Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-10 00:00:00

у березні 2023 року позивач ПрАТ «Страхова група «ТАС» звернулось до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просило стягнути з відповідача відшкодування в порядку суброгації у розмірі 77 281,47 грн., та 2 684 грн. судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що між 20.03.2020 року приблизно о 16.45 год по проспекту Броварському (Залізничний міст) в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «LexusES» д.н. [NUMBER] , який було забезпечено згідно договору добровільного страхування наземного транспорту FO-00393280, автомобіля марки «AudiA6» д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , автомобіля марки «Ford»д.н. [NUMBER] , та автомобіля марки «ToyotaRav 4» д.н. [NUMBER] , внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 19.05.2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди. В результаті вказаної дорожньо-транспортно пригоди забезпечений транспортний засіб «Lexus ES» д.н. [NUMBER] отримав механічні пошкодження, відповідно до ремонтної калькуляції № 06349/51/2 та рахунку на оплату від 24.03.2020 вартість ремонтних робіт, матеріалів становить 77 281,47 грн. 07.05.2020 ПрАТ «Страхова група «ТАС» складено страховий акт відповідно до якого сума страхового відшкодування становить 77 281,47 грн, та на підставі платіжного доручення від 08.07.2020 здійснено страхову виплату на користь власника автомобіля «Lexus ES» д.н. [NUMBER] . За вказаний обставин, на підставі ст.ст. 993 ч. 1, 1187 ч. 2 ЦК України, ст. 27 ЗУ «Про страхування», позивач просив стягнути з відповідача в порядку суброгації 77 281,47 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03.04.2023 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 36-37). Відповідач відзив на позов не подав. Учасники справи з клопотаннями, заявами процесуального характеру до суду не звертались. За вказаних обставин, суд розглядає справу за наявними у справі доказами. Дослідивши матеріали справи, суд надходить до наступних висновків. З матеріалів справи, судом встановлено, що 15.05.2019 між ПрАТ «Страхова група «ТАС» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспортуFO-00393280, за умовами якого забезпечено транспортний засіб марки «Lexus ES» д.н. [NUMBER] (а.с. 15). 20.03.2020 року приблизно о 16.45 год по проспекту Броварському (Залізничний міст) в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Lexus ES» д.н. [NUMBER] , під керування водія [PERSON] , автомобіля марки «Audi A6» д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , автомобіля марки «Ford» д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля марки «ToyotaRav 4» д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказана обставина стверджується даними довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 3020087460849289 від 20.03.2020, відповідно до якої транспортний засіб марки «Lexus ES» д.н. [NUMBER] отримав пошкодження передньої центральної частини, що встановлено зовнішнім оглядом на момент дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 28). Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 19.05.2020 у справі про адміністративне правопорушення № 755/5129/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення. Вказаною постановою судді встановлено, що [PERSON] 20.03.2020 о 16.45 год, керуючи автомобілем марки «Audi A6» д.н. [NUMBER] в м. Києві по проспекту Броварському (Залізничний міст) порушив вимоги п.п. 13.1, 2.3Б Правил дорожнього руху України. 23.03.2020 власник автомобіля марки «Lexus ES» д.н. [NUMBER] [PERSON] звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» із заявою про настання події (а.с. 17). 05.05.2020 власник автомобіля марки «Lexus ES» д.н. [NUMBER][PERSON] звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» із заявою про виплати страхового відшкодування (а.с. 16). 07.05.2020 ПрАТ «Страхова група «ТАС» складено страховий акт № 09828/51/920, відповідно до якого сума страхового відшкодування га користь власника автомобіля марки «Lexus ES» д.н. [NUMBER] становить 77 281,47 грн (а.с. 13-14). Відповідно до копії платіжного доручення № 97426 від 08.05.2020 ПрАТ «Страхова група «ТАС» здійснено виплату суми страхового відшкодування за реквізитами станції технічного обслуговування ФОП [PERSON] у розмірі 77 281,47 грн (а.с. 6-7). Доказів, якіб свідчили про те, що цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] станом на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована будь-яким страховиком, матеріали справи не містять. Звертаючись до суду з позовом, позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в порядку суброгації, обґрунтовуючи позовні вимоги положеннями ст.ст. 993, 1187 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування». Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Виходячи із наведеного, страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває прав кредитора в частині фактично сплаченого страхового відшкодування. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Стаття 27 Закону України «Про страхування» та стаття 993 ЦК України передбачають перехід права вимоги до страховика, де перехід фактично означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика. Перехід права вимоги потерпілого (страхувальника) у деліктному зобов`язанні до страховика в порядку статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» є суброгацією. Оскільки позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 77 281,47 грн за договором добровільного страхування наземного транспорту №FO-00393280, то в межах цієї суми він отримав право вимоги, яке страхувальник за договором [PERSON] мав до особи, відповідальної за завдані збитки у відповідності до вимог ст.27 Закону України «Про страхування». Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 р. у справі № 147/66/17 зробила правовий висновок про те, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV). Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно п.п. а) п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі; Матеріали цивільної справи не містять будь-яких доказів, які б свідчили про звернення позивача до МТСБУ із заявою в порядку ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так само, матеріали справи не містять і доказів, які б свідчили про звернення позивача до страховика відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. Позивач, маючи зобов`язання та право на звернення за регламентними виплатами до МТСБУ або страхової компанії відповідача, з такою заявою протягом одного року не звернувся, а тому втратив право на відшкодування шкоди від страховика в межах страхових виплат. Оскільки розмір шкоди не перевищує розміру страхових виплат, то й підстав для покладення відповідальності на страхувальника немає. Враховуючи наведене суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed