Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

Представник АТ «ПУМБ» звернулась до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 24 листопада 2020 року між АТ «ПУМБ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1001742881101, на підставі якого відповідачу видано кредит в сумі 184 400 грн. Зазначає, що відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином, а тому станом на 17 січня 2023 року у нього перед банком виникла заборгованість в розмірі 179\~883,15 грн., яка складається з: 124 352,70 грн. - заборгованості за кредитом; 13,57 грн. - заборгованості за процентами; 55 516,88 грн. - заборгованості за комісією. Посилається на те, що банком було направлено письмову вимогу (повідомлення) відповідачу на його адресу, однак у наданий строк заборгованість не була погашена. У зв`язку з вищезазначеним вона звернулась до суду з цією позовною заявою в якій просила стягнути з відповідача на користь АТ «ПУМБ» заборгованість в сумі 179 883,15 грн., а також витрати зі сплати судового збору в сумі 2 698,25 грн. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача направила до суду заяву в якій просила розглянути справу без участі представника на підставі наявних у справі доказів та матеріалів, підтримала позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча відповідно до ст. ст. 128, 130 ЦПК України про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, також виклик відповідача здійснювався шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, заперечень проти позову суду не представив, а тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення. 07 вересня 2023 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було вирішено питання про заочний розгляд справи. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутності учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження з можливістю ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подав. При цьому, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, вивчивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із вимогами статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що факт укладення кредитного договору 24 листопада 2020 року між сторонами у справі підтверджується копією заяви №1001742881101 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 24 листопада 2020 року, за якою АТ «ПУМБ» надав [PERSON] кредит в сумі 184 400 грн. на строк 36 місяців, зі сплатою комісії за обслуговування кредитної заборгованості 1,99%, розміром процентної ставки 0,01% річних, разовою комісією 0,00% та 0,00 грн. (а. с. 6). Також відповідно до заяви №1001742881101 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 24 листопада 2020 року, відповідач погодився з її умовами, про що свідчить наявність його власноручного підпису в заяві. Крім того, отримання [PERSON] кредитних коштів по договору №1001742881101 від 24 листопада 2020 року в розмірі 184\~400 грн. підтверджується платіжною інструкцією №TR.45726495.63530.13604 від 24 листопада 2020 року (а. с. 9). Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №1001742881101 від 24 листопада 2020 року та виписок з особового рахунку загальна сума заборгованості по кредитному договору станом на 17 січня 2023 року складає 179\~883,15 грн. та складається з заборгованості по сумі кредиту 124\~352,70 грн., заборгованості по процентам 13,57 грн., заборгованості по комісії 55\~516,88 грн. (а. с. 27-55). Матеріалами справи також підтверджено, що на адресу [PERSON] банком надіслано письмову вимогу (повідомлення) від 17 січня 2023 року, в якому міститься вимога про сплату заборгованості у сумі 179\~883,15 грн. за кредитним договором №1001742881101 від 24 листопада 2020 року в строк до 24 січня 2023 року (а. с. 11-13). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із частиною 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором №1001742881101 від 24 листопада 2020 року виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] кредитні кошти в сумі 184\~400 грн., але взятих на себе зобов`язань за кредитним договором відповідач не виконав, у зв`язку з чим станом на 17 січня 2023 року в нього виникла заборгованість перед банком в розмірі 179 883,15 грн., яка складається з заборгованості по сумі кредиту 124 352,70 грн., заборгованості по процентам 13,57 грн., заборгованості по комісії 55 516,88 грн. Відповідно до ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд приймає до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості та вважає його достовірним, оскільки доказів виконання [PERSON] боргових зобов`язань перед позивачем суду не надано, а також відповідачем не спростовано у встановленому законом порядку вищезазначений розрахунок. Отже, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов висновку, що позовна заява АТ «ПУМБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню в повному обсязі і з відповідача на користь АТ «ПУМБ» підлягає стягненню сума заборгованості в загальному розмірі 179 883,15 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги задоволення позовних вимог у повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в сумі 2\~698,25 грн.

Outcome: approved