Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] 09 травня 2023 року звернулася до Котовського міськрайонного суду Одеської області з позовом до [PERSON] , та просила стягнути аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітків (доходів) щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона є пенсіонеркою за віком. На даний час їй виповнилось 68 років. Отримує пенсію в розмірі 3249,99 грн. Інших джерел доходів не має, та інших видів допомоги не отримує. Також позивачка страждає на декілька хронічних захворювань та потребує коштів на ліки. Відповідач [PERSON] , [INFO] , будучи сином позивачки, не приймає участі у матеріальному утриманні непрацездатної матері, хоча має постійне місце роботи. Відповідач має на своєму утриманні двох неповнолітніх дітей. Інших дітей у позивачки немає. За таких обставин, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову довічно. Ухвалою суду від 29 травня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. 06 вересня 2023 року від представника відповідача - адвоката Фурман Н.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача зазначила, що позовні вимоги [PERSON] відповідач не визнає, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, в зв`язку з тим, що він працює техніком електрозв`язку в ПАТ «Київстар», його дружина, [PERSON] справді є працевлаштованою і отримує лише мінімальну заробітну плату. [PERSON] має на утриманні двоє неповнолітніх дітей. Крім того, позивачкою не надано жодного підтвердження, що вона стоїть на постійному обліку у будь-кого з лікарів, зокрема у онколога чи хоча б в сімейного лікаря та не надано доказів на підтвердження витрат на лікування. Також зазначив, що сума пенсії за період з листопад 2022 року по квітень 2023 року складає 15966,98 грн., тобто від 2300,00 грн. до 3249,99 грн. за місяць, що перевищує суму прожиткового мінімум на осіб, які втратили працездатність. Так, прожитковий мінімум для непрацездатних осіб з 01 січня 2023 року становить - 2093,00 грн. Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій просила провести судове засідання без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, його представник - адвокат Фурман Н.В. просила розгляд справи проводити без участі сторони відповідача та відмовити у позовних вимогах в повному обсязі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. Як вбачається із матеріалів справи та не заперечувалося сторонами по справі, що позивачка є матір`ю відповідача, про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.03.1974, актовий запис № 153. [PERSON] , [INFO] , є пенсіонеркою за віком. Відповідно до довідки Голови квартального комітету м. Подільськ Одеської області № 5 від 16.01.2023, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично за вказаною адресою не проживає. Чоловік позивачки, [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08 лютого 2012 року виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 66. Відповідно до довідки про доходи № 6125 1411 4103 0141, [PERSON] перебуває на обліку в Подільському об`єднаному управлінні ПФУ в Одеській області і отримує пенсію за віком. Сума пенсії за період з 01.11.2022 по 30.04.2022 складає 15699,98 грн. [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва виданого повторно про одруження серії [NUMBER] від 18.02.1998, актовий запис № 20. Від даного шлюбу відповідач має двох неповнолітніх дітей: сина, [PERSON] , [INFO] , та сина, [PERSON] , [INFO] , на утримання яких з відповідача стягуються аліменти за судовим наказом виданим Котовським міськрайонний судом Одеської області від 15.08.2023, (справа № 505/3023/23) в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення повноліття сином [PERSON] , [INFO] , а з 20 червня 2026 року в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення повноліття сином [PERSON] , тобто до [INFO] . [PERSON] працює техніком електрозв`язку в ПАТ «Київстар», що підтверджується копією трудової книжки [NUMBER] від 18.03.1993. Дружина відповідача - [PERSON] працює продавцем непродовольчих товарів в магазині «Болт Гайка», сума доходу з 15.06.2023 по 07.08.2023 з урахуванням податків складає 8090,25 грн. Як на підставу своїх вимог, позивачка посилається на ст. 202, 205 СК України, що відповідач, як її повнолітня дитина, повинен піклуватися про неї та утримувати, оскільки вона є пенсіонеркою та потребує матеріальної допомоги. Єдиним джерелом її доходу є пенсія. Розмір пенсії є недостатнім для задоволення її життєвих потреб, лікування та сплати комунальних послуг. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплено в статті 51 Конституції України. Згідно з частиною першою статті 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Обов`язок повнолітніх дітей утримувати батьків чинним законодавством не пов`язується з працездатністю дітей і їх можливістю надавати батькам матеріальну допомогу та виникає на підставі сукупності наступних умов: - походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); - непрацездатність матері, батька (тобто вони є особами, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» або особами з інвалідністю); - потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Отже, зобов`язання повнолітніх «дітей» утримувати своїх батьків не виникає в разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. При цьому варто закцентувати увагу на тому, що обов`язок повнолітніх «дітей» не пов`язується з їхньою працездатністю й можливістю надавати батькам матеріальну допомогу (це зазначено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 у справі №212/1055/18-ц), хоча, звичайно, цей чинник ураховують при визначенні розміру аліментів відповідно до ч. 1 ст. 205 СК України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Як встановлено судом, позивачка є пенсіонеркою за віком та отримує пенсію. Сума пенсії складає за період з 01.11.2022 по 30.04.2023 складає 15699,98 грн., тобто від 2300,00 грн. до 3249,99 грн. за місяць. Статтею 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» передбачено, що прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Розмір прожиткового мінімуму для основних соціальних і демографічних груп населення встановлюється законом про державний бюджет на відповідний рік. Так, прожитковий мінімум для непрацездатних осіб з 01 січня 2023 року становить 2093,00 грн. Отже сума нарахованої позивачці пенсії відповідає сумі прожиткового мінімуму на осіб, які втратили працездатність, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік». Слід вказати, що необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Позивач повинен довести необхідність отримання такої допомоги. Позивачка не надала суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що розмір отримуваної нею пенсії є нижчим за розмір необхідних щомісячних витрат на ліки та харчування. Посилання позивачки на незадовільний стан здоров`я не підтверджують обставин її щомісячних витрат на лікування, які перевищують її дохід у вигляді пенсії. Виходячи зі змісту ст. 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» мінімальний розмір пенсії забезпечує прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому позивачку не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні ч. 1 ст. 202 СК України, що свідчить про безпідставність та недоведеність її позовних вимог. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Отже, позивачка отримує пенсію за віком в розмірі, що забезпечує її прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому її не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги. Крім того, з документів наданих відповідачем до відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач [PERSON] має на утриманні двох дітей: сина, [PERSON] , [INFO] та сина, [PERSON] , [INFO] . Враховуючи встановлені обставини у справі, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері слід відмовити. Судові витрати в справі - судовий збір, від сплати якого позивачка була звільнена при подачі позову в суд, суд відносить на рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed