Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

В провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт», треті особи: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньов максим Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18.06.2021 року дану справу прийнято до розгляду судді Новік Л.М. та відкрито провадження по справі. На підставі розпорядження керівника апарату Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24.03.2023 року з причини відсторонення від здійснення правосуддя судді Новік Л.М., проведено повторний автоматизований розподіл справ: 175/1943/21 (провадження №2/175/622/21. 24 березня 2023 року за автоматичним розподілом програми «Д-3» у відповідністю зі ст. 11-1 ЦПК України справу розподілено на суддю Бойко О.М. Ухвалою від 14 квітня 2023 року суддя Бойко О.М. прийняв дану цивільну справу до свого провадження та призначити справу до судового розгляду у загальному позовному провадженні. В позовних вимогах позивач просить визнати виконавчий напис №4417 від 25.03.2021 року вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінрайт» заборгованості за кредитним договором №999-00056099/1 від 08.08.2013 року в розмірі 12 459,79 грн. таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вчиняючи спірний виконавчий напис, нотаріусом було порушено вимоги Закону України «Про нотаріат» та Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, виконавчий напис вчинено поза строками позовної давності; нотаріусом не перевірено безспірність заборгованості; не передбачено вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не є нотаріально посвідченим. Також є Постанова старшого державного виконавця ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Циганенко Г.І. від 30.07.2019 року, винесеної в рамках виконавчого провадження №53310999, заборгованість за кредитним договором №999-00056099/1 від 08 серпня 2013 року в розмірі 25176,38 стягнута з [PERSON] на користь ПАТ «ІМЕКСБАНК». Виконавче провадження закінчено (закрито). Тобто заборгованість за спірним договором погашено. Відповідач 05 серпня 2021 року направив до суду відзив на заявлені вимоги, в якому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Обґрунтуваннями відповідача у відзиві є те, що 31 березня 2020 року між ПАТ «ІМЕКСБАНК» та ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ» було укладено договір №126 про відступлення прав вимоги за яким ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ» набуває право вимоги грошових коштів. Позивача було повідомлено про те, що ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ» є новим кредитором. Посилання позивача на те, що виконавчий напис було вчинено нотаріусом, коли законодавством не було передбачено можливість його вчинення спростовується наступним. Згідно п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, що затверджений Постановою КМУ №1172 від 29.06.1999 року, «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних відносин. Виконавчий напис може бути вчинений на кредитному договорі, за якими боржника допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ» було надано приватному нотаріусу Личук Т.В. оригінали кредитної документації, що підтверджують кредитні вимоги відповідача до позивачки, на підставі яких було вчинено виконавчий напис. Треті особи письмових пояснень з приводу позовних вимог не направляли. Ухвалою суду від 18.06.2021 року заяву позивача про забезпечення позову було задоволено. У судовому засіданні позивачка надала заяву в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує просить суд їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явилась, надала клопотання про розгляд справи без її участі, проти позовних вимог заперечує, просить суд відмовити в задоволенні позову. Вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Частина 1 статті 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як встановлено в судовому засіданні, 08.08.2013 року між ПАТ «ІМЕКСБАНК» та [PERSON] був укладений договір №999-00056099/1 за умовами якого Товариство надало [PERSON] кредит в сумі 16 000,00 грн. строком повернення 07.08.2014 року. Договір вчинений в простій письмовій формі та не є нотаріально посвідченим. 25.03.2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. вчинено виконавчий напис, яким запропоновано: звернути стягнення на користь ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ» з [PERSON] , яка є боржником за Кредитним договором №999-00056099/1 від 08.08.2013 року, укладеним [PERSON] з ПАТ «ІМЕКСБАНК». Як зазначено у виконавчому написі, строк платежу за кредитним договором настав, Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 18.03.2018 року по 19.03.2021 року, сума заборгованості складає 12 459,79 грн. Виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №4417. Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньов М.О. 07.05.2021 року відкрив виконавче провадження №65352072 з примусового виконання виконавчого напису №4417 виданого 25.03.2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до п. 19 частини 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. У відповідності до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Главою 16 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно п. 1.1 даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п. 1.2 Інструкції, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Пунктом 3.1 Інструкції визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Крім того, пункт 3.3 Інструкції передбачає, що якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Пунктом 3.5 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Як передбачено ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як зазначено у виконавчому написі, він вчинений за період з 18.03.2018 року по 19.03.2021 року. Суду не надано виписку по рахунку для можливості перевірки суми заборгованості, враховуючи що позивач заперечує заборгованість, оскільки є Постанова старшого державного виконавця ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Циганенко Г.І. від 30.07.2019 року, винесеної в рамках виконавчого провадження №53310999, заборгованість за кредитним договором №999-00056099/1 від 08 серпня 2013 року в розмірі 25176,38 стягнута з [PERSON] на користь ПАТ «ІМЕКСБАНК». Виконавче провадження закінчено (закрито). Тобто заборгованість за спірним договором погашена. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. На думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності боргу, що підлягає стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Крім того, вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Суду не надано первинних документів, оформлених відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», тому суд позбавлений можливості перевірити суму нарахованої заборгованості, враховуючи, що позивач заперечує вказаний у виконавчому написі борг та надає докази погашення заборгованості. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 310/9293/15 (ЄДРСР № 71825964). Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. В той же час варто зауважити, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14-ц визнано незаконною та не чинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а саме в частині змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та не чинною Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Тобто, на день вчинення виконавчого напису, редакція переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів передбачала можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а наданий нотаріусу кредитний договір не посвідчений нотаріально, отже не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом 25.03.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Як вбачається з матеріалів справи, укладений між ПАТ «ІМЕКСБАНК» та позивачем договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису не був посвідчений нотаріально, а тому суд вважає, що з врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин наявні правові підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису, подання стягувачем неналежних документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, а також поданням позивачем доказів погашення заборгованості. Аналогічна позиція підтверджується зокрема Постановою ВС КЦС від 15.04.2020 р. по справі № 158/2157/17. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору та надання правової допомоги. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved