Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про стягнення страхового відшкодування. У своїй позовній заяві просив суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 600 720,00 гривень. Свою позовну заяву обґрунтував тим, що між ПАТ «СК «УНІКА» та [PERSON] , було укладено Договір добровільного страхування майна, що є предметом застави № 005051/2202/0000152 від 18.01.2021 р. Предметом страхування є: обладнання для виробництва плівки з полімерних матеріалів різного типу film blowing machine, модель SJ-A55-MD800, 2017 року випуску вартістю 203520,00 грн. та обладнання для виробництва пакетів модель BL1020C-AR, 2016 року випуску вартістю 397200,00 грн. Відповідно до Договору страхування адреса, за якою знаходиться майно: [ADDRESS]. [INFO] за адресою: [ADDRESS] відбулась пожежа, внаслідок якої було знищено та частково пошкоджено вищезазначене застраховане майно. 09.04.2021 року Страхувальник звернувся до Страховика із Заявою про виплату страхового відшкодування. У вересні 2021 року була отримана відмова від виплати страхового відшкодування, у зв?язку із тим, що застраховане майно під час страхового випадку знаходилось за адресою: [ADDRESS] , в той час як відповідно до п. 4.2. Договору страхування, територія дії цього Договору: [ADDRESS]. Дізнавшись, про наявність помилки із номером будинку, Страхувальник звернувся до банку із пропозицією внести відповідні зміні до Договору застави. Оскільки Заставодержатель здійснював фактичну перевірку застави (застраховане майно) саме за адресою: [ADDRESS] - то він і не заперечував про внесення відповідних змін до договору застави, що підтверджується відповідними Додатковими угодами до Договорів застави. У зв?язку із вищевикладеним, Позивач вважає підставу відмови від виплати страхового відшкодування необгрунтованою та такою, що містить формальні причини, а тому звернувся до суду. Ухвалою суду від 10 квітня 2023 року було відкрито провадження у справі, призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 11 липня 2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог. 28 серпня 2023 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до змісту якої, представник позивача просить задовольнити позовні вимоги. Сторони у судове засідання не прибули, повідомлялися судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, просили розглядати справи без їх участі. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»). За таких підстав судом визнано за можливе розглядати справу на підставі доказів, наявних у матеріалах справі, та за погодженням сторін, третіх осіб й згідно поданих ними заяв. За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини. 18 січня 2021 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування майна № 005051/2202/0000152 (далі - Договір). Вигодонабувач за Договором АТ «Райффайзен Банк Аваль». Строк дії Договору - з 23.01.21 до 22.01.2022 року. Відповідно до п. 4.1.1 Договору, предметом Договору є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов?язані з володінням, користуванням та розпорядженням застрахованим за даним Договором майном, а саме: 1. Рухоме майно обладнання (Обладнання для виробництва плівки з полімерних матеріалів різного типу film blowing machine, модель SJ-A55-MD800, 2017 р.в., заводський номер [NUMBER] ). Страхова сума 230520 грн. 2. Рухоме майно обладнання (Машина для виробництва пакетів, модель BL1020C-AR, 2016 р.в., заводський номер 110716) Страхова сума 397200 грн. Загальна страхова сума щодо двох об?єктів - 600 720 грн., франшиза - 1% від страхової суми, але не менше 1 000,00 гривень. Відповідно до п. 4.2 Договору, адресою за якою знаходиться застраховане майно (територія дії Договору) є: [ADDRESS] Договір було укладено на підставі Заяви страхувальника, де Страхувальник вказав, що майно перебуває за адресою: [ADDRESS] , а також на підставі договору застави, наданого позивачем, укладеного між позивачем та АТ «Райфайзен Банк», відповідно до п. 5.1 якого встановлено, що Заставодавець повинен зберігати предмет застави за адресою [ADDRESS] . Зазначене Майно є предметом Догорів застави обладнання № 011/3650/00763073/Д3/3 від № 011/3650/00763073/Д3/3 від 22.01.2020 року та 011/3650/912876/Д31 від 18.11.2020 року. Право власності Позивача на вказане обладнання підтверджується наступними документами: договір № 11072016/2 від 11.07.2016 року, видаткова накладна № 8 від 25.08.2016 року, договір № 180216 від 18.02.2016 року, видаткова накладна № PH-0000015 від 19.02.2016 року. На момент укладання Договору страхування, застраховане майно знаходилось в оренді у Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОДОМ», що підтверджується Договорами оренди обладнання № 09-09/BO від 01.09.2017 року та № 08-09/ВО від 01.09.2017 року. 09 квітня 2021 року Позивач звернувся до Відповідача із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку. Відповідно до заяви, 05 квітня 2021 року за адресою: [ADDRESS] сталася пожежа. З аналогічними заявами звернулися також два інші страхувальники: ТОВ «ПРОДОМ», та [PERSON] . Відповідно до Технічного висновку №18/2021 ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області щодо ймовірної причини пожежі, встановлено, що пожежа виникла у виробничо-складській будівлі, яка належить ТОВ «Віскам» та ТОВ «АВ Інвест Груп», яка розташована за адресою: [ADDRESS] Виникнення пожежі за адресою: [ADDRESS] підтверджується Актом про пожежу від 05.04.2021 р. та документами виданими відділом поліції № 2 ГУ НП в Дніпропетровській обл., які були надані на запит Страховика. Відповідно до договору застави обладнання №011/3650/00763073/Д3/2 від 22.01.2020 р., та Договору застави обладнання №011/3650/912876/Д31 від 18.11.2020р., укладено між Позивачем та АТ «Райффайзен Банк Аваль», застраховане майно повинно зберігатися за адресою: [ADDRESS] (п. 5. 1 Договору). Згідно з п. 4.3.2. умов Договору, Страховик має право самостійно з?ясовувати причини та обставини настання страхового випадку, проводити оцінку пошкодженого майна і визначати розмір збитку; отримувати пояснення у осіб, що причетні, були свідками або були учасниками події тощо, за необхідністю направляти запити в компетентні органи про надання інформації, що підтверджує факт та причини настання страхового випадку. Для визначення причин та обставин настання страхового випадку та оцінки розміру збитків Відповідачем було замовлено огляд аджастера та оцінку пошкодженого майна. Відповідно до Звіту від 06.09.2021 року № 1521 про страхове розслідування події, пов?язаної з пошкодженням застрахованого майна, розміщеного за адресою: [ADDRESS] виконаного ФОП [PERSON] , експерт зазначив: «За фактом дослідження вихідних даних, об?єкти страхування знаходилися за іншим місцезнаходженням, відмінним від вказаного у Договорі Страхування. Територія дії Договору і місцезнаходження майна мають розбіжності в адресних даних, а саме: «14» і «14-а». У акті про пожежу від 05.04.2021 р. та технічному звіті № 18/2021 від 13.04.2021 року Дослідно-випробувальної лабораторії ГУ ДСНС в Дніпропетровській області місце події вказано 14-А... За даними офіційного сайта «Цифрові карти - Україна» 2021 АТ «ВІЗІКОМ» і супутникового знімка даної території, підтверджується знаходження застрахованого майна за адресою [ADDRESS] . Об?єкти будівництва з місцезнаходженням за адресами: [ADDRESS] , є різними за місцезнаходженням, розділені територіально більш ніж на 50 м, та не мають спільних стін, огорож чи перекриттів (див. Рис. 6.1.) Ідентифікувати знаходження застрахованого майна за вказаною у договорах страхування адресою, на основі наявних вихідних даних, достовірно неможливо. Якщо керуватися документами державних органів, то пожежа сталася не на території страхування». Згідно з п. 6.1. умов Договору, після огляду пошкодженого і/або знищеного внаслідок страхового випадку майна і складання Акту огляду Страховик визначає розмір заподіяного збитку. Розмір збитку при настанні страхового випадку визначається Страховиком наступним чином: 6.1.2. по інших видах застрахованого майна (нерухоме та рухоме майно (крім майна, зазначеного в п.6.1.3. цих Умов до Договору)): а) в разі повного знищення або втрати застрахованого майна - в розмірі страхової суми за Договором. Повним знищенням майна, вважається такий його стан, коли витрати на відновлення дорівнюють або перевищують страхову суму за Договором; б) в разі часткового пошкодження застрахованого майна - величина збитку визначається розміром витрат на відновлення (ремонт) пошкодженого майна внаслідок настання страхового випадку до такого стану (і з використанням відповідних матеріалів), в якому майно знаходилося до настання страхової випадку, здійсненого найбільш економічним способом. Витрати на відновлення складаються з витрат на матеріали і запчастини для ремонту, на транспортування матеріалів до місця ремонту, на оплату ремонтних або відновлювальних робіт з вирахуванням зносу застрахованого майна на момент укладення Договору. Відповідно до п. 6.3.1. умов Договору, виплата страхового відшкодування здійснюється Страховиком у розмірі збитку, визначеного згідно пункту 6.1 Умов, але не більше розміру страхової суми, встановленої у Договорі, за вирахуванням безумовної франшизи і вартості залишків пошкодженого майна, придатних для використання. Відповідно до Звіту від 06.09.2021 року № 1521, виконаного на замовлення Відповідача, за договором №005051/2202/0000152 від 18.01.2021 р., встановлено: 1. Обладнання для виготовлення плівки з полімерних матеріалів різного типу FILM BLOWING MACHINE SJ-A55-MD800, 2017 p.в., заводський № [NUMBER] . Оглядом місця події застраховане майно не ідентифіковано. Уповноваженими представниками страховика при оглядах виявлено обладнання, конструктивно подібне до заявленого за зовнішніми ознаками, але не має стандартних табличок із зазначенням марки/моделі обладнання, року випуску, серійного номера, що збігаються з ідентифікаційними даними договору страхування. Цей факт відображено в актах оглядів UNIQA від 08.04.2021 р., Акт огляду ULA від 08.04.2021 р., Акт огляду (додаткового) ULA від 13.05. 2021 р. Устаткування, конструктивно подібне до заявленого, внаслідок пожежі та заходів щодо його локалізації та гасіння отримало пошкодження, що не передбачають її подальшу експлуатацію. Фактично можна констатувати конструктивну загибель. Визначити працездатність вузлів та агрегатів на момент події неможливо через вплив факторів пожежі. 2. Машина для виробництва сміттєвих пакетів BL1020C-AR, 2016 р. в., заводський №110716. Цей об?єкт ідентифікований як відповідний до переліку договору страхування (п. 4.1.2. договору). Ідентифікаційні дані виявлені дома огляду повністю відповідають даним договорі страхування. Уповноваженими представниками відображено акти оглядів (див. Акт огляду майна UNIQA від 08.04.2021 р., Акт огляду ULA від 08.04.2021 р., Акт огляду (додаткового) ULA від 13.05. 2021 р. Одна ідентифікаційна табличка встановлена на незнімній частині обладнання - корпусі щита введення електроживлення, комутації та управління виробничими процесами. Фотографії представлені нижче. Друга табличка на дверцятах технологічного отвору блоку приводів. Табличка закріплена залізними гвинтами. Відповідає вимогам ДСТУ за місцем нанесення та способом виконання. Конструктивно відповідає компонування машини аналогічного типу. Визначити працездатність вузлів та агрегатів на момент події неможливо через значний вплив факторів пожежі. Зазначене майно внаслідок пожежі та заходів щодо його локалізації та гасіння отримало пошкодження, що не передбачають її подальшу експлуатацію. Фактично можна констатувати конструктивну загибель. Враховуючи характер та обсяг пошкоджень, для відновлення знадобиться покупка понад 90% складових машини. Найімовірніше це призведе до економічної недоцільності. У вересні 2021 року ПАТ «СК «УНІКА» було направлено на адресу та [PERSON] відмову від виплати страхового відшкодування, у зв?язку із тим, що застраховане майно під час страхового випадку знаходилось за адресою: [ADDRESS] , в той час як відповідно до п. 4.2. Договору страхування, територія дії цього Договору: [ADDRESS]. Щодо позовних вимог, суд дійшов наступного висновку. Суд зазначає, що даний вид правовідносин регулюється Законом України «Про страхування» (надалі - Закон) та Цивільним кодексом України (надалі - ЦК України). Стаття 6 Закону встановлює, що загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування. Види добровільного страхування, на які видається ліцензія, визначаються згідно з прийнятими страховиком правилами (умовами) страхування, зареєстрованими Уповноваженим органом, а конкретні умови страхування визначаються під час укладання договору страхування. Згідно ст. 16 Закону, договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов?язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату, а страхувальник зобов?язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків. Стаття 629 ЦК України зазначає, що договір є обов?язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 8 Закону страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов?язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до п.1.6 умов Договору, Страховим випадком за цим Договором є факт понесення збитків внаслідок пошкодження, знищення чи втрати застрахованого майна в результаті наступних подій(страхових ризиків) :1.6.1. Пожежі, в т.ч. підпалу - під «пожежею» слід розуміти процес горіння з відкритим полум?ям або без нього поза місцями, що спеціально призначені для його розведення та підтримання, який може розповсюджуватись спонтанно та довільно. Відшкодуванню підлягають також збитки, заподіяні застрахованому майну продуктами згорання та заходами пожежогасіння, які вживаються з метою запобігання подальшого розповсюдження вогню, в тому числі при виникненні пожежі в сусідньому приміщенні. По тексту рішення було згадано, що відповідно до п. 4.2 Договору, адресою за якою знаходиться застраховане майно (територія дії Договору) є: [ADDRESS] Згідно з п. 7.5. Правил добровільного страхування майна (крім залізничного, наземного, повітряного, водного транспорту, вантажів та багажу), місцем дії Договору страхування є територія (територія страхування), що в ньому зазначена та яка визначає місцезнаходження, використання або експлуатації Застрахованого майна. Тобто, з умов Договору слідує, що страхове покриття по даному Договору розповсюджується лише на застраховане майно, що знаходиться за адресою, вказаною в договорі Страхування як місце дії Договору. Відповідно до Технічного висновку № 18/2021 ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області щодо ймовірної причини пожежі, встановлено, що пожежа виникла у виробничо-складській будівлі, яка належить ТОВ «Віскам» та ТОВ «АВ Інвест Груп», яка розташована за адресою: [ADDRESS] Відповідно до договору застави обладнання №011/3650/00763073/Д3/2 від 22.01.2020 р., та Договору застави обладнання №011/3650/912876/Д31 від 18.11.2020р., укладено між Позивачем та АТ «Райффайзен Банк Аваль», застраховане майно повинно зберігатися за адресою: [ADDRESS] (п. 5. 1 Договору). В процесі розслідування, як вбачається зі Звіту від 06.09.2021 №1521 про страхове розслідування події, пов?язаної з пошкодженням застрахованого майна, розміщеного за адресою: [ADDRESS] виконаного ФОП [PERSON] , Страховиком було встановлено, що місце виникнення пожежі за адресою [ADDRESS] , не знаходиться в місці дії Договору, а отже не підпадає під страхове покриття та не створює обов?язку для Страховика здійснити виплату страхового відшкодування. Суд погоджується з твердженнями сторони відповідача про те, шо матеріали справи не містять доказів погодження між позивачем та відповідачем зміни адреси місцезнаходження нерухомого майна, як і не містять доказів звернення позивача відповідача щодо допущення в договорі помилок чи описок, в той час як відповідно до п. 4.2.2 умов страхування страхувальник зобов?язаний при укладанні договору надати інформацію страховику про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику; упродовж строку дії договору протягом 5 (п?яти) календарних днів письмово інформувати страховика про зміни відносно застрахованого майна, які можуть вплинути на збільшення страхового ризику (умови та інтенсивність експлуатації, погіршення протипожежного захисту; зміна статусу (прав) - перехід права власності, передача в користування іншій особі; ремонт, перебудова, переобладнання, зміна, знесення тощо). Згідно з приписами п. 7.1.8 умов Договору, причиною відмови у виплаті страхового відшкодування є невиконання або неналежне виконання Страхувальником своїх обов?язків за Договором, якщо він не доведе, що невиконання (або неналежне виконання) було обумовлене дією непереборної сили. Вбачається, що страхувальником не було виконано своїх обов?язків, обумовлених Договором страхування, що є додатковою підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, відповідно до п. 7.1.8 умов Договору. Окремо суд зазначає, що відповідно до п.51 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого Постановою КМУ від 10 вересня 2003 р. № 1440, незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: - укладення договору на проведення оцінки; - ознайомлення з об?єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; - ідентифікація об?єкта оцінки та пов?язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; - вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; - узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; - складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об?єкта оцінки на дату оцінки; - доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об?єкта оцінки на нову дату (у разі потреби). Згідно п. 3 Стандарту № 1, ідентифікація об?єкта оцінки та пов?язаних з ним прав - встановлення відповідності об?єкта оцінки наявним вихідним даним та інформації про нього. Таким чином, ідентифікація майна, встановлення місця його знаходження тощо є однією з обов?язкових ланок проведення оцінки майна, без якої неможливі подальші етапи оцінки майна. З матеріалів справи вбачається, що в процесі страхового розслідування не здобуто обґрунтованих доказів того, що страховий випадок відбувся із саме із застрахованим майном (Обладнання для виробництва плівки з полімерних матеріалів різного типу film blowing machine, модель SJ-A55-MD800, 2017 р.в., заводський номер [NUMBER] ), а не з подібним йому майном. Виходячи з даної обставини, оцінювачем ідентифіковано лише один з двох об?єктів як такий, що є предметом договору страхування № 005051/2202/0000152 від 18.01.2021 року, а саме: Рухоме майно (обладнання для виробництва пакетів, модель BL1020C-AR, 2016 р.в., 1) - відповідність вихідним даним та умова договору страхування: ідентифіковано; - стан за результатами огляду : повністю знищено внаслідок пожежі. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Інші доводи сторін, які наведені у позові, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Відповідно до вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. При розгляді справи принципи змагальності учасників процесу та рівності між собою є основоположними. Засада рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріпленого в частині 1 статті 55 Конституції України. Ця засада є похідною від загального принципу рівності громадян перед законом, визначеного частиною 1 статті 24 Основного Закону, і стосується, зокрема, сфери судочинства. Слід зважати, що рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав. При цьому слід зважати, що рівність учасників процесу встановлюються не обмежено в конкретному судовому процесі, а стосовно всіх суб`єктів, які звернулися до суду за захистом своїх прав. Рівність має забезпечуватися навіть в окремих непов`язаних судових провадженнях. Європейський суд з прав людини приділяє особливу увагу дотриманню аналізованих принципів як невід`ємної складової права на справедливий суд, практичне застосування яких відбувається при дослідженні доказів та оскарженні невмотивованих рішень суду, коли влучні аргументи сторін судом просто проігноровані. Рішенням у справі «Руїз-Матеос проти Іспанії» від 23.05.1993 р. ЄСПЛ вказав, що принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, а також, що вкрай важливо, відповісти на них (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз-Матеос проти Іспанії», заява №12952/87 від 23.05.1993 року). Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №18390/91 від 09 грудня 1994 року). Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, проте зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Суомінен проти Фінляндії», заява №37801/97 від 01 липня 2003 року). За таких обставин, враховуючи, що позивачем належних та допустимих доказів, що вказували б на неправомірність відмови Страховика для виплати страхового відшкодування, оскільки: майно не знаходилося на території страхування; пошкоджене майно частково не ідентифіковано як застраховане майно; не виконано обов?язок повідомляти про зміни щодо застрахованого майна у 5-денний термін, доводи відповідача на свій захист позивачем не спростовані, тому оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що у задоволенні поданого позову слід відмовити у повному обсязі. Щодо судових витрат, суд дійшов наступних висновків. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захистити себе у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позовних вимог було відмовлено, понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню. На підставі ст. 11, 16, 22 ЦК України, з урахуванням положень Закону України «Про страхування»,

Outcome: dismissed