Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

У провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог орган опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради, приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дейнего Світлана Іванівна, Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Новомосковської міської ради. про визначення частки в спільному майні подружня, визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину в частині 1/2 частини спадкового майна недійсним. В обґрунтування позову зазначив, що він з 02 травня 1986 року перебував в шлюбі з [PERSON] , [INFO] . Під час шлюбу, а саме 28 вересня 2001 року ними було придбано на ім`я дружини житловий будинок [ADDRESS] ; а також земельну ділянку площею 0,4848 га за цією ж адресою. Договори купівлі-продажу були зареєстровані та Товарній біржі «Новомосковська», право власності зареєстроване у встановленому законом порядку. [INFO] його дружина померла, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] ; та 1/2 частини земельної ділянки, площею 0,4848 га за цією ж адресою. Позивач, як один із спадкоємців першої черги відмовився від прийняття спадщини після смерті дружини на користь відповідача онука. Однак нотаріусом всупереч вимогам діючого законодавства видане свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я відповідача не на 1/2 частину вказаного житлового будинку та земельної ділянки, а в цілому. Будь-яких домовленостей між подружжям щодо відступлення від рівності часток в спільній сумісній власності не було, а тому частки подружжя у спільному майні є рівними. Враховуючи, що виданими свідоцтвами про право на спадщину на ім`я відповідача, порушуються право власності позивача на спільне майно подружжя. Вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. Відзивів на позов не надходило. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2023 року провадження у справі відкрито, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 10 квітня 2023 року за клопотанням позивача витребувані докази у справі. 31 липня 2023 року ухвалою суду закрите підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Позивач та/або його представник в судове засідання не з`явилися, позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Просить їх задовольнити на підставі поданих доказів, що містяться в матеріалах справи. Законний представник відповідача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що при оформленні спадщини були дотримані вимоги діючого законодавства. Також підтвердила той факт що на момент придбання позивачем та спадкодавцем [PERSON] спірного майна вони перебували в шлюбі. Договору про поділ майна подружжя або рішення з цього приводу немає. Вважає, що позивач, відмовляючись від прийняття спадщини після смерті [PERSON] на користь онука [PERSON] тим частим підтвердив, що право власності на житловий будинок та земельну ділянку переходить до онука. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, у своїх клопотаннях просили розглянути справу за їх відсутності. Суд, заслухавши законного представника [PERSON] , дослідивши підстави позовної заяви, а також докази, з точки зору належності, допустимості, а у своїй сукупності, з точки зору достатності та достовірності, дійшов до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з 02 травня 1986 року перебував у шлюбі з [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований виконавчим комітетом Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за а/з № 26. 28 вересня 2001 року між [PERSON] , як продавцем, та [PERSON] , як покупцем на товарній біржі «Новомосковська» укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що складається з житловий будинок А, цегла, розміром 58,8 кв.м. житлової площі з надвірними побудовами: л/кухня-Б, сарай-В,Г,Д, погріб-Ж, З, убиральня-К, колодязь-К1, огорожа №2-5; вказаний договір зареєстрований в БТІ за № 68 від 26 жовтня 2001 року. 28 вересня 2001 року між [PERSON] , як продавцем, та [PERSON] , як покупцем на товарній біржі «Новомосковська» укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 4848 кв.м., розташовану на території Перещепинської міськради за адресою: [ADDRESS] , надана для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства;вказаний договір зареєстрований в БТІ за № 1307-3 від 26 жовтня 2001 року. Також на підставі вказаного договору виданий державний акт на право приватної власності на землею зазначеною площею, з яких 0,250 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, а 0,2348 га для ведення особистого підсобного господарства. [INFO] померла [PERSON] , про що 23.11.2021 року виконавчим комітетом Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області складено відповідний актовий запис № 245. З копії спадкової справи за № 20/2022, заведеної після смерті [PERSON] вбачається, що після її смерті з заявою про прийняття спадщини звернувся відповідач [PERSON] - онук; з заявами про відмову у прийнятті спадщини на користь [PERSON] звернулися: [PERSON] чоловік, [PERSON] донька, [PERSON] донька. Відповідно до отриманої нотаріусом інформації на момент смерті [PERSON] на праві власності на підставі договорів купівлі-продажу від 28.09.2001 року належало: житловий будинок [ADDRESS] ; а також земельні ділянки кадастровий номер 1223210500:04:002:0047 площею 0,2500 га, та кадастровий номер 1223210500:04:002:0048 площею 0,2348 га за цією ж адресою. Заповітів [PERSON] на випадок своєї смерті не складала. Інших відомостей щодо спадкоємців матеріали спадкової справи не містять. 08 листопада 2022 року за р. № 645 приватним нотаріусом Новомосковського РНО Дейнего С.І. на ім`я [PERSON] , [INFO] онуку спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] видане свідоцтво про право на спадщину за законом, яке складається з житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено вимогами ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 345, 346 ЦК України фізична\~або\~юридична особа\~може набути\~право власності\~у разі\~приватизації державного майна\~та майна, що є в комунальній власності. У результаті\~придбання єдиного\~майнового комплексу\~державного (комунального)\~підприємства у\~процесі приватизації\~до покупця\~переходять всі\~його права\~та обов`язки. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.\~Право власності\~припиняється у разі: 1) відчуження власником свого\~майна; 2)\~відмови власника від права власності; 3)\~припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; 4)\~знищення майна; 5)\~викупу пам`яток культурної спадщини; 6) примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до\~закону; 8) звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; 9)\~реквізиції; 10)\~конфіскації; 11) припинення юридичної особи чи смерті власника; 12)\~визнання необґрунтованими\~активів та\~їх стягнення\~в дохід\~держави. 2. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом. За вимогами ст.ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на\~праві спільної часткової\~або на\~праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо\~договором\~або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути\~фізичні особи,\~юридичні особи, держава,\~територіальні громади. Частки у\~праві спільної часткової власності\~вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження)\~майна. Співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у\~праві спільної часткової власності, якщо поліпшення\~спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Співвласник\~житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у\~праві спільної часткової власності. Поліпшення\~спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників. Право спільної часткової власності\~здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування\~майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини\~спільного майна\~в натурі, яка відповідає його частці у\~праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо\~договір\~між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року визначено, що за загальними правилами частини другої статті 372 ЦК при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємцеві учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Крім того, статтею 372 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ст. ст.\~328,\~1216 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно\~ст.\~1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У\~ст. 1226 ЦК України\~зазначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Статтею 1268 ЦК України\~визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до положень\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Неповнолітній [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , який прийняв спадщину, шляхом звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , а також земельні ділянки кадастровий номер 1223210500:04:002:0047 площею 0,2500 га, та кадастровий номер 1223210500:04:002:0048 площею 0,2348 га, розташовані за цією ж адресою, придбані 28 вересня 2001 року на ім`я [PERSON] , яка померла [INFO] під час шлюбу з [PERSON] . Відповідно до\~ст. 22 КпШС, в редакції чинній на дату набуття права власності на квартиру, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, враховуючи відсутність договору про поділ часток, обставин, які-б вказували на наявність підстав для зміни розміру часток, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , померлої [INFO] - житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , а також земельні ділянки кадастровий номер 1223210500:04:002:0047 площею 0,2500 га, та кадастровий номер 1223210500:04:002:0048 площею 0,2348 га, розташовані за цією ж адресою, визначивши частки кожного по 1/2 частині підлягають задоволенню. Також з огляду на вищенаведене, підлягають задоволенню вимоги позивача щодо визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 листопада 2022 року, видане [PERSON] , [INFO] , а саме в розмірі 1/2 частини спадкового майна спадкодавця [PERSON] , померлої [INFO] , що складається з житлового будинку [ADDRESS] , виданого приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дейнего Світланою Іванівною за р.№ 645 від 08.11.2022 року. Вимоги позивача щодо визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 листопада 2022 року, видане [PERSON] , [INFO] , а саме в розмірі 1/2 частини спадкового майна спадкодавця [PERSON] , померлої [INFO] , що складається з земельної ділянки, площею 4848 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на те, що суду не надано доказів наявності такого свідоцтва про право на спадщину, а зі спадкової справи не вбачається, що нотаріусом видавалося таке свідоцтво. А тому в решті вимоги позивача належить відмовити. Згідно зі\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial