Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-14 00:00:00

В січні 2022 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідачів. В обґрунтування позову вказує, що 26.12.2007 року між ВАТ «Універсал Банк» правонаступником всіх прав і обов`язків якого є АТ «Універсал Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №053-2902/840-0837, відповідно до умов якого в обов`язок позивача, як позичальника, входило надання кредитних коштів для споживчих потреб у сумі 80 000 доларів США, на строк з 26.12.2007 року по 10.09.2016 року. Процентна ставка за користування кредитом становила 13,45 % річних. У випадку прострочення позичальником терміну сплати щомісячного платежу встановлюється підвищена процентна ставка у розмірі 40,35 % річних. В подальшому, між сторонами було укладено ряд додаткових угод щодо зміни процентних ставок за користування кредитними коштами. 26.12.2007 року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №053-2902/840-0837 між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є АТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 053-2902/840-0837-Р/1, за умовами якого останній поручається перед кредитором за виконання всіх зобов`язань [PERSON] у їх повному обсязі як солідарний із позичальником боржник. 09 листопада 2012 року Оболонським районним судом м.Києва було ухвалено рішення по справі № 2605/13965/12, яким позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» були задоволені та стягнуто солідарно, зокрема, з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 053-2902/840-0837 від 26.12.2007 в розмірі 655359,02 грн. В подальшому, банком були отримані виконавчі листи за вищевказаним судовим рішенням та пред`явлено їх до виконання. Наразі судове рішення Оболонського районного суду міста Києва від 09.11.2012 року не виконано. Оскільки відповідно до рішення Оболонського районного суду м.Києва від 09.11.2012 року у справі № 2605/13965/12 до стягнення підлягає сума боргу саме в національній валюті України - гривні, за період часу, протягом якого відповідачами вказане рішення суду не було виконано, сума коштів, що згідно рішення суду підлягала стягненню, знецінилась внаслідок девальвації, а тому вважають, що позивач вправі вимагати від відповідачів застосування наслідків порушення виконання рішення суду у вигляді стягнення інфляційних втрат відповідно до ст.625 ЦК України та трьох відсотків річних. Відповідно до розрахунку інфляційні втрати АТ «Універсал Банк» за час прострочення виконання грошових зобов`язань за період з 01.12.2018 по 30.11.2021 становлять 131071,80 грн., три відсотки річних за прострочення виконання грошових зобов`язань за період з 01.12.2018 року по 30.11.2021 року становлять 59036,18 грн.. Всього 131071,80 грн.+ 59036,18 грн. = 190 107,98 грн. Просять суд стягнути з відповідачів на користь АТ «Універсал Банк» суму боргу у вигляді інфляційних втрат у розмірі 131071,80 грн., 3 % річних у розмірі 59036,18 грн. за прострочення виконання грошових зобов`язань, а всього - 190 107 грн. 98 коп., а також стягнути судовий збір. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді Яценко Н.О. Ухвалою від 31.01.2022 року по справі відкрито спрощене позовне провадження. 29.03.2023 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Дунаєнко А.М. отримав ухвалу про відкриття провадження та позовну заяву з додатками, проте правом подання відзиву не скористався. В судове засідання представник позивача не з`явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку, подав заяву в якій просив суд позовні вимоги задовольнити, провести розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, розгляд справи неодноразово повідомлялися, як шляхом направлення судових повісток, так і шляхом публікації на сайті судової влади та шляхом направлення смс повідомлень, причини неявки не повідомили, суд за згодою позивача вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку. 26.12.2007 року між ВАТ «Універсал Банк» правонаступником всіх прав і обов`язків якого є АТ «Універсал Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 053-2902/840-0837, відповідно до умов якого в обов`язок позивача, як позичальника, входило надання кредитних коштів для споживчих потреб у сумі 80 000 доларів США, на строк з 26.12.2007 року по 10.09.2016 року. Процентна ставка за користування кредитом становила 13,45 % річних. У випадку прострочення позичальником терміну сплати щомісячного платежу встановлюється підвищена процентна ставка у розмірі 40,35 % річних. В подальшому, між сторонами було укладено ряд додаткових угод щодо зміни процентних ставок за користування кредитними коштами. 26.12.2007 року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №053-2902/840-0837 між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є АТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 053-2902/840-0837-Р/1, за умовами якого останній поручається перед кредитором за виконання всіх зобов`язань [PERSON] у їх повному обсязі як солідарний із позичальником боржник. 09 листопада 2012 року Оболонським районним судом м.Києва було ухвалено рішення по справі № 2605/13965/12, яким позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» були задоволені та стягнуто солідарно, зокрема, з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 053-2902/840-0837 від 26.12.2007 в розмірі 655359,02 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. В подальшому, банком були отримані виконавчі листи за вищевказаним судовим рішенням та пред`явлено їх до виконання. Наразі судове рішення Оболонського районного суду міста Києва від 09.11.2012 року не виконано, протилежне судом не встановлено. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Тобто нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції не є штрафними санкціями, а засобом захисту коштів кредитора від знецінення, оскільки передбачена законом, а не договором. За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі N 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі N686/21962/15-ц, провадження N 14-16цс18. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, згідно яких після спливу визначеного договором строку позики, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припиняється. Що ж стосується нарахування процентів після закінчення строку дії кредитного договору, то Великою Палатою Верховного Суду роз`яснено, що після закінчення строку кредитування, права та інтереси позивача в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Під індексом інфляції розуміється показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, отже норма ЦК України, яка регламентує сплату індексу інфляції за прострочення виконання грошового зобов`язання, поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором. На цій підставі, AT КБ "Універсал Банк" здійснено нарахування 3 % річних та індексу інфляції, що полягає в компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати. Розмір заборгованості відповідно до розрахунку Банку за час прострочення виконання грошових зобов`язань за період з 01.12.2018 по 30.11.2021 становлять 131071,80 грн., три відсотки річних за прострочення виконання грошових зобов`язань за період з 01.12.2018 року по 30.11.2021 року становлять 59036,18 грн.. Всього 131071,80 грн.+ 59036,18 грн. = 190 107,98 грн. Наданий розрахунок позивачем суд приймає до уваги, оскільки останній відповідає нормам закону. На підставі досліджених доказів суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, слід стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача інфляційні втрати за час прострочення виконання грошових зобов`язань за період з 01.12.2018 по 30.11.2021 в сумі 131071,80 грн., три відсотки річних за прострочення виконання грошових зобов`язань за період з 01.12.2018 року по 30.11.2021 року становлять 59036,18 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів (з кожного) слід стягнути на користь Банку витрати по сплаті судового збору в сумі 1426 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved