Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

09 червня 2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований в [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтуванням позову вказує, що [INFO] померла її матір [PERSON] . Після смерті матері позивач звернулася до державного нотаріуса Вітовської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа, що підтверджував право померлої на спадкове майно. Для захисту своїх особистих майнових прав та спадкових прав після смерті матері на спірне нерухоме майно, [PERSON] змушена звернутись до суду. Ухвалою суду від 12 червня 2023 року провадження у справі відкрито та розпочато підготовче провадження. Ухвалою суду від 17 серпня 2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання 07 вересня 2023 року, позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися. В ході розгляду справи від представника позивача подано заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, вказаних у позовній заяві та просила їх задовольнити. Відповідач Мішково-Погорілівська сільська рада Миколаївського району Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила, надіслала заяву про розгляд справи без участі їх представника, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. одВідповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності досліджені докази, суд установив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 24 липня 2021 року, виданим Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.8). Згідно частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 15 серпня 2002 року Мішково-Погорілівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, [PERSON] [INFO] народила дитину [PERSON] (а.с.10). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER] , виданого 08 грудня 1984 року, [PERSON] 08 грудня 1984 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та внаслідок реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на [PERSON] (а.с.11). Згідно частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини або відмови від її прийняття, встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 та частина перша статті 1273 ЦК України). Відповідно до статті 1273\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відповідно до довідки Мішково-Погорілівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 15 листопада 2021 року №1823, [PERSON] на момент смерті була зареєстрована та проживала в будинку [ADDRESS] . На день смерті у будинку за вказаною адресою інші особи не зареєстровані (а.с.9). Зі змісту спадкової справи №112/2021 до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що 01 грудня 2021 року [PERSON] звернулася до Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] . Отже, позивач [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] , померлої [INFO] , першої черги за законом, яка в силу статей 1261, 1268, 1269 ЦК України, прийняла усю спадщину після її смерті. До складу спадщини, у відповідності до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі змісту свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 01 квітня 1988 року виконкомом Мішково-Погорілівської сільської ради народних депутатів вбачається, що на підставі рішення виконкому Жовтневої районної ради народних депутатів №46 від 16 лютого 1988 року, [PERSON] набула у власність житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] (а.с.19). Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район. Постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-IX «Про утворення та ліквідацію районів» утворено Миколаївський район (з адміністративним центром у місті Миколаїв) у складі територій Березанської селищної, Веснянської сільської, Воскресенської селищної, Галицинівської сільської, Коблівської сільської, Костянтинівської сільської, Куцурубської сільської, Миколаївської міської, Мішково-Погорілівської сільської, Нечаянської сільської, Новоодеської міської, Ольшанської селищної, Очаківської міської, Первомайської селищної, Радсадівської сільської, Степівської сільської, Сухоєланецької сільської, Чорноморської сільської, Шевченківської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. На підставі рішення виконавчого комітету Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району від 05 лютого 2007 року №14 з метою впорядкування нумерації будинків, змінено номер будинку, по [ADDRESS] з [ADDRESS] (а.с.14). Відповідно до рішення VІ позачергової сесії сьомого скликання Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області №9 від 24 травня 2016 року здійснено перейменування топоніміки населених пунктів Мішково-Погорілівської сільської ради, зокрема здійснено перейменування [ADDRESS] (а.с.15). У свою чергу, листом від 08 лютого 2022 року №71/02-14 державним нотаріусом Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області повідомлено позивача про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа, що посвідчував право спадкодавця на вказане майно та невідповідність ідентифікуючих даних власника, що зазначені у наданій нотаріусу копії правовстановлюючого документа (а.с.13). За змістом свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 01 квітня 1988 року виконкомом Мішково-Погорілівської сільської ради народних депутатів вбачається, що цим свідоцтвом підтверджено належність права власності на спірний будинок [PERSON] , що не відповідає даним померлої [PERSON] в частині зазначення імені останньої. За змістом листа комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 19 жовтня 2021 року встановлено, що на замовлення [PERSON] від 22 вересня 2021 року, 07 жовтня 2021 року здійснено обстеження житлового будинку розташованого по [ADDRESS] та встановлено його показники. За відомостями комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації», станом на 28 грудня 2012 року право власності на вказаний будинок на підставі свідоцтва про право власності від 01 квітня 1988 року, виданого виконкомом Мішково-Погорілівської сільської ради народних депутатів зареєстровано в матеріалах КП «МБТІ» 01 квітня 1988 року №590 за [PERSON] (а.