Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

22.07.2023 позивач [PERSON] через представника - адвоката Янко М.І. звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до Національного університету «Чернігівська політехніка», в якому просить: - скасувати наказ № 161-о/ВС від 15.05.2023 про звільнення з посади бухгалтера І категорії Національного університету «Чернігівська політехніка»; - поновити [PERSON] на посаді бухгалтера І категорії Національного університету «Чернігівська політехніка»; - стягнути з Національного університету «Чернігівська політехніка» заробітну плату за час вимушеного прогулу з [INFO] по час прийняття рішення судом про поновлення згідно встановленого окладу для посади бухгалтера І категорії Національного університету «Чернігівська політехніка»; - стягнути з Національного університету «Чернігівська політехніка» моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.07.2023 позовну заяву залишено без руху, запропоновано позивачеві у триденний строк з дня отримання копії ухвали усунути вказані в ній недоліки. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 03.08.2023 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 22.08.2023. 17.08.2023 представник відповідача подав до суду відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 22.08.2023 у судовому засіданні оголошено перерву до 07.09.2023 у зв`язку з клопотанням представника позивача. 30.08.2023 представник позивача подала відповідь на відзив. 01.09.2023 представник відповідача подав до суду заперечення на відповідь на відзив. 07.09.2023 у судовому засіданні продовжено перерву до 19.09.2023 у зв`язку з неявкою сторін. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував. Позивач до суду не з`явилася, про час і місце розгляду справи оповіщена, про причини неявки не повідомила. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що згідно з наказом ректора Чернігівського національного технологічного університету (наразі - Національний університет «Чернігівська політехніка») від 03.03.2014 № 168-о [PERSON] прийнята на посаду бухгалтера 1 категорії з 03.03.2014 на період відпустки по догляду за дитиною до 3-х річного віку бухгалтера 2 категорії [PERSON] (а.с. 28). Наказом ректора від 04.05.2016 № 326-о [PERSON] переведено з посади бухгалтера 1 категорії, яку вона обіймала на час відпустки по догляду за дитиною віком до трьох років [PERSON] на посаду бухгалтера 1 категорії як постійного працівника з 30.04.2016 до 29.04.2017 (а.с. 32). Як убачається із витягу з наказу ректора від 13.03.2017 № 201-о [PERSON] надано оплачувану відпустку в зв`язку з вагітністю та пологами з 10.03.2017 по 13.07.2017 загальною кількістю 126 календарних днів (а.с. 33). Наказом ректора від 11.07.2017 № 813 [PERSON] надано щорічну відпустку в кількості 51 календарний день з 14.07.2017 по 03.09.2017 за період роботи з 03.03.2015 по 13.07.2017. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] убачається, що [INFO] народилася [PERSON] , її батьком значиться [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] (а.с. 39). Наказом ректора від 11.07.2017 № 533-о позивачеві надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку з 04.09.2017 по 16.05.2020 та продовжено трудові відносини за строковим трудовим договором по 16.05.2020 до виходу з відпустки (а.с. 37). Наказом ректора від 15.05.2020 № 178-о [PERSON] надано відпустку по догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду без збереження заробітної плати з 17.05.2020 по 04.11.2020, згідно медичного висновку на підставі частини шостої статті 179 Кодексу законів про працю України (далі за текстом - КЗпП України), пункту 3 статті 25 Закону України «Про відпустки» та продовжено трудові відносини за строковим трудовим договором по 04.11.2020 (а.с. 40). Наказом ректора від 04.11.2020 № 520-о [PERSON] продовжено відпустку по догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду без збереження заробітної плати з 05.11.2020 по 27.04.2021, згідно медичного висновку на підставі частини шостої статті 179 КЗпП України, пункту 3 статті 25 Закону України «Про відпустки» (а.с. 44). Наказом ректора від 26.04.2021 № 131-о позивачеві продовжено відпустку по догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду без збереження заробітної плати з 28.04.2021 по 22.10.2021, згідно медичного висновку на підставі частини шостої статті 179 КЗпП України, пункту 3 статті 25 Закону України «Про відпустки» (а.с. 47). Наказом ректора від 22.10.2021 № 410-о позивачеві продовжено відпустку по догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду без збереження заробітної плати з 23.10.2021 по 19.04.2022, згідно медичного висновку на підставі частини шостої статті 179 КЗпП України, пункту 3 статті 25 Закону України «Про відпустки» (а.с. 52). Наказом ректора від 19.04.2022 № 39/ВС [PERSON] продовжено відпустку по догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду без збереження заробітної плати з 20.04.2022 по 18.10.2022, згідно медичного висновку на підставі частини шостої статті 179 КЗпП України, пункту 3 статті 25 Закону України «Про відпустки» (а.с. 54). Наказом ректора від 17.10.2022 № 749/ВС позивачеві продовжено відпустку по догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду без збереження заробітної плати з 19.10.2022 по [INFO], згідно медичного висновку на підставі частини шостої статті 179 КЗпП України, пункту 3 статті 25 Закону України «Про відпустки» (а.с. 57). Таким чином, сторонами не оспорюється, що позивач з 11.07.2017 перебувала у відпустці по догляду за дитиною, та на підставі заяв позивача термін дії строкового трудового договору неодноразово продовжувався відповідними наказами на час відпустки. Наказом ректора від 15.05.2023 № 161-о/ВС [PERSON] звільнено з посади бухгалтера 1 категорії бухгалтерії [INFO] у зв`язку з закінченням строку трудового договору за пунктом 2 статті 36 КЗпП України (а.с. 62). Листом № 103/08-782/ВС позивача було повідомлено про звільнення та необхідність прибуття до відділу кадрів Національного університету «Чернігівська політехніка» для отримання трудової книжки (а.с. 13). Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 Кодексу Законів про Працю України (далі - КЗпП України) правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Згідно з частиною першою статті 21 КЗпП України трудовий договір - угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути:1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений термін з урахуванням характеру наступної роботи або умов її виконання, або інтересів працівника, та в інших випадках, передбачених законодавством. Суд зазначає, що підставою для укладення строкового трудового договору на вимогу працівника є його заява про прийняття на роботу, в якій вказуються обставини або причини, що спонукають працівника найматися на роботу за строковим трудовим договором, а також строк, протягом якого він працюватиме. При укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події (наприклад, повернення на роботу працівниці з відпустки по вагітності, родах і догляду за дитиною; особи, яка звільнилась з роботи в зв`язку з призовом на дійсну строкову військову чи альтернативну службу, обранням народним депутатом чи на виборну посаду (або виконанням певного обсягу робіт). Строк, на який працівник наймається на роботу, обов`язково має бути вказаний у наказі про прийняття на роботу, інакше буде вважатися, що працівник прийнятий на роботу за безстроковим трудовим договором. У трудовій книжці робиться запис без посилання на строковий характер трудових відносин. Відповідно до частини другої статті 39-1 КЗпП України трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, вважаються такими, що укладені на невизначений строк, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23 КЗпП України. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку трудового договору (пункти 2, 3 частини першої статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна зі сторін не поставила вимогу про їх припинення. Із матеріалів справи вбачається, на підставі заяви позивача від 13.05.2020 (а.с. 42) та наказу ректора від 15.05.2020 № 178-о (а.с. 40), їй надано відпустку по догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду без збереження заробітної плати, згідно медичних висновків на підставі частини шостої статті 179 КЗпП України, пункту 3 частини першої статті 25 Закону України «Про відпустки», яка надалі продовжувалася з тієї ж підстави. Відповідно до статті 179 КЗпП України у разі, якщо дитина потребує домашнього догляду, одному з батьків дитини в обов`язковому порядку надається відпустка без збереження заробітної плати тривалістю, визначеною у медичному висновку, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку. За приписом пункту 3 частини першої статті 25 Закону України «Про відпустки» відпустка без збереження заробітної плати за бажанням працівника надається в обов`язковому порядку матері або іншим особам, зазначеним у частині третій статті 18 та частині першій статті 19 цього Закону, в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку, а в разі якщо дитина хвора на цукровий діабет I типу (інсулінозалежний) або якщо дитина, якій не встановлено інвалідність, хвора на тяжке перинатальне ураження нервової системи, тяжку вроджену ваду розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічне, онкогематологічне захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкий психічний розлад, гостре або хронічне захворювання нирок IV ступеня, - не більш як до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку, а якщо дитині встановлено категорію "дитина з інвалідністю підгрупи А" або дитина, якій не встановлено інвалідність, отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги - до досягнення дитиною вісімнадцятирічного віку. Строковий трудовий договір з позивачем укладено за її бажанням та з урахуванням її інтересів і на зазначений нею у заяві строк, який згодом продовжувався відповідачем на вимогу позивача та на виконання закону, в обов`язковому порядку. Судом не приймаються до уваги посилання позивачки про незаконність наказу про її звільнення з тих підстав, що строковий трудовий договір перетворився у безстроковий, оскільки її не було звільнено після 04.11.2020 на підставі наказу ректора від 15.05.2020 № 178-о, адже [PERSON] виявила бажання скористатись відпусткою по догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду, без збереження заробітної плати, згідно медичних висновків, на підставі частини шостої статті 179 КЗпП України, пункту 3 частини першої статті 25 Закону України «Про відпустки», але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку, тобто до [INFO] . Таким чином, суд не знаходить правових підстав вважати укладений між сторонами строковий трудовий договір таким, що укладений на невизначений строк, лише з тих підстав, що працівникові роботодавцем декілька разів надавалась передбачена законом обов`язкова відпустка, що не залежало від волі останнього. У даному випадку останнім днем трудового договору з [PERSON] є [INFO] як останній день її відпустки та дата досягнення дитиною шестирічного віку. Крім того суд зауважує, що за час перебування [PERSON] у відпустці по догляду за дитиною вона не виконувала трудових обов`язків, не отримувала заробітну плату, а відтак її твердження про перетворення строкового трудового договору у безстроковий є неспроможними. Також, при звільненні [INFO] обов`язкове працевлаштування [PERSON] не вимагалось, оскільки така не відносилась до категорії жінок, зазначених у частині третій статті 184 КЗпП України, звільнення яких здійснюється з обов`язковим працевлаштуванням. Отже, суд доходить висновку про законність дій відповідача при звільненні позивача [INFO] з посади бухгалтера 1 категорії на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України у зв`язку із закінченням дії строкового трудового договору, а тому позовні вимоги [PERSON] про поновлення її на роботі в Національному університеті «Чернігівська політехніка» на посаді бухгалтера 1 категорії та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволенню не підлягають. За приписами частини першої статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За змістом зазначеної норми закону передумовою для відшкодування працівнику моральної шкоди є наявність порушення прав працівника у сфері трудових відносин. Оскільки судом не встановлено порушення відповідачем трудових прав позивача при її звільненні, підстави для задоволення вимог позивача в частині відшкодування моральної шкоди відсутні.

Outcome: dismissed