Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] \~звернулася до\~суду із\~позовом про\~стягнення із\~ [PERSON] відсотків за користування грошовими коштами, застосування індексів інфляції та 3% річних. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 13.11.2006 у цивільній справі № 2-66/2006, із [PERSON] на користь позивачки на підставі\~договорів позикистягнуто 32066,00 грн. грошового боргу, 3 % річних у розмірі 1787,05 грн. На виконання рішення суду 25.04.2007 видано виконавчий лист, який пред`явлено до примусового виконання. У зв`язку з невиконанням боржником зобов`язань за договорами позики позивачка була вимушена неодноразово звертатися до суду із позовами про застосування до суми боргу індексів інфляції, 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України та відсотків на користування чужими грошовими коштами у відповідності до ст. 1048 ЦК України. Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 26.11.2020 № 314/3677/20, задоволено позовні вимоги [PERSON] та вирішено стягнути із [PERSON] за період з 14.10.2017 по 31.08.2020 інфляційні втрати у сумі 44464,89 грн. та донараховані 3% річних у сумі 19198,34 грн., а всього у сумі 63663,23 грн. Так як заборгованість [PERSON] , яка виникла внаслідок невиконання грошового зобов`язання за договорами позик досі не погашена, позивачка просить стягнути 3% річних від простроченої суми (266213,74 грн. Х 3% річних/365 дні Х 1008 дні, із 31.08.2020 по 05.06.2023 (дату подання позову)=22055,63 грн.; інфляційні втрати 266213,74 грн. Х 147,988 % (наростаючий показний індексів інфляції, починаючи з липня 2020, враховуючи дату останнього розрахунку інфляційних витрат в рішенні суду у справі № 314/3677/20) по квітень 2023 (місяць з визначеним показником індексів інфляції)-266213,74 грн.=127750,65 грн. Всього 149806,28 грн. Ухвалою суду від 09.06.2023 справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. Відповідач відзиву на позов не подав. Дослідивши матеріали справи судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи встановлено, що 13.11.2006 Вільнянським районним судом Запорізької області винесено рішення у цивільній справі № 2-66/06 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу у розмірі 33853,05 грн. на підставі договорів позики. Рішення у справі набуло законної сили 25.04.2007, на примусовому виконанні відносно боржника [PERSON] перебуває зведене виконавче провадження № 71626253. Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 26.11.2020 № 314/3677/20, задоволено позовні вимоги [PERSON] та вирішено стягнути із [PERSON] за період з 14.10.2017 по 31.08.2020 інфляційні втрати у сумі 44464,89 грн. та донараховані 3% річних у сумі 19198,34 грн., а всього у сумі 63663,23 грн. Оскільки відповідач неналежним чином виконує свої зобов`язання позивачка неодноразово зверталася до суду з позовами про стягнення з [PERSON] інфляційний втрат, що виникали внаслідок невиконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено у ст. 599 ЦК України , зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених договором позики, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Враховуючи приписи ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно по`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому застосування 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 цього Кодексу. Суд, аналізуючи зміст ст. 625 ЦК України, приходить до висновку, що нараховані на суму боргу інфляційні витрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат позикодавця внаслідок інфляційних процесів. Правовий аналіз положень ст. ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України, дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення заборгованості за договорами позики, не припиняє правовідносин сторін цих договорів, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє позикодавця права на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України. Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу за договорами позики у 2006 році, зобов`язання [PERSON] сплатити заборгованість за договорами не припинилось та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання, а відтак позивачка має право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України. Суд, приймає до уваги розрахунок наведений позивачкою у позові, вважає позовні вимоги [PERSON] , обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки відповідач не надав доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростував наданий позивачкою розрахунок. З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1498,06 грн.

Outcome: approved