Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, який надалі уточнила, вказуючи, що 29.08.2009 сторони зареєстрували шлюб, від шлюбу мають малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалось через відмінність характерів, відсутність порозуміння, різні точки зору на життя та подальше існуванні сім`ї, що викликане збройною агресією російської федерації проти України. Шлюб між сторонами фактично припинено та має формальний характер, сторони не проживають разом вже більше року. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, рішення про його розірвання є остаточним. Крім того, одночасно з розірванням шлюбу позивач просила визначити про залишення дитини проживати з батьком дитини, враховуючи, що сторони уклали нотаріально посвідчений договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини саме з батьком. Ухвалою суду від 22.08.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 05.09.2023 до суду надійшла заява відповідача про повне визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] ») був зареєстрований 29.08.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, свідоцтво [NUMBER] , актовий запис №1581. Майновий спір між сторонами відсутній. Також встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, шлюб має формальний характер, подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження стало неможливим. Відповідно до вимог ст.\~112\~Сімейного\~кодексу\~України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст.\~105\~Сімейного\~Кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно з ст.\~24\~СК\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Відповідно до ст.\~112\~ч.\~2\~СК\~України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За таких обставин, враховуючи обопільну згоду сторін на розірвання шлюбу, подальше спільне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе, шлюб необхідно розірвати. Згідно ч. 2 ст.\~114\~СК\~України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.\~115\~Сімейного\~кодексу\~України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно вимог ст. 113 СК України, суд залишає позивачу прізвище « [PERSON] ». Крім того, згідно наданого позивачем договору між батьками про місце проживання та виховання дитини, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мітякіною С.З. 18.07.2023 за №574, батьки малолітнього [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] та [PERSON] дійшли згоди щодо місця проживання дитини з батьком. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 15.01.2020 у справі №200/952/18, за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. З огляду на те, що позивач просить залишити неповнолітнього сина після розірвання шлюбу проживати з батьком, відповідачем по справі, про що наявний також нотаріально посвідчений договір, а відповідач, в свою чергу, надав заяву про визнання позову, тому між сторонами відсутній спір щодо того, з ким із батьків буде проживати дитина. Таким чином, суд вважає, що неповнолітнього сина після розірвання шлюбу слід залишити проживати з батьком. Враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то, на підставі ч. 1\~ст. 142 ЦПК,\~позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 536.80 грн., а тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені нею витрати на сплату судового збору у розмірі 50 відсотків судового збору, тобто 536.80 грн.

Outcome: approved