Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-07 00:00:00

представник позивача [PERSON] - адвокат Мелєзгінов Ю.В. звернувся в її інтересах до суду з позовом до Заваллівської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області в якому просив визнати за [PERSON] , [INFO] право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності колишнього КСП «Берегиня» на території Таужнянської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області розміром 2,5 в умовних кадастрових га, посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії КР № 034858 від 20 травня 1996 року в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] . Крім того, визнати за [PERSON] , [INFO] право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності колишнього КСП «Берегиня» на території Таужнянської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області розміром 2,5 в умовних кадастрових га, посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії КР № 034859 від 20 травня 1996 року в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . Стислий виклад позиції учасників справи позиція позивача В обґрунтування позову позивачка покликається на те, що [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] , а [INFO] помер батько позивачки [PERSON] . Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] . Після смерті спадкодавців [PERSON] та [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності колишнього KCП «Берегиня» на територїі Таужнянської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області розміром 2,5 га в умовних кадастрових гектарах, посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія KP N034859 від 20 травня 1996 року виданий [PERSON] , права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності колишнього KCП «Берегиня» на території Таужнянської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області розміром 2,5 га в умовних кадастрових гектарах, посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія KP № 034858 від 20 травня 1996 року виданий [PERSON] та на домоволодіння, яке знаходиться за адресою [ADDRESS] , в якому були прописані та проживали позивач з [PERSON] та [PERSON] . Крім того позивачка вказала, що нотаріусом, постановою їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які посвідчують право власності на майно спадкодавців - сертифікатів на право власності на земельну частку (пай). позиція відповідача Представник відповідача Заваллівської селищної ради подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що згідно чинного законодавства України органи місцевого самоврядування не наділені повноваженнями вирішувати питання, які зазначені у позовній заяві, просила розгляд справи проводити у її відсутності. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі Ухвалою від 06.07.2023 відкрито провадження в справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження та задоволено клопотання про витребування в Гайворонській державній нотаріальній конторі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) належним чином завірених копій спадкових справ щодо майна спадкодавців [PERSON] та [PERSON] 29.08.2023 до суду від представника позивача адвоката Мелєзгінова Ю.В. надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання за його відсутності та задоволення позову. Ухвалою від 29.08.2023 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду 05.09.2023 від представника відповідача Заваллівської селищної ради надійшла заява про проведення судового засідання за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. 08.09.2023 до суду від представника позивача адвоката Мелєзгінова Ю.В. надійшла заява про проведення судового засідання за його відсутності та задоволення позову. Суд з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування за законом і неможливістю реалізації цього права через відмову нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Положенням статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті Згідно з приписами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до положень статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно з частиною 1 та 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. 2 ст. 1272 ЦК України за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову [PERSON] , померла [INFO] в с. Таужне Гайворонського району Кіровоградської області, що вбачається з свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого 23.07.2020 Таужненською сільською радою Гайворонського району Кіровоградської (а.с. 11). [PERSON] , помер [INFO] в с. Таужне Гайворонського району Кіровоградської області, що вбачається з свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого 22.02.2013 Таужненською сільською радою Гайворонського району Кіровоградської (а.с. 12). [PERSON] та [PERSON] були батьками [PERSON] , [INFO] , що вбачається з свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 14.11.1983 Панашештскою сільською радою Страшенського району МССР (а.с. 9). З копії свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 02.07.2015 вбачається, що [PERSON] одружилась з [PERSON] та змінила прізвище після одруження на [PERSON] (а.с.10). Постановою приватного нотаріуса Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Кримської Н.П. від 03.07.2023 № 72/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які посвідчують право власності на майно спадкодавців - сертифікатів на право власності на земельну частку (пай) (а.с.13). Згідно довідки старости Таужненського старостинського округу № 280 від 29.06.2023 [PERSON] , який помер [INFO] , з 2000 року і по день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Разом з ним за вищевказаною адресою проживала та була зареєстрована [PERSON] (а.с. 14). Згідно довідки старости Таужненського старостинського округу № 279 від 29.06.2023 [PERSON] , яка померла [INFO] , з 2000 року і по день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] Разом з нею за вищевказаною адресою проживали та були зареєстровані чоловік [PERSON] та дочка [PERSON] (а.с. 15). Згідно листа відділу №1 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області № 189/290-23 від 06.02.2023 встановлено, що сертифікат [PERSON] серії КР № 034858 площею 2,5 га, та сертифікат [PERSON] серії КР № 034859 площею 2,5 га, зареєстровані в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються членам КСП «Берегиня». Примірники сертифікатів у відділі відсутні, інформація про їх видачу відсутня (а.с. 16-17). Згідно листа Заваллівської селищної ради № 823/03-17 від 09.06.2023 інформацію щодо схеми розпаювання КСП «Берегиня» можливо отримати в Державному архіві Кіровоградської області так, як КСП «Берегиня» пізніше перейменовано на ТОВ «Таужне». Щодо схеми розташування земельних ділянок, які можуть бути виділені [PERSON] та [PERSON] на даний час є сформовані земельні ділянки: 3521186000:02:000:0021 розміром 1,6737; 3521186000:02:000:0022 розміром 1,0859; 3521186000:02:000:0024 розміром 2,6586; 3521186000:02:000:0169розміром 2,2992 (а.с. 18). Згідно розпорядження голови Гайворонської РДА № 157-р. від 20.05.1996 затверджено земельну частку (пай) по колективному сільськогосподарському підприємстві «Берегиня» с. Таужне в розмірі 2,5 гектара сільськогосподарських угідь загальною вартістю 968,0 мільйона карбованців (а.с.19). З листа державного нотаріуса Гайворонської державної нотаріальної контори від 10.07.2023 за № 138/01-09 вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] померлого [INFO] та [PERSON] померлої [INFO] не відкривалася (а.с. 26). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за запитом [PERSON] , дата смерті [INFO] інформація відсутня (а.с. 27). З витягу з Спадкового реєстру № 73143788 від 11.07.2023 вбачається що заповітів, спадкових договорів [PERSON] не складав (не укладав) (а.с. 28). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за запитом [PERSON] , дата смерті [INFO] інформація відсутня (а.с. 29). З витягу з Спадкового реєстру № 73143850 від 11.07.2023 вбачається що заповітів, спадкових договорів [PERSON] не складала (не укладала)(а.с. 30). З витягу з Спадкового реєстру № 73143788 від 11.07.2023 вбачається що заповітів, спадкових договорів [PERSON] не складав (не укладав). Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] померла [INFO] , [PERSON] помер [INFO] в с. Таужне Гайворонського району Кіровоградської області. [PERSON] , [INFO] була їх рідною донькою. Після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності колишнього KCП «Берегиня» на територїі Таужнянської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області розміром 2,5 га в умовних кадастрових гектарах, посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія KP № 034859 від 20 травня 1996 року виданий [PERSON] , права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності колишнього KCП «Берегиня» на території Таужнянської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області розміром 2,5 га в умовних кадастрових гектарах, посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія KP № 034858 від 20 травня 1996 року виданий [PERSON] . На спадщини, яка відкрилась у зв`язку з смертю [PERSON] та [PERSON] претендує позивачка, як єдиний спадкоємець першої черги. Зважаючи на це та на постанову нотаріуса про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, суд приходить до висновку, що захистити своє право на спадкування в позасудовому порядку позивач позбавлена можливості. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як передбачено ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т.ч. шляхом визнання права. Відповідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до пункту 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості), згідно з пунктом 5 цього ж указу видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділ X «Перехідні положення» ЗК України). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Згідно п. 3.5 Інформаційного листа ВССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вище викладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] не визнається, позивач, враховуючи відмову нотаріуса, позбавлена можливості реалізувати своє право в позасудовому порядку, відтак позивач має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернулася до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задоволити.

Outcome: approved