Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

У серпні 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду із даним позовом до\~ Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі за текстом рішення - АТ «КЗРК»),\~ в обґрунтування якого посилався на те, що він працював на підприємстві відповідача з 27.11.1991 року по 14.08.1995 року слюсарем з ремонту устаткування, кар`єр 1-2, ПівдГЗК, з 28.09.1995 року по 18.12.1996 року гірником з повним робочим днем в підземних умовах, дільниці №15 ш. Гвардійська, в/о «Кривбасруда», з 18.12.1996 року по 22.11.2021 року кріпильником з повним робочим днем в підземних умовах, дільниці №15 ш. Гвардійська АТ «Кривбасзалізрудком».\~19.01.2023\~року рішенням\~ЛЕК ДУ\~«Український науково-дослідний\~інститут промислової\~медицини» позивачу\~було встановлено\~наступні професійні\~захворювання:\~1)\~радикулопатія попереково - крижова L5, S1\~та шийна С6,\~С7,\~С8\~з вираженими\~сгатико - динамічними порушеннями, стійким больовим і м`язово - тонічним синдромами нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового пері артрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з пері артрозом ліктьових і колінних суглобів (ПФ другого ступеня); 2) хронічне обструктивне захворювання\~легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії,\~емфізема легень\~першої стадії), група А. Легенева недостатність першого - другого ступеня. Відповідно до Акту розслідування причин виникнення професійного захворювання від 25.04.2023 року підставою для виникнення у [PERSON] професійних захворювань стало те, що умови праці позивача характеризувалися фізичним перенавантаженнями, а також внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, порушень у роботі систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, [PERSON] підпадав під вплив концентрації аерозолів фіброгенної дії, що перевищували нормативні значення. У зв`язку із поганим самопочуттям він був змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури та лікування. Внаслідок отриманих професійних захворювань було порушено нормальні життєві зв`язки [PERSON] , внаслідок чого йому доводиться докладати додаткові зусилля для організації свого побуту. Так позивача постійно турбує стійкий біль\~та обмеження\~рухів у\~шийному і\~поперековому відділах\~хребта з\~іррадіацією в\~праві руку\~та ногу,\~порушена хода,\~біль в\~плечових,\~ліктьових і\~колінних суглобах,\~обмеження рухів\~та хрускіт\~в них,\~заніміння кінцівок, переважно правих, зниження слуху, задишка при фізичному навантаженні, періодичний сухий кашель, важкість у грудях, загальна слабкість, головний біль. Також він через отримане ушкодження здоров`я відчуває психологічний дискомфорт, що негативно позначається на душевному та фізичному станах позивача. Оскільки обов`язок з відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання, покладено на роботодавця, бо відповідач не створив належні та безпечні умови праці, що призвело до встановлення [PERSON] 65% втрати працездатності та третьої групи інвалідності, то відповідач повинен відшкодувати йому заподіяну моральну шкоду, яку він оцінив у розмірі 335000,00 гривень. На підставі наведеного просив суд стягнути з АТ «Криворізький залізорудний комбінат» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 335000,00 гривень без утримання податку з доходів фізичних осіб. Ухвалою суду від 18 серпня 2023 року при відкритті провадження у справі судом було визначено проводити розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи. 01 вересня від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, де зазначено, що частково не визнає позовні вимоги [PERSON] та вказувала, що АТ «КЗРК» вважають, що сума відшкодування моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров`я позивачу у розмірі 335000,00 гривень недоведена та значно завищена, враховуючи загальний стаж роботи позивача на підприємстві в умовах впливу шкідливих факторів, 24 років, розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01.01.2023 року, а також ступінь втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання, що підтверджується висновком МСЕК в розмірі 65%, а також коефіцієнт 1,25, що застосовується відповідачем у випадках відсутності будь-якої вини працівника у виникненні профзахворювання розрахунковим засобом. Отже, АТ «КЗРК» погоджується на виплату компенсації моральної шкоди позивачу в сумі 130650,00 гривень. На підставі викладеного просила суд частково задовольнити позовні вимоги у визначеній ними сумі. Крім того, зазначила, що про необхідність сплати позивачем судового збору за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди як за позовну вимогу майнового характеру та враховуючи, що заявлена до стягнення сума є значно завищеною, то стягнення моральної шкоди підлягає з урахуванням податків і зборів фізичних осіб. До відзиву подана окрема заява про часткове визнання позовних вимог. Позивач не подав суду заперечень проти розгляду справи без виклику сторін за наявними матеріалами. Представник АТ «КЗРК» також не заперечував проти розгляду справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін. Таким чином суд, дослідивши матеріали справи, вважає поданий позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Суд встановив, що [PERSON] працював з 27.11.1991 року по 14.08.1995 року слюсарем з ремонту устаткування, кар`єр 1-2, ПівдГЗК, з 28.09.1995 року по 18.12.1996 року гірником з повним робочим днем в підземних умовах дільниці №15 ш. Гвардійська в/о «Кривбасруда», з 18.12.1996 року по 22.11.2021 року кріпильником з повним робочим днем в підземних умовах дільниці №15 ш. Гвардійська АТ «Кривбасзалізрудком», звідки був звільнений за власним бажанням через вихід на пенсію за віком відповідно до ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки (серія [NUMBER] ) на ім`я [PERSON] . (а. с. 7-8) Відповідно до\~Акту розслідування\~причин виникнення\~хронічного професійного\~захворювання від\~25\~квітня 2023\~року,\~складеного відносно\~АТ «КЗРК»\~було встановлено\~наявність у\~ [PERSON] \~професійних захворювань:\~радикулопатія попереково - крижова L5, S1\~та шийна С6,\~С7,\~С8\~з вираженими\~сгатико - динамічними порушеннями, стійким больовим і м`язово - тонічним синдромами нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового пері артрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з пері артрозом ліктьових і колінних суглобів (ПФ другого ступеня); 2) хронічне обструктивне захворювання\~легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії,\~емфізема легень\~першої стадії), група А. Легенева недостатність першого - другого ступеня, що підтверджується медичним висновком № 120 від 19 січня 2023 року ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини», а також зазначено причини його виникнення, оскільки умови праці [PERSON] характеризувалися фізичним перенавантаженнями та внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, порушень в роботі систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування [PERSON] підпадав під вплив концентрації аерозолів фіброгенної дії, що перевищували нормативні значення, про що зі змісту також вбачається інформаційної довідки про умови праці працівника від 05 квітня 2022 року. (а. с. 9-13, 17-19) Згідно із\~довідками Обласної МСЕК № 2 серії 12 ААА № 129577 та серії 12 ААГ № 187038 від 22.06.2023 року\~ [PERSON] було\~встановлено первинно 65% стійкої втрати працездатності\~через професійне захворювання на ХОЗЛ (15%) та радикулопатію (50%), а\~також третю групу інвалідності з 15 травня 2023 року з рекомендацією санаторно-курортного та медикаментозного лікування, забезпечення виробами медичного призначення. Протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження в умовах виробничого пилу. (а. с. 15-16) У зв`язку із професійним захворюванням\~ [PERSON] неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується виписними епікризами, а також виписками з медичної карти позивача. (а. с. 21-31) Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. За ч. 4\~ст. 43, ч. 1 ст. 46 Конституції України\~кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до\~ст. 12 Закону України «Про охорону праці» (на момент виникнення спірних правовідносин) відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно із ст. 153\~КЗпП України забезпечення\~безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. На підставі ст.\~237-1 КЗпП України\~передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Враховуючи, що відшкодування працівнику моральної шкоди у випадку, передбаченому ст. 237-1 КЗпП України, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала через професійне захворювання, спричинене негативними виробничими факторами під час виконання ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача, то моральну шкоду йому безумовно було заподіяно внаслідок ушкодження здоров`я під час роботи на АТ «КЗРК», оскільки роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, з урахуванням чого суд дійшов висновку про необхідність відшкодування [PERSON] моральної шкоди за рахунок відповідача. Суд при цьому виходив з того, що в зв`язку із отриманням професійного захворювання зі встановленням стійкої втрати працездатності [PERSON] у розмірі 65% та здобуттям третьої групи інвалідності, позивачу безумовно було заподіяно моральну шкоду, оскільки внаслідок професійного захворювання у нього змінилися умови життя, він змушений проходити тривале лікування, відчуваючи фізичний біль та дискомфорт у повсякденному житті, обмеженість у можливості продовжувати колишній активний спосіб життя та тривогу за майбутнє внаслідок професійного захворювання. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності та справедливості. Так відповідно до п. 9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року\~розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Таким чином суд бере до уваги при обрахунку розміру моральної шкоди позивачу внаслідок професійного захворювання кількість часу, яку [PERSON] пропрацював у шкідливих умовах на підприємстві відповідача, ступінь втрати ним працездатності через професійне захворювання, отриману ним інвалідність внаслідок такого захворювання, розмір мінімальної заробітної плати на час розгляду справи, а також провину підприємства відповідача у спричиненні ушкодження здоров`я позивачу. Отже, на підставі переліченого вмотивування, враховуючи, що [PERSON] пропрацював на підприємстві відповідача більше 24 років у шкідливих умовах, отримавши внаслідок недосконалості виробництва з вини відповідача 65% стійкої втрати працездатності через набуте ним професійне захворювання та інвалідність при роботі у шкідливих умовах на підприємстві відповідача, зважаючи на розмір на 1 січня 2023 року мінімальної заробітної плати в сумі 6700,00 гривень, то на переконання суду розмір відшкодування, завданої [PERSON] ушкодженням здоров`я, моральної шкоди з боку АТ «КЗРК» повинен дорівнювати 180000,00 гривень, що відповідатиме завданій позивачу моральній шкоді через незворотність негативних наслідків професійного захворювання на його здоров`ї та подальшому житті позивача. Таким чином суд не може погодитись із розміром моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я позивача, який визнав АТ «КЗРК» у розмірі 130650,00 гривень. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точного мірила майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (справа «Войтенко проти України», «Науменко проти України»). Доводи сторони відповідача щодо оподаткування суми моральної шкоди суд відхиляє, оскільки чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. В даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок ушкодження здоров`я, у зв`язку з чим зазначені відповідачем зміни до Податкового кодексу України не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Суд також не приймає посилання представника АТ «КЗРК» на необґрунтованість звільнення позивача від сплати судового збору, оскільки на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Відповідно \~ Закону України «Про судовий збір»\~передбачено, що від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин. На підставі\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню з відповідача\~\~на користь держави у сумі 1800,00 гривень.

Outcome: partial