Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість: за Кредитним договором №604/4538127-СК від 26.03.2018 в розмірі 16\~268.62 грн., з яких: 8788.51 грн. сума основної заборгованості за кредитом; 6571.53 грн. сума боргу за відсотками; 900 грн сума заборгованості за пенею. В обгрунтування позову зазначено, що між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір 604/4538127-СК від 26.03.2018. Строк дії кредитного ліміту становив 365, який надалі автоматично продовжується. 02.12.2022 між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №НІ/11/7-Ф, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплачує АТ «Таскомбанк» визначену договором суму, а останній, в свою чергу, передає ТОВ» ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, згідно Додатку №1 до Договору факторингу. Таким чином, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] на стягнення боргу за Кредитним договором 604/4538127-СК від 26.03.2018 в розмірі 16\~268.62 грн. Оскільки відповідач за вказаним договором погашення боргу не здійснює, позивач просив стягнути з неї вищевказану суму боргу в судовому порядку. 07.07.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк на подання відзиву на позов. Копію позовної заяви та доданих до неї документів надіслано відповідачу рекомендованим повідомленням за її зареєстрованим місцем проживання, але відправлення повернуто до суду не отриманим. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням, у відповідності до ч.5\~ст.279 ЦПК України,\~до суду не надходило. Відзиву на позов відповідачем не подано. Відповідно до ч.8\~ст.178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Крім того, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд ухвалив вважати можливим провести заочний розгляд, згідно положень ст. 280 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] 26.03.2018 з метою отримання кредитної картки підписала заяву-договір про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 604/4538127-СК. (а.с. 5) Також в матеріалах справи наявний паспорт споживчого кредиту за карткою «Велика П`ятірка» із зазначенням умов кредиту та процентної ставки, який підписаний відповідачем 23.03.2018. У вказаному паспорті споживчого кредиту зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятись від інформації, наведеної в цьому Паспорті, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан. Ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 22.04.2018. (а.с. 5) З наданого банком розрахунку вбачається, що [PERSON] станом на 05.12.2022 мала заборгованість у загальному розмірі 16\~268.62 грн., з яких: 8788.51 грн. сума основної заборгованості за кредитом; 6571.53 грн. сума боргу за відсотками; 900 грн сума заборгованості за пенею. (а.с. 10-12) 02.12.2022 між АТ «Таскомбанк» та ТОВ "ФК "ЄАПБ" було укладено договір факторингу №НІ/11/7-Ф згідно умов якого, АТ «Таскомбанк» відступає ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні АТ «Таскомбанк» права вимоги до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі прав вимоги Боржників, в тому числі і за кредитним договором №604/4538127-СК від 26.03.2018 (а. с. 13-17). Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Таскомбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до ч.1\~ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Згідно\~ст. 547 ЦК України,\~\~правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.\~\~Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Приписами ч. 1\~ст. 548 ЦК України\~визначено, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. У кредитному договорі №604/4538127-СК від 26.03.2018 відсотки за користування кредитом та неустойка у виді пені не зазначені. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість по відсоткам та пенею. При цьому, заборгованість по відсоткам та пені, обґрунтовуються з посиланням на те, що підписавши кредитний договір від 26.03.2018 відповідач погодився, що Кредитний договір складають, окрім самого договору: паспорт споживчого кредиту та умови Договору, розміщенні на веб-сайті. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та Тарифи банку розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-договір від 26.03.2018, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів, взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитом та пені. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Тарифи банку, відсутність у заяві-договорі від 26.03.2018 домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитом та пені, такі Умови та Тарифи банку суд не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Згідно з частиною шостою\~статті 81 ЦПК\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19. Щодо наявного в матеріалах справи Паспорту споживчого кредиту від 23.03.2018, підписаного відповідачем, суд зазначає наступне. Зі змісту цього паспорту слідує (розділ 7), що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. Також в розділі 4 зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Отже, зазначений Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування. Крім того, паспорт споживчого кредиту датований 23.03.2018, тобто за три дні до укладання основного кредитного договору (26.03.2018), відтак, не зрозуміло, які умови кредитування узгодили сторони, якщо на момент підписання споживчого кредиту 23.03.2018 між ними не існувало кредитних правовідносин. Також в паспорті споживчого кредиту зазначено, що інформація у ньому є чинною та актуальною протягом місяця, до 22.04.2018. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (абзац перший частини першої\~статті 207 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша\~статті 1055 ЦК України). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя\~статті 1054 ЦК України). Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього\~Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. (частина перша та друга\~статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. (стаття 13 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що паспорт споживчого кредиту не є невід`ємною складовою частини Кредитного договору від 26.03.2018. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20, провадження № 61-14545сво20. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 6571.53 грн. та заборгованості за пенею у розмірі 900 грн. Щодо стягнення заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 8788.51 грн. Відповідно до\~ст. 1082 Цивільного кодексу України\~передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також, названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року "справі №6-979цс15 "... боржник який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомленні боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". Відповідно до ч. 1\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, та з урахуванням того, що у справі відсутні заперечення відповідача щодо факту отримання кредиту та розміру основного боргу, суд вважає, що позов в цій частині є обгрунтованим, доведеним матеріалами справи, а тому підлягає задоволенню. На підставі\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно (54.02%) задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial