Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

У травні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В\~обґрунтування позовних вимог\~посилається на те, що рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 12.11.2013 року її позовні вимоги до [PERSON] про визнання батьківства, стягнення аліментів на утримання її малолітньої доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі та моральної шкоди задоволено частково, визнано батьківство та призначено стягнення аліментів розміром 1000 грн. щомісячно до повноліття дитини. Аліменти, що стягуються на дитину є недостатніми в умовах інфляції, збільшення цін та прожиткового мінімуму для дитину, недостатні для забезпечення належного рівня життя дитини та її всебічного розвитку. Такий рівень вона одна не зможе забезпечити, тому батько, який здоровий та працездатний, може сплачувати аліменти та крім того володіє міліонним спадком, отриманим від померлого батька. Крім того, в 2021 році значно погіршилися її матеріальні надходження, так як в 2019 році розпочався процес реорганізації райдержадміністрацій по Україні, що призвело до скорочення її посади та інших, і вона є безробітною, тоді як на утриманні окрім доньки [PERSON] у неї є ще син [PERSON] (14 років, якого виховує як одинока мати). Крім того, погіршився стан її здоров`я. Відповідач є платоспроможним громадянином, його статок значно покращився в силу успадкування майна після померлого батька та депозитів у банках, інших осіб на утриманні не має, працездатний, отримує дохід, має нерухоме майно, транспортні засоби, займається бізнесом, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому позивачка вважає, що відповідач може сплачувати аліменти у розмірі 4000 грн. Просить збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки, [PERSON] , до 4000 грн. щомісячно, починаючи з лютого 2023 року. Ухвалою суду від 12.05.2023 року відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін, відповідачу запропоновано подати відзив на позов. Представником відповідача адвокатом Мельниченком В.В. подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав та просить у їх задоволенні відмовити. В обґрунтування своєї позиції посилається на те, що позивачкою не обґрунтовано та не доведено належними доказами обставин, які відповідно до ст.192 СК України дають підстави для збільшення розміру аліментів. Само по собі збільшення витрат позивача на утримання дитини не є обставиною у розумінні ст.192 СК України, яка сама по собі надає право вимагати збільшення розміру аліментів. Не може бути підставою для задоволення позовних вимог та збільшення розміру аліментів і твердження позивача про те, що аліменти, які сплачуються відповідачем, є меншими за мінімальний гарантований розмір. Крім того, просить врахувати той факт, що [PERSON] не працює, а також є інвалідом другої групи, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №147859, виданою Міжрайонною Дніпровською МСЕК №2, та є непрацездатною особою. На протязі останніх восьми років відповідач тяжко хворіє, що підтверджується виписками з медичної картки стаціонарного хворого. Останній раз був госпіталізований до лікарні у зв`язку з погіршенням стану та перебував на стаціонарному лікуванні в міському центрі ендокринології КНП «МКЛ №4 ДМР з 09.02.2023 року по 23.02.2023 року. На даний час виписаний з відділення під нагляд ендокринолога за місцем проживання. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві, та просила їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Вислухав пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов наступних висновків Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.14). Батьком у свідоцтві про народження дитини зазначений [PERSON] . Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2013 року у справі №423/2851/12 відповідача [PERSON] визнано батьком [PERSON] , [INFO] , стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 05 грудня 2012 року (а.с.70-75). Додатковим рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 10.02.2014 року у справі №423/2851/12 доповнено рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2013 року, внесено відомості до актового запису про народження дитини (а.с.76-77). Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.12.2014 року рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 12.11.2013 року залишено без змін. У судовому засіданні встановлено та не заперечується відповідачем, що [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю, [PERSON] . Крім того, позивачка має також неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження та витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с.12-13) \~ \~ \~ \~З 10.11.2020 року позивачка [PERSON] перебуває на пенсії за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії [NUMBER] (а.с.5). Як вбачається з копії трудової книжки, 22.02.2021 року позивачка звільнена з посади головного спеціаліста юрисконсульта Магдалинівської районної державної адміністрації (а.с.7). Відповідачу [PERSON] з 01 серпня 2021 року встановлена друга група інвалідності за загальним захворюванням, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ №147859 від 07.07.2021 року (а.с.53). Відповідно до вказаної довідки відповідачу протипоказані всі види регулярної праці в звичайних умовах виробництва. Як вбачається з наданих відповідачем медичних документів (виписок зі медичної картки стаціонарного хворого), відповідач [PERSON] періодично перебуває на стаціонарному лікуванні в медичних закладах (а.с.50-52). Відповідно до наданих Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів за період з 01 кварталу 2013 року по 04 квартал 2017 року, з 1 квартал 2018 року по 04 квартал 2022 року та за 1 квартал 2023 року, інформація про суми нарахованих та виплачених відповідачу [PERSON] доходів відсутня (а.с.91-93). Позивач, звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, посилалася на те, що розмір аліментів що стягуються з відповідача [PERSON] в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, є недостатнім для утримання доньки, а відповідач має можливість сплачувати аліменти збільшеному розмірі. Відповідно до\~ст. 180 СК\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями\~198,\~199\~цього\~Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Положеннями ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За вимогами статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;\~3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому суд має виходити з матеріального становища обох сторін. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.\~ З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Аналіз змісту статті 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Отже, зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до ст. 192 СК України. У позовній заяві позивачка також посилається на погіршення її матеріального стану та стану здоров`я, однак доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надала. Надані позивачкою копія пенсійного посвідчення та трудової книжки не є достатніми доказами на підтвердження погіршення матеріального стану отримувача аліментів, оскільки не містять відомостей про розмір доходів позивачки. Також відповідачка не надала суду будьяких доказів на підтвердження того, що матеріальне становище відповідача значно покращилося з моменту присудження аліментів у первісному розмірі. Разом з тим, у справах за позовом стягувача аліментів про збільшення розміру аліментів, позивач має довести обставини, які б свідчили про те, що матеріальний стан платника аліментів з часу присудження аліментів значно покращився. Такі обставини доводяться шляхом порівняльного аналізу документів про доходи, які мав платник аліментів на час ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів та документів про доходи, які він має на час розгляду справи про збільшення розміру аліментів. Позивач не надала суду жодних документально підтверджених доказів щодо розміру доходів відповідача, чи дійсно у відповідача збільшився розмір заробітної плати або інших доходів, як і не обґрунтовано позивачем належними доказами, чому саме розмір стягнення аліментів повинен бути збільшений до 4000 грн. Належних доказів на підтвердження того, що відповідач має більший дохід, ніж на період ухвалення рішення суду про стягнення з нього аліментів рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2013 року, матеріали справи не містять. Крім того, суд також враховує положення ч. 1, 2 ст. 71 Закону України Про виконавче провадження, відповідно до якої порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом,\~але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів. У разі самостійного надіслання стягувачем виконавчого документа безпосередньо підприємству, установі, організації, фізичній особі - підприємцю чи фізичній особі, зазначеним у ч. 1 ст. 7 цього Закону, індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, відповідно до Закону України Про індексацію грошових доходів населення. За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. Отже, статтею 71 Закону України Про виконавче провадження передбачено механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Разом з тим, позивачкою не доведено існування обставин, які відповідно до ст.192 СК України давали б підстави для збільшення розміру аліментів, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed