Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

позивач звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстровано 17.01.2017 Голосіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 25. Неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. Розірвати шлюб через органи РАЦСу немає можливості у зв`язку із відсутністю порозуміння між подружжям. Спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. Позивач зазначає, що останнім часом шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Інші вимоги, які може бути вирішено одночасно з позовом про розірвання шлюбу відсутні. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24.03.2023 відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено у порядку загального позовного провадження. Надано відповідачу строк на подання відзиву на позов. Позивач у судове засідання не з`явилася, просила суд розгляд справи здійснювати без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити позов у повному обсязі. Стороною відповідача подано заяву, у якій зазначено, що відповідач визнає позовні вимоги та проти розірвання шлюбу не заперечує. Підтвердив ту обставину, що протягом останніх років сімейне життя з позивачем поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Представник відповідача в судовому засіданні підтримав позицію відповідача. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, зміст заяви, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 січня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Голосіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 25, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17.01.2017. Частиною 2 ст. 104 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Як визначено у ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явленим одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільне господарство та не пов`язані спільним побутом, втратили почуття взаємної любові та поваги. Подальше існування сім`ї є неможливим, оскільки між сторонами відсутнє почуття любові, відсутнє бажання для відновлення шлюбних стосунків і подальшого існування сім`ї. Шлюб існує формально. Обставин, які б вказували на бажання сторін примиритися, відновити сумісний побут, піклуватися одне про одного, проживати разом, вести спільне господарство, судом не встановлено. Ані позивач, ані відповідач не бажають примиритися та не мають наміру зберегти шлюб. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягай повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] , оскільки подальше існування сім`ї є неможливим в зв`язку з відсутністю бажання сторін на відновлення шлюбних стосунків, втратою почуттів та відсутністю взаєморозуміння. Сім`я існує формально, а отже шлюб може бути розірваний. Примирення сторони не бажають. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України та, з огляду на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подачу позову покладаються на відповідача.

Outcome: approved