Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

Підстава позову (позиція позивача): Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №07013-10/2021 в розмірі 23 800,00 грн. та понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що 10.10.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] був укладений кредитний договір №07013-10/2021 на умовах строковості, зворотності, платності, із зобов`язанням клієнта повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. 21.09.2022 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №21092022, відповідно до якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» приймає належне ТОВ «ФК «Інвеструм» право вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №21092022 від 21.09.2022, ТОВ «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 23 800 грн, з яких: 7 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16 800,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Так, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, [PERSON] не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, ні на рахунок ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунок попереднього кредитора. У відповіді на відзив, представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Мельник І.С. зазначає, що відповідачем укладено договір щодо отримання кредитних коштів, а саме кредитний договір № 07013-10/2021 від 10.10.2021, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Відповідно до умов вказаних договорів, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, що розміщені безпосередньо на сайті позикодавця, та зі змістом яких відповідач був ознайомлений. На момент укладення договору, відповідач розумів, що договір укладається сторонами дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи позикодавця, в результаті чого, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію», у сторін договору позики виникають цивільні права та обов`язки. Електронні правочини оформляються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документу. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредити та позики, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договорів в електронній формі, на погоджених умовах шляхом підписання Договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Представник позивача зауважила, що для укладення вищевказаних договорів в електронному вигляді дані вносились шляхом заповнення відповідних форм на сайті товариств позичальником власноручно. Отже, у відповідності до умов кожного з договорів, їх підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладанні договорів. Разом з тим, договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним предитором (позикодавцем) не було б укладено. Щодо нарахування відсотків представник позивача зазначила, що умови кредитування, з якими погодився відповідач, вказані безпосередньо в кредитному договорі № 07013-10/2021 від 10.10.2021 та передбачають: строк кредиту 30 днів, суму кредиту 7000,00 грн., процентну ставку - 182,5 % річних від суми кредиту в розрахунок 2,50% на добу. Строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Також, відповідач погодив ознайомлення, що у разі недотримання умов встановлених пунктом 3.2. цих Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з першого дня прострочення проценти нараховуються за ставкою 2,50% на добу, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору. Отже, при належному виконанні договірних зобов`язань підвищення процентної ставки не застосовуються.Відповідно до п. 2.5. обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.Відповідно до пункту 4.3. у разі, якщо Клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2. цього Договору та/або в Додатку(ах) до цього Договору, проценти передбачені в п. 1.3. цього Договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 (дев`яноста) календарних днів, починаючи з дня укладення Договору.Відповідне твердження підтверджується Постановою Верховного Суду України від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, у якій Суд вказав - «Суди дійшли вірного висновку про безпідставність доводів позивачки про порушення положень статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» пунктом 4.3 договору про надання фінансового кредиту, так як максимальний розмір пені, нарахований кредитодавцем не перевищує 50 відсотків від суми кредиту, що спростовує доводи касаційної скарги у відповідній частині. При належному виконанні договірних зобов`язань штрафна санкція у вигляді пені не застосовується, при цьому грошова сума нарахованої пені залежить і від періоду невиконання боржником взятих на себе зобов`язань. Кредит надавався позивачці на строк до п`ятнадцяти днів та відсоткова ставка за користування кредитними коштами була їй відома у момент укладення договору».Щодо первинних документів бухгалтерського обліку за вищевказаним договором та підтвердження перерахування кредитних коштів, зазначає, що інформація про проведення успішних транзакцій зберігається безпосередньо у Кредитодавця (Позикодавця), тому, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів за укладеним кредитним договором щодо якого виник спір, з тих причин, що не є первісним кредитором, а дані документи відповідно до п.35 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, формуються, складаються та зберігаються в установі банку, який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку.З метою надання, вичерпної інформації по справі, позивач звернувся до ТОВ «ФК «Інвеструм» з відповідним електронним запитом, про надання інформації щодо надання додаткових доказів, а саме детального розрахунку заборгованості та доказів, що підтверджують надання (перерахування) коштів [PERSON] за укладеним кредитним договором. Станом на день подання відповіді на відзив від ТОВ «ФК «Інвеструм» детальний розрахунок заборгованості та підтвердження перерахування вищевказаним договором, не отримано.Водночас, після надходження запитуваних доказів позивачем невідкладно буде направлено отримані докази до суду, шляхом подання клопотання про долучення доказів.Отже підсумовуючи вшцевикладене, відповідно до п.35 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку.Щодо відступлення права вимоги зазначила наступне: відповідно до ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, по якому має бути здійснений платіж.Дані повідомлення ніяким чином не змінюють умов раніше укладених кредитних договорів, а носять лише інформаційний характер.При цьому, в законодавстві України не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги.Щодо надання належних та допустимих доказів зазначила, що відповідно до статті 95 ЦПК, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.У зв`язку з тим, що оригінал Договору факторингу №21092022 від 21.09.2022 та Реєстр Боржників за Договором Факторингу №21092022 від 21.09.2022, містять інформацію про велику кількість договорів укладених різними фізичними особами, яка є конфеденційною та той факт, що на даний час ТОВ «ФК «ЄАПБ» проводиться активна претензійна робота по іншим відповідачам наявними у вищевказаних договорах, надати оригінали вищезазначених документів не виявляється можливим. 14.06.2023 на адресу суду надійшли додаткові поясненя представника позивача Мельник І.С., в яких представник вказала, що кредит відповідачу надавався відповіно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ФК «Інвеструм». З метою впевненості, що клієнт є власником банківської платіжної карти, Товариство має право здійснити верифікацію зазначеної карти. Для цього в автоматичному режимі на банківському картковому рахунку Клієнта блокується випадкова сума до 3 (трьох) гривень, точне значення якої клієнту необхідно вказати у відповідному полі на Сайті Товариства. Після завершення процедури верифікації протягом 2 (двох) годин в автоматичному режимі відбувається розблокування вищезазначеної суми. Рішення про надання кредиту приймається Товариством на підставі автоматизованої системи аналізу даних заявника. Приймаючи Заявку до розгляду, Товариство не приймає на себе зобов`язання надати кредит. Товариство протягом першого робочого дня з дати отримання заявки приймає рішення про надання кредиту або про відмову в наданні кредиту. При чому товариство не зобов`язане мотивувати причини відмови у видачі кредиту. Товариство інформує клієнта про прийняття рішення про видачу кредиту через смс-повідомлення на телефонний номер клієнта, а також відповідна інформація зазначається в Особистому Кабінеті. За затримку надходження повідомлення про прийняття рішення, викликане проблемами в роботі електронних та/або телефонних служб і сервісів, Товариство відповідальності не несе. У разі прийняття позитивного рішення про видачу кредиту, Товариство робить Клієнту в Особистому кабінеті пропозицію укласти електронний договір (оферту) у формі Договору про надання фінансового кредиту, який містить усі істотні умови. Клієнт може прийняти (акцептувати) пропозицію укласти Договір про надання фінансового кредиту або відмовитися від пропозиції. У випадку готовності Клієнта прийняти пропозицію (оферту), Клієнт натискає кнопку «З умовами договору (оферти) згоден», після чого Клієнту надсилається смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором, який Клієнт має ввести у відповідне поле. У момент введення коду на Сайті Товариства Клієнт направляє Товариству електронне повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) підписане одноразовим ідентифікатором. Після вводу даного коду договір вважається підписаним та завантажується в особистий кабінет клієнта. На вимогу Клієнта Товариство може надати укладений договір на паперовому носії. Товариство не пізніше 2 робочих днів з дати підписання договору Сторонами надає кредит шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на банківську картку Клієнта, зазначену Клієнтом в заявці. Отже 10 жовтня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 07013-10/2021, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. В судове засідання представник позивача не з`явилася, однак подала до суду клопотання, в якому просить справу розглянути у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності на підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Позиція відповідача: Відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує позовні вимоги позивача, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. На підтвердження позовних вимог позивач подав до суду копію договору від 10.10.2021 № 07013-10/2021. При цьому, приєднаний до матеріалів справи договір не містять підписів сторін договору. Згідно позовної заяви та копії поданого позивачем договору від 10.10.2021 № 07013-10/2021, такий, нібито, укладено в режимі онлайн, шляхом заповнення відповідачем в електронній формі анкети-згоди клієнта на сайті позивача. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (частина 3 статті 207 ЦК). На відносини, що виникають у процесі створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, використання та знищення електронних документів поширюється дія Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Наявна у матеріалах справи копія договору не може вважатись електронним документом (копією електронного документу), оскільки не відповідає вимогам статей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та не є належним доказом укладення договору між сторонами. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може грунтуватися на припущеннях. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Таким чином, позивачем не доведено факту укладення сторонами договору від 10.10.2021 № 07013-10/2021, що в свою чергу свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань, а отже вимоги позивача є необгрунтованими та не підлягають задоволенню. Належними доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Зауважує, що наданий до позовної заяви розрахунок заборгованості за спірним кредитним договором не містить даних про суми коштів, що сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості, а також процентну ставку обрахунку заборгованості, розрахунки суми боргу, які містяться у позові не є зведеними документами, які не були погоджені з відповідачем і не підтверджені первинними обліковими бухгалтерськими документами. Вважає, що позивач не довів наявність у відповідача заборгованості за вказаним договором кредиту у розмірі, зазначеному у розрахунках. На підтвердження наявності у відповідача заборгованості у розмірі 23 800 грн., з яких: 7000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16 800 грн. - сума заборгованості за відсотками, позивачем до позовної заяви було надано розрахунок заборгованості за кредитним договором від 10.10.2021 № 07013-10/2021 за період з 21 вересня 2022 року по 31 березня 2023 року, який містить лише загальну вартість несплаченого кредиту та відсотків, без зазначення детального розрахунку, який включав би суми щомісячного платежу, суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків. При цьому, як вбачається з нібито укладеного договору позики від 10.10.2021 № 07013-10/2021 кредит нібито надавався на строк 30 днів - до 08.11.2021, а розрахунок процентів був здійснений за період з 21 вересня 2022 року по 31 березня 2023 року. Крім цього, позивач у позовній заяві зазначає, що ним отримано право вимоги до відповідача на підставі укладеного між ним та ТОВ «ФК «Інвеструм» договору факторингу від 21.09.2022 за № 21092022. Також у вказаному договорі жодним чином не зазначається про відступлення права вимоги за договором від 10.10.2021 № 07013-10/2021, як і не згадуються ПІБ особи відповідача. Наданий витяг із реєстру боржників до договору факторингу створено позивачем самостійно, як зацікавленою особою, та не містить підписів сторін, що укладали договір факторингу від 29.12.2021 за № 20211229 та підписували відповідний реєстр боржників, а отже, на його думку, такий витяг не може бути належним та допустимим доказом відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ». При цьому, в якості доказів позивач надав суду лише окремі аркуші вказаного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. У ч. 2 ст. 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії окремих аркушів договорів факторингу не є належним чином засвідченими копіями документів та не є засвідченими витягами з них, тому суд не повинен приймати як належний, допустимий та достовірний доказ у розумінні статті 77-79 ЦПК України. 14.06.2023 відповідач подав заперечення, в яких зазначив, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували, що саме відповідач був зареєстрований в інформаційно-телекомунікаційній системі, не підтверджено отримання саме відповідачем логіну та паролю в ситемі, що відповідачем було надано заявку на отримання кредиту, а також, що відповідач був ознайомлений з усіма істотними умовами договорів, та не надано доказів щодо нарахування коштів на платіжну картку, яка йому належить. Отже твердження позивача про підписання відповідачем спірного договору ґрунтується лише на голослівних висловлюваннях позивача та ніяким чином не доведені, а тому не заслуговують на увагу. На підтвердження наявності у відповідача заборгованості за договором від 10.10.2021 №07013-10/2021 в розмірі 23 800,00 грн., з яких: 7000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16 800,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, позивач надав лише відомості щодо загального розміру несплаченого кредиту за відсотками, без зазначення детального разрахунку, який влючав би суми погашеного позичальником тіла кредиту, відсотків по кожному платіжному періоду, тому позивачем не доведено наявність заборгованості. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча неодноразово повідомлявся про розгляд справи, зокрема на 31.05.2023, 08.08.2023, 07.09.2023, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулося на адресу суду з відміткою «вручено». Крім того, про призначення судових засідань на 08.08.2023 та 07.09.2023 відповідача повідомлялось шляхом здійснення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України про виклик відповідача в судові засідання на підставі ст. 128 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі. Ухвалою судді від 12.05.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини. З договору про надання фінансового кредиту № 07013-10/2021 від 10.10.2021, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм»» та [PERSON] , вбачається, що предмет даного договору полягає у наданні [PERSON] фінансового кредиту у розмірі 7 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, який клієнт зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 30 днів (до 08.11.2021), за користування кредитом відповідач сплачує товариству 182,5% річних від суми кредиту в розрахунку 0,50% на добу/а.с.6-7/. З додатку №1 до договору про надання фінансового кредиту №07013-10/2021 від 10.10.2021, вбачається, що згідно графіку розрахунку за період з 10.10.2021 по 08.11.2021 сума кредиту за договором становить 7 000,00 грн., проценти за користування кредитом становлять 1050,00 грн., загальна вартість кредиту кредиту - 8050,00 грн. /а.с.8/. Згідно договору факторингу №21092022 від 21.09.2022, укладеного між ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТзОВ «Фінансова компанія «Інвеструм», ТзОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» передає (відступає) позивачеві ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належне йому право вимоги, а позивач ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належне ТзОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» право вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників до договору /а.с.10-11/. Згідно акту прийому-передачі реєстру боржників від 21.09.2022 за договором факторингу №21092022, ТзОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» передало, а ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло реєстр боржників /а.с.12/. Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу №21092022 від 21.09.2022, сума заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором № 07013-10/2021 становить 23 800 грн. з яких: 7 000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 16 800 грн. - сума заборгованості за відсотками /а.с. 13/. Згідно розрахунку заборгованості, наданого ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», заборгованість за кредитним договором № 07013-10/2021 від 10.10.2021 боржника [PERSON] , станом на 31.03.2023, складає 23 800,00 грн /а.с.14/. Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин. За змістом ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, з-поміж іншого, договори та інші правочини. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно із ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У свою чергу системний аналіз статей 524-526, 533-535 ЦК України дає підстави стверджувати про те, що грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Порушенням зобов`язання, як встановлено у ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним у ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому у ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому у ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно зі ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений Порядок укладення електронного договору. Зокрема, відповідно до ч. 3 цієї статті, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч. 4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З урахуванням викладеного вмотивування суд дійшов висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205,207 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову. Судом встановлено, що відповідно до договору про надання фінансового кредиту №07013-10/2021 від 10.10.2021, який укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] , відповідачу було надано фінансовий кредит в сумі 7000,00 грн. шляхом перерахування коштів на банківську картку, вказану відповідачем, а відповідач зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування грошовими коштами. Сторони погодили розмір процентів за користування кредитом та порядок їх нарахування. Зазначений договір укладений між сторонами дистанційно в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 21.09.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №21092022, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» за плату належне йому право вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належне ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» право вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору факторингу №21092022 від 21.09.2022 ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 23 800,00 грн. Із розрахунку заборгованості, наданого ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», заборгованість відповідача за кредитним договором № 07013-10/2021 від 10.10.2021, станом на 31.03.2023, складає 23 800,00 грн.. з яких: 7 000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 16 800,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Суд звертає увагу, що договір між сторонами було укладено 10 жовтня 2021 року строком на 30 днів, тобто до 08 листопада 2021 року. Також, сторонами було узгоджено, що сума нарахованих процентів за користування кредитом за період, з 10 жовтня 2021 року по 08 листопада 2021 року становить 1050,00 грн Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у Постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. Як вбачається з розрахунку заборгованості до договору про надання фінансового кредиту №07013-10/2021 від 10.10.2021, відповідачем порушено умови договору, у зв`язку з чим виник борг, який складається із заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 7 000,00 грн. та суми заборгованості за відсотками. Як вбачається з розрахунку заборгованості за процентами /а.с.117-119/, такі нараховані поза строком дії договору про надання фінансового кредиту, також встановлено, що розмір нарахованих процентів за користування кредитом в межах строку дії договору становить 1 050,00 грн. і саме ця сума підлягає стягненню з відповідача. В зв`язку з цим, відсутні підстави для стягнення заборгованості за процентами поза межами дії договору позики. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги, згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Щодо надання доказів укладення вказаного договору слід зазначити, що ч.1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 14 постанови від 30 березня 2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК України (статті 215, 1048 - 1052, 1054 - 1055), статті 18 - 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Зокрема, кредитний договір обов`язково має укладатись у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України); недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його нікчемністю. При вирішенні справ про визнання кредитного договору недійсним суди повинні враховувати роз`яснення, наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Суди повинні розмежовувати кредитний договір, який є недійсним у силу закону (нікчемний) або може бути визнаний таким у судовому порядку (оспорюваний) з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК України, та кредитний договір, який є неукладеним (не відбувся), що не може бути визнаний недійсним, зокрема, у випадку, коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б з однієї його істотної умови або зміст яких неможливо встановити виходячи з норм чинного законодавства (статті 536,638,1056-1 ЦК України). Відповідно до положення ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі, а відповідно ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Згідно з ч. 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтями 7 та 8 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що продавець (виконавець, постачальник) товарів, робіт, послуг в електронній комерції під час своєї діяльності та у разі поширення комерційного електронного повідомлення зобов`язаний забезпечити прямий, простий, стабільний доступ інших учасників відносин у сфері електронної комерції до інформації про себе, визначену законодавством, а покупець, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення. Згідно зі ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений Порядок укладення електронного договору. Зокрема, відповідно до ч. 3 цієї статті, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч. 4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» закріплено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи, спірний договір містить основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. У нижньому рядку кредитного договору наявний рядок «підписано електронним підписом». За вказаних обставин, суд вважає, що договір про надання фінансового кредиту №07013-10/2021 від 10.10.2021, укладений із дотриманням вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».. Відповідач на спростування відсутності заборгованості не представив суду жодних належних і допустимих доказів в підтвердження відсутності заборгованості чи доказів в підтвердження того, що він не отримував кредитних коштів чи не підписував кредитний договір. Ткердження відповідача на неукладеність кредитного договору з підстав неотримання від кредитора готівкових кредитних коштів є безпідставним, оскільки згідно умов укладеного договору, кредитні кошти перераховуються на банківський рахунок клієнта. Позивачем на підтвердження надання грошових коштів відповідачу надіслано інформаційну довідку про здійснення перерахування коштів відповідачу, з якої вбачається, що 10.10.2021 о 09:25:01 були перераховані грошові кошти в сумі 7 000,00 грн. на банківську карту [NUMBER] . Суд, враховуючи умови надання кредитних коштів, звертає увагу, що саме боржник має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі про надання фінансового кредиту №07013-10/2021 від 10.10.2021, і він мав можливість представити суду виписку з свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору. Таким чином, враховуючи наведене суд дійшов висновку що позовні вимоги ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають до задоволення частково. Відтак, з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає до стягнення заборгованість в розмірі 8 050 (вісім тисяч п`ятдесят) грн., з яких: 7 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1050,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Розподіл судових витрат. Зважаючи на часткове задоволення позову, з урахуванням норм ст. 141 ЦПК України, у відповідному відсотковому співвідношенні підлягає і стягненню з відповідача на користь позивача, сплачений товариством судовий збір в сумі 907,73 грн. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2684,00 грн., ціна позову 23 800,00 грн, позов задоволено на суму 8 050,00 грн., тобто на 33,82%, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 907,73 грн. (2684/100х33,82) судового збору.

Outcome: approved