Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-10 00:00:00

Позовні вимоги. [PERSON] , 20.04.2023 року (вх. № 7959) звернувся у Залізничний районний суд м. Львова з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про зменшення розміру аліментів, у якому просить суд: - зменшити розмір аліментів стягнутих з нього на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 30.08.2007 року (справа № 2-4671/07) в користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] у розмірі частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця до 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця; - зменшити розмір аліментів стягнутих з нього на підставі рішення Залізничного районного суду м. Львова від 04.10.2021 року (справа № 462/2074/21) в користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] у розмірі 3\~000 грн., але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця до 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він перебував у шлюбі з [PERSON] . Від подружнього життя у них [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 30.08.2007 року (справа № 2-4671/07) з позивача стягнуто аліменти в користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] у розмірі частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця. З відповідачем [PERSON] перебував у шлюбі. Від подружнього життя [INFO] народився син [PERSON] . Згідно з Рішенням Залізничного районного суду від 04.10.2021 року (справа № 462/2074/21) з позивача стягнуто аліменти в користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 3\~000 грн. 00 коп. але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця. Вказує на те, що сплачує аліменти з 2021 року на утримання двох дітей. Однак зазначає про погіршення стану здоров`я, так йому діагностовано важке хронічне захворювання та згідно висновку Личаківської міжрайонної МСЕК м. Львова від 15.02.2023 року позивача визнано інвалідом 1-б групи, який потребує постійного стороннього догляду та спостереження у лікаря гастроентеролога. З 06.02.2023 року ГУ ПФУ у Львівській області позивачу призначено пенсію по інвалідності. Тому враховуючи розмір доходу і те, що останній є інвалідом першої групи за станом здоров`я не може працювати, аліменти має можливість сплачувати лише у розмірі 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, відтак просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Рух справи в суді. Протоколом автоматизованого\~розподілу судової\~справи між\~суддями від\~20.04.2023\~року для\~розгляду зазначеної\~справи визначено\~головуючого суддю\~ Галайко\~Н.\~М. (а.с. 22). Судом у порядку ч. 6 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК України) 20.04.2023 року направлялись запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи відповідачів у справі. Також, запит направлявся і відносно позивача у справі (а.с. 23, 24, 25). Відповіді на вказані запити надійшли до суду 01.06.2023 року (а.с. 26, 27, 28). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 05.06.2023 року зазначену позовну заяву було залишено без руху, у зв`язку з її істотними недоліками (а.с. 29-31). 21.06.2023 року (вх. № 12969) від позивача [PERSON] надійшла письмова заява про усунення недоліків позовної заяви, у якій позивач виконав умови ухвали суду та уточнив позовні вимоги (а.с. 34). Так, позивач уточнивши вимоги позовної заяви, просить суд: - зменшити розмір аліментів стягнутих з позивача на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 30.08.2007 року (справа № 2-4671/07) в користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] у розмірі частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця та призначити аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця; - зменшити розмір аліментів стягнутих з позивача на підставі рішення Залізничного районного суду м. Львова від 04.10.2021 року (справа № 462/2074/21) в користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] у розмірі 3 000 грн., але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця та призначити аліменти в розмірі 1 500 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 10.07.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрити провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) (а.с. 36-38). Позиція сторін по справі. У вказаний строк відповідачі не надали суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279\~ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247\~ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Суд зазначає, що згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 12 ЦПК України передбачає, зокрема те, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Положеннями ст. 15, 16\~Цивільного кодексу\~України (далі\~-\~ЦК України), ст.\~4\~ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлені судом фактичні обставини справи. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова № 2-4671/07 від 30.07.2007 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі частини із усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 18.07.2007 року до досягнення нею повноліття. Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Стягнено З [PERSON] 51 грн. судового збору та 30 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення в дохід держави (а.с. 16-17). Рішенням Залізничного районного суду м. Львова № 462/2074/21 від 04.10.2021 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 3\~000 грн. 00 коп. від його заробітної плати (всіх доходів) щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову, з 31.03.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Допущено негайне виконання судового рішення в межах стягнення суми платежу за один місяць. Стягнуто з [PERSON] у дохід держави 908 грн. 00 коп. судового збору (а.с. 18-19). Копією Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 617935 стверджується, що [PERSON] має першу б групу інвалідності, загальне захворювання, щодо висновків про умови та характер праці зазначено, що такий потребує постійного стороннього догляду у гастроентеролога, інвалідність встановлена до березня 2024 року, дата чергового переогляду 06.02.2024 року (а.с. 11-12). Копією Пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] стверджується, що [PERSON] отримує пенсію по інвалідності за 1 групою (загальне захворювання) (а.с. 9-10). Довідкою про доходи Відділу обслуговування громадян № 7 (сервісний центр) Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області № 2003 2584 6200 0012 від 03.04.2023 року стверджується, що [PERSON] отримує пенсію по інвалідності, яка за період з 01.04.2022 року по 31.03.2023 року склала 11\~512 грн. 08 коп. (а.с. 7). Судом досліджено також виписку Головного управління пенсійного фонду України щодо [PERSON] за звітні роки (2016, 2017, 2018, 2019 роки) (а.с. 8). Копією Трудової книжки серії [NUMBER] стверджується, що [PERSON] 15.10.2019 року звільнений з роботи за власним бажанням (а.с. 21-21а). Застосоване судом законодавство. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Положеннями ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст.\~7\~Сімейного кодексу\~України (далі - СК України) під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. За своєю суттю аліменти це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні (відповідна правова позиція викладена у Постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду № 520/21069/18, провадження № 61-1347св20 від 03.02.2021 року). За змістом законодавства, аліменти є власністю дитини, а обов`язок суду полягає в першу чергу забезпечити дитині право на належне утримання. Положеннями ст.\~141\~СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. Отже, вбачається, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано або вони взагалі не перебували в ньому. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. 183, 184 СК України. Статтею 192\~СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом у Постанові № 554/3355/20 від 09.09.2021 року. Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й інші норми щодо обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідні висновки викладені у Постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду № 194/629/17-ц (провадження № 61-37792св18) від 19.02.2020 року. Згідно ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Мотиви прийняття рішення судом та висновки суду. Так, суд вважає такими, що заслуговують на увагу доводи позивача про те, що у нього змінився матеріальний стан, у зв`язку із погіршенням стану здоров`я та встановленням інвалідності 1-Б групи (загальне захворювання), стан здоров`я якого потребує постійного стороннього догляду, що є зміною матеріального стану платника аліментів, та зумовлює застосування положень ст. 192 СК України та відповідного зменшення розміру аліментів. Ухвалюючи рішення у справі, суд, з огляду на встановлені обставини і вимоги ст. 12, 81 ЦПК України, встановивши, що позивач у справі ( [PERSON] ) є батьком спільної з відповідачем ( [PERSON] ) дитини [PERSON] , [INFO] , проте має обов`язок утримувати не лише цю дитину (до досягнення нею повноліття), а й обов`язок щодо утримання ще однієї дитини, спільної із відповідачем ( [PERSON] ) [PERSON] , [INFO] , дійшов висновку про можливість зменшення розміру аліментів, які стягуються на підставі: - рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 30.08.2007 року (справа № 2-4671/07) та зменшити розмір аліментів стягнутих з позивача на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 30.08.2007 року (справа № 2-4671/07) в користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] у розмірі частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця та призначити аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця; - рішення Залізничного районного суду м. Львова від 04.10.2021 року (справа № 462/2074/21) та зменшити розмір аліментів стягнутих з позивача на підставі рішення Залізничного районного суду м. Львова від 04.10.2021 року (справа № 462/2074/21) в користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] у розмірі 3 000 грн., але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця та призначити аліменти у розмірі 1 500 грн.00 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця. Також суд зазначає, що як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та вказано у Постанові Верховного Суду № 621/307/17 (провадження № 61-31400св18) від 16.08.2018 року відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. За таких обставин, з урахуванням наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до п. 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001 року рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994 року, серія A, № 303-A, п. 29). Судові витрати по справі. Виходячи з вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім цього, з ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Із п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Враховуючи, що згідно копії Пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] [PERSON] отримує пенсію по інвалідності за 1 групою (загальне захворювання), є інвалідом 1 групи, то у зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, у дохід держави підлягає стягненню порівно з відповідачів судовий збір у розмірі 1\~073 грн. 60 коп. На підставі наведеного та

Outcome: approved