Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

05 липня 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ПАТ акціонерний банк «Укргазбанк» та [PERSON] уклали договір № 2020/ОВР/114-000542 від 13.02.2020 року, що підтверджує письмова заява-договір № 2020/І_С/114- 000842 від 13.02.2020 року. Згідно даного кредитного договору позивач надав відповідачу безготівковий споживчий кредит шляхом встановлення ліміту дозволеного овердрафту на картковому рахунку відповідача, враховуючи зазначені в цьому договорі умови кредитування, зокрема: строк кредитування 12 місяців; орієнтовна сума кредиту 10 000,00 грн; можлива сума кредиту до 300 000,00 грн; процентна ставка 36,00% річних; процентна ставка на прострочений кредит 48,00% річних. Відповідач не виконує умови кредитного договору в частині своїх зобов`язань перед позивачем щодо повернення кредиту та сплати процентів, чим порушує умови договору. Станом на 17.02.2023 року за кредитним договором обліковується така заборгованість: заборгованість за кредитом (поточна) 0,00 грн; заборгованість за кредитом (прострочена) 28 072,50 грн; заборгованість за процентами (поточна) 0,00 грн; заборгованість за процентами (прострочена) 1044,78 грн; заборгованість за процентами (згідно ч.2 ст.625 ЦК України) 323,15 грн; всього заборгованість за кредитним договором 29 440,43 грн. Просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 29440,43 грн та понесені судові витрати. Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 10 липня 2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Локачинського районного суду Волинської області від 02 серпня 2023 року розгляд справи відкладено на 12 вересня 2023 року у зв`язку з першою неявкою відповідача у судове засідання. Представник позивача у судове засідання не з`явився, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду відповідно до вимог ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), що стверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 32). Одночасно у позовній заяві вказав, що не заперечує проти заочного вирішення даної справи (а.с. 2). 12 вересня 2023 року на електронну адресу суду від нього надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, просить вирішити спір на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с. 34). Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 33). Про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, заяв, відзиву на позов від нього не надійшло. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, а також за одночасного існування вищевказаних умов, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 13 лютого 2020 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2020/ОВР/114-000542 шляхом підписання сторонами заяви-договору № 2020/І_С/114-000842 про приєднання до правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк» (а.с. 11, 11 на звороті-12). Відповідно до п. 2.1 заяви-договору ця заява-договір разом з правилами, тарифним планом, умовами банківських продуктів/пакетів (що всі розміщені на сайті банку) є договором комплексного банківського обслуговування, укладеним між АБ «Укргазбанк», реквізити якого зазначені у заяві-договорі. Згідно з п. 3.1 заяви-договору сторони підтверджують досягнення згоди щодо всіх істотних умов заяви-договору, що передбачені чинним законодавством України для договорів банківського рахунку фізичної особи, операції за якими можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів, та кредитних договорів. На підставі вказаного кредитного договору № 2020/ОВР/114-000542 від 13.02.2020 року, який є невід`ємною частиною заяви-договору, позивач надав відповідачу кредит на визначених цим договором умовах. Кредит було надано у національній валюті України (гривня) у безготівковій формі шляхом встановлення ліміту дозволеного овердрафту на поточному рахунку відповідача, виходячи з погодженої орієнтовної суми кредиту (10000 грн.) та можливої суми кредиту (до 300000 грн.). Строк кредитування за цим договором становить 12 місяців, відсоткова ставка за користування кредитними коштами на строкову заборгованість 36 % річних, а відсоткова ставка за користування кредитними коштами на прострочену заборгованість 48 % річних (а.с. 11). Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором №2020/ОВР/114-000542 від 13.02.2020 року на відкриття карткового рахунку та обслуговування банківської платіжної картки ПАТ АБ «Укргазбанк» станом на 17.02.2023 року (а.с. 13-15). Однак, відповідач своєчасно не надавав Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором та виписками банку по особовому рахунку, а тому станом на 17.02.2023 року у нього виникла заборгованість перед ПАТ АБ «Укргазбанк» в розмірі 29440,43 грн, з яких: 0,00 грн заборгованість за кредитом (поточна), 28072,00 грн заборгованість за кредитом (прострочена), 0,00 грн заборгованість за процентами (поточна), 1044,78 грн заборгованість за процентами (прострочена), 323,15 грн заборгованість за процентами (згідно ч.2 ст. 625 ЦК України) (а.с. 13-15, 16-21). Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права. Згідно з ч.ч. 1, 2ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Стаття 207 ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватись й інші засоби зв`язку, наприклад електронний. Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцептуючи оферту Банку відповідач підписом у заяві визнає та погоджується на запропоновані Банком умови. Визнання угоди відповідачем є факт користування картрахунку та використання кредитних коштів, що узгоджується з вимогами, передбаченими ч. 2 ст. 642 ЦК України, згідно яких, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ АБ «Укргазбанк»). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно зст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 вказаної статті). Разом з тим, відповідно до пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» цього Кодексу, враховуючи зміни, внесені Законом України від 15.03.2022 р. N 2120-IX) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідача, останній заборгованість по платежах за ч.2 ст.625 ЦПК України в сумі 323,15 грн за ставкою 36% річних нарахована позивачем за період з 13.02.2022 року по 23.02.2022 року, тобто до початку повномасштабного вторгнення російської федерації і в розмірі, визначеному сторонами. Отже, підсумовуючи вищевикладене та враховуючи, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт користування кредитними коштами та невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором №2020/ОВР/114-000542 від 13 лютого 2020 року щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами, що суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання, а також порушує права та законні інтереси стягувача у спірних правовідносинах, розмір боргу відповідачем не спростовано, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, стягнувши з [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором про надання банківських послуг станом на 17.02.2023 в сумі 29440,43 грн, з яких: 0,00 грн заборгованість за кредитом (поточна), 28072,00 грн заборгованість за кредитом (прострочена), 0,00 грн заборгованість за процентами (поточна), 1044,78 грн заборгованість за процентами (прострочена), 323,15 грн заборгованість за процентами (згідно ч.2 ст. 625 ЦК України). На підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 грн. На підставі ст. ст. 207, 208, 526, 549, 610, 611, 625, 626, 628, 629, 638, 1048, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: approved