с.18). Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю, серії IV-МК №045251, [PERSON] , як власник житлового будинку по [ADDRESS] , 09 квітня 1997 року отримала у власність і земельну ділянку для обслуговування цього будинку у відповідно до рішення виконкому Мішково-Погорілівської сільської ради народних депутатів №40 від 28 березня 1997 року, площею 0,21 га (а.с.20). Вартість спірного будинку, згідно звіту про оцінку майна від 13 березня 2023 року, становить 100 960,00 грн (а.с.21). З огляду на те, що державним нотаріусом відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок з тих підстав, що документи подані для вчинення нотаріальної дії не відповідають вимогам, встановленим Законом, що у свою чергу відповідає положенням пункту 4.18. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, яким визначено, що якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку, позивач, з метою захисту свого права звернулася до суду з відповідним позовом та її право підлягає захисту, виходячи з наступного. Згідно статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Отже, в даному випадку на момент виникнення у спадкодавця права власності, правовідносини підлягали регулюванню за нормами ЦК УРСР. Встановлено, що на підставі вимог законодавства, що діяло на час набуття [PERSON] права власності на спірний будинок, остання у законному порядку та відповідно до встановленої процедури набула право власності на житловий будинок розташований по [ADDRESS] , отримавши відповідне свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок, здійснивши його (права) подальшу реєстрацію в органах, що були уповноважені проводити реєстрацію права власності нерухомого майна. При цьому наявність помилки у відповідному правовстановлюючому документі порушує права спадкоємців померлої щодо реалізації ними свого права на спадкування цього майна. Сукупність долучених позивачем доказів, підтверджують наявність помилки у правовстановлюючому документі, що підтверджує право [PERSON] на вищевказаний житловий будинок. Зокрема, відомості щодо прізвища та по-батькові особи, які зазначені у свідоцтві про право приватної власності на житловий будинок з такими ж даними щодо прізвища та по-батькові, якими раніше документувалася померла [PERSON] , що підтверджується листом Вітовського відділу УДМС України в Миколаївській області від 06 жовтня 2021 року. Обставини, щодо наявності помилки у правовстановлюючому документі також підтверджуються і відомостями, що зазначені у довідці Мішково-Погорілівської сільської ради від 05 квітня 2023 року №276, зокрема, щодо проживання померлої [PERSON] у спірному будинку з 1967 року по день смерті та отриманням померлою у власність земельної ділянки для обслуговування цього будинку відповідно до державного акту, дослідженого судом раніше. Крім того, належність житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] померлій [PERSON] також підтверджена і відомостями комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації», що зазначені в листі від 19 жовтня 2021 року. Отримавши державну реєстрацію в комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» права власності на житловий будинок, держава цим самим визнала право власності [PERSON] на придбаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, як таке, що виникло на не заборонених законом підставах. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що померла [PERSON] у встановленому законом порядку набула право власності на житловий будинок по [ADDRESS] , а тому такий будинок ввійшов до складу спадщини, що відкрилася внаслідок її смерті. За усталеною судовою практикою, яка спирається, серед іншого, на положення Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Під час розгляду справи судом встановлено, що померла [PERSON] набула право власності на житловий будинок по [ADDRESS] , а нотаріусом 08 лютого 2022 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на цей житловий будинок у зв`язку з тим, що спадкоємцем не надано належним чином оформлений правовстановлюючий документ. У судовому засіданні повністю знайшов своє підтвердження факт, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги, відповідно до статті 1221 ЦК України, яка у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок не змогла з поважних причин. Відповідно до норм частини п`ятої статті 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). \~ \~ \~ \~Положення частини першої статті 392 ЦК України, передбачають право власника майна пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки у\~судовому засіданні\~повністю знайшов\~своє підтвердження\~факт,\~що позивач\~є спадкоємцем\~першої черги\~за законом\~після смерті\~своєї матері,\~який спадщину\~прийняв,\~однак отримати\~свідоцтво про\~право на\~спадщину не\~зміг з\~поважних причин,\~суд дійшов\~висновку,\~що позовні\~вимоги обґрунтовані\~і підлягають\~задоволенню в\~повному обсязі,\~що відповідає\~способам судового\~захисту,передбачених статтею 16 ЦК України. Згідно частини дев`ятої статті 141 ЦПК України судові витрати покласти на позивача [PERSON] .

Outcome: approved