Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

Зміст позовних вимог У січні 2022 року [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, в якій просить суд: 1. Прийняти до розгляду у рамках матеріалу досудового розслідування №12021105030001715, внесеного до ЄРДР 22.07.2021 цей цивільний позов. 2. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду, завдану внаслідок злочинних дій цивільному позивачу у розмірі 144 000,00 грн. 3. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду, завдану внаслідок злочинних дій цивільному позивачу у розмірі 144 399,72 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що у кримінальному провадженні ВД Деснянського УП ГУНП у м. Києві перебуває матеріал досудового розслідування за №12021105030001715, внесеного до ЄРДР 23.07.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, де позивач є потерпілим. 23 червня 2020 року коли позивач прийшов в квартиру [ADDRESS] , то невідомі йому люди, спортивної зовнішності, які представилися членами громадської організації «Автопатруль «Майдан», не пустили його в квартиру. Дану квартиру відповідачка [PERSON] здає в оренду, без згоди позивача, другим власником якої він є. Представник поліцейської патрульної служби, якого позивач викликав, прийняв заяву про правопорушення, і порадив звернутися до суду. У свою квартиру позивач не може потрапити досі. 27 червня 2021 року приблизно о 15:00 позивач знову прийшов у свою квартиру. У той день недобросовісний орендар [PERSON] обіцяла з`їхати з квартири. Приблизно о 17:00 в квартиру пролунав дзвінок. Особа представилася співробітником поліції. Коли друг позивача [PERSON] відкрив двері, то в квартиру увірвалися троє чоловіків спортивної статури, кавказької зовнішності. Вони почали погрожувати і вимагати документи на право власності. Вимоги позивача покинути квартиру вони проігнорували. Позивач викликав по телефону 102 наряд патрульної поліції. Коли приїхала патрульна поліція, молода людина, яка представилася [PERSON] , поводився вкрай нахабно. Вимогу співробітника патрульної поліції покинути квартиру ігнорував. Потім приїхав ще один наряд патрульної поліції, [PERSON] , її адвокат Філоненко Я.В., а також слідчий Деснянського УП ГУНП м. Києва [PERSON] . Після з`ясування обставин слідчий [PERSON] , користуючись своїм службовим становищем і офіційним статусом, наказав всім покинути квартиру, в якій повинна залишитися тільки орендар [PERSON] , яку позивач, як власник квартири, практично не знає. 01 вересня 2021 року позивач знову прийшов до квартири [ADDRESS] разом зі своєю дружиною [PERSON] . Відкрити двері своїми ключами позивачу не вдалося. Довелося викликати майстра аварійного відкриття дверей. Коли майстер займався своєю роботою, то прийшла незнайома жінка, яка заявила, що вона орендує квартиру у [PERSON] . Позивач викликав патрульну поліцію по телефону 102. Патрульна поліція викликала слідчо-оперативну групу. На виклик приїхав о/у ВКП Деснянського УП ГУНП у м. Києві л-т поліції [PERSON] . Коли приїхала патрульна поліція, то майже одночасно приїхали молоді люди спортивної зовнішності, які застосовуючи погрози та фізичну силу, заборонили позивачу заходити в квартиру. Вони представилися членами громадської організації «Автопатруль «Майдан». Головний серед них був [PERSON] . Слідчий [PERSON] взяв з позивача пояснення біля під`їзду. Показати позивачу будь-які матеріали щодо цього інциденту слідчий відмовився знову-таки, порадивши звернутися в суд. Позивач стверджує, що його колишня дружина [PERSON] наймає громадську організацію «Автопатруль «Майдан» у своїх корисливих цілях. Відповідачка здає в оренду квартиру, власником 1/2 частки, якої є позивач, без його згоди. Прийти та жити у своїй квартирі [ADDRESS] позивач не може, бо там продовжує проживати недобросовісний орендар. Позивач змушений винаймати дешеве житло з поганими умовами для проживання. Щомісячна оренда квартири, згідно з договором оренди, становить 8000 грн/місяць. Сума оренди, яку він заплатив з 30 червня 2020 року по грудень 2021 року, складає 144 000,00 грн. Враховуючи грошові втрати, яких він зазнав у зв`язку зі орендою житла розмір "моральної" шкоди дорівнює 140 000,00 грн на 01.01.2022. Позивач продовжує жити на орендованій квартирі, оскільки не може користуватися власним житлом. Орендована квартира дуже холодна, у ній практично немає опалення. Систематичне переохолодження та дискомфорт у найманій квартирі викликало послаблення імунітету, котре в свою чергу призвело до захворювання на коронавірус. Позивач був змушений сам купувати ліки при лікуванні від коронавірусу в Київській клінічній лікарні № 4, в якій він перебував на стаціонарі з 20.10.2021 по 03.11.2021. На амбулаторному лікуванні у сімейного лікаря позивач перебував 03.11.2021 по 02.12.2021. Ліків та медпрепаратів придбано на 4399,72 грн. Позивач вказує, що внаслідок протиправних дій відповідача ним понесено значні моральні втрати, які призвели до позбавлення можливостей реалізації своїх звичок і бажань, які він міг би реалізувати, не витрачаючи часу на підготовку заяв та судових позовів, відвідування установ органів державної влади, щоб добитися належного захисту його порушених прав. З урахуванням страждань, змушених змін у житті, тимчасової непрацездатності, витрати на ліки та порушення нормального способу життя, а також з урахуванням обставин, встановлених при розгляді кримінального провадження, розмір завданої відповідачем матеріальних збитків становить суму в розмірі 144 000 грн та моральної шкоди у розмірі 144399,72 грн (140000 грн + 4399,72 грн). Позивачем також подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить суд накласти арешт на двокімнатну квартиру [ADDRESS] . Позиція сторони відповідача У відзиві на позовну заяву представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, вказуючи на те, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] в рівних долях, проте, позивач як співвласник не сплачував та не сплачує комунальні послуги, а кошти з оренди даної квартири йшли винятково на погашення утворених боргів за житлово-комунальні послуги. Більш того, договір оренди приміщення, а саме квартири за адресою: [ADDRESS] припинено за згодою сторін з 20.05.2022, що підтверджується додатковою угодою № 1 від 20.05.2022. Окрім того, в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані також діти сторін у справі, з якими позивач не спілкується, на утримання найменшої неповнолітньої дитини визначені судом аліменти не сплачує, в даній квартирі [PERSON] проживає з неповнолітньою дитиною влітку. У власності позивача [PERSON] перебуває таке нерухоме майно: - квартира за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] співвласник 1/2 частки. [PERSON] та [PERSON] є співвласниками даної квартири в рівних долях, яку позивач здає в оренду та отримує гроші; - садовий будинок за адресою: [ADDRESS] , площею 164,80 кв.м.; - садовий будинок за адресою: [ADDRESS] , площею 71,10 кв.м.; - земельна ділянка, що розташована: Київська область, Макарівський район, Ясногородська сільська рада, загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер 3222789200:02:004:0076, цільове призначення ведення садівництва; - нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , група приміщень № [NUMBER] , загальною площею 74,40 кв.м.; - квартира за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 79,40 кв.м. Вся нерухомість була придбана у шлюбі і на даний час справа про поділ майна подружжя перебуває на розгляді в Київському апеляційному суді. Тому, те що позивач орендує дешеве житло з поганими умовами для проживання, маючи таку кількість об`єктів нерухомості з хорошими умовами, в яких він може жити - це винятково його рішення та бажання. Також представник відповідача вважає, що факт спричинення моральної шкоди позивачу не доведений, а сума моральної шкоди неспівмірна. Окрім того, представник відповідача вказує, що з моменту розірвання шлюбу позивач вчиняє протиправні дії проти відповідачки та її майна. Відповідь на відзив на позовну заяву Позивач зазначає, що 2 роки він не платить комунальних послуг, бо в квартирі квартири [ADDRESS] проживають орендарі відповідачки. До квартири потрапити не може. На вимоги відчинити двері ніхто не відгукується, хоча у вікнах горить світло. У матеріалах кримінального провадження № 12021105030001715 від 23.07.2021 видно, що квартиру винаймають дуже агресивні особи кавказької національності. Разом із ними проживати з неповнолітньою дитиною просто неможливо. Протиправні інциденти у цій квартирі відбувалися якраз влітку. Представник відповідачки не надала жодного доказу, що позивач здає в оренду квартиру по [ADDRESS] . Садовий будинок площею 164 кв.м. є, але він знаходиться за 40 км від Києва, що для позивача дуже далеко. Садовий будинок площею 71 квадратний метр оформлений на відповідачку і знаходиться в її розпорядженні. Квартиру по [ADDRESS] позивач дійсно здає в оренду як ФОП. З цих грошей він платить податки і допомагає ЗСУ. Позивач стверджує, що всі твердження представника відповідачки неправдиві. Не представлені докази цих тверджень. У наданих документах йдеться: [PERSON] протиправних дій не чинив, ознак кримінального правопорушення не виявлено, спільна сумісна квартира здається в оренду без згоди [PERSON] . За фактом тілесних ушкоджень була викликана швидка допомога, проте доказів тілесних ушкоджень немає. Додаткові пояснення позивача Позивач вказує, що відповідач та її представник не заперечують проти того, що він, як співвласник квартири [ADDRESS] , не мав можливості користуватися цією квартирою з 23.06.2020 до 05.08.2022. Хоча договір оренди квартири між [PERSON] та [PERSON] було припинено 20.05.2022, орендарі звільнили квартиру лише 05.08.2022. Весь цей час позивач був змушений проживати у орендованій квартирі. У договорі оренди, який позивач уклав з орендодавцем, напевно є виправлення. Ріелтор, який оформлював договір оренди, наімовірніше помилився та виправив свою помилку. Позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 200 000 грн та моральну у розмірі 144 399,72 грн. Рух справи Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 17 січня 2022 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25 січня 2022 року у задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову відмовлено. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 25 січня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі; визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 08.07.2022 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. 12.07.2022 позивачем подано клопотання про долучення доказів. 12.07.2022 представником відповідача подано клопотання про витребування доказів. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 12 липня 2022 року у задоволенні клопотання представника відповідача - адвоката Петренко Анни Сергіївни про витребування доказів відмовлено. У задоволенні клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів відмовлено. 14.07.2023 позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву та клопотання про долучення доказів. 11.01.2023 до суду від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог в зв`язку з нововиявленими обставинами. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 01 березня 2023 року заяву [PERSON] «про уточнення позовних вимог в зв`язку з нововиявленими обставинами» від 11.01.2023, яка за своєю суттю є заявою про збільшення позовних вимог, у справі № 754/130/22, залишено без розгляду. 12.09.2023 позивачем подано письмові додаткові пояснення. У судовому засіданні 12.09.2023 позивач просив суд задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позову. Обставини встановлені судом Квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] в рівних долях на підставі договору купівлі продажу нерухомості від 09.09.1997 (а.с. 9-10). 20.07.2021 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди приміщення № 200721, який розірвано за згодою сторін додатковою угодою № 1 від 20.05.2022 (а.с. 116). Як зазначається представником відповідача, об`єктом оренди вказаного договору є квартира [ADDRESS] . 22.07.2021 ВД Деснянського УП ГУНП у м. Києві відкрито кримінальне провадження №12021105030001715, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, а саме порушення недоторканості житла. Станом на час розгляду цієї справи досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває, вироку немає. На підтвердження позовних вимог позивач надав копію договору оренди житлового приміщення від «30 червня 202 р.», згідно з умовами якого орендодавець передав, а орендар ( [PERSON] ) прийняв квартиру ( [ADDRESS] ) 30 червня 2020 р.; орендна плата за місяць складає 8000,00 грн.; строк дії договору до 30.06.2022 (а.с. 11, 12). У судовому засіданні 21.06.2023 судом було досліджено оригінал вказаного договору та встановлено, що в договорі наявні виправлення з «2021 р.» на «2020 р.» (а.с. 194, 195). Щодо стягнення матеріальної шкоди Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини 2 статті 22 ЦК України). Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначено статтею 1166 ЦК України. Так, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина 1 статті 1166 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа звільняється від відповідальності, якщо доведе, що шкода завдана не з її вини. У пункті 2 постанови Пленум Верховного Суду України від 29.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Подібний правовий висновок також міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 03.12.2014 у справі № 6-183цс14 та постановах Верховного Суду: від 11.12.2018 у справі № 759/4781/16-ц, від 11.09.2019 у справі № 203/2378/14-ц, від 29.08.2019 у справі № 638/20603/16 та від 20 січня 2021 року в справі № 197/1330/14-ц. У відзиві на позов представник відповідача визнає, що квартира за адресою: [ADDRESS] , яка перебуває у сторін у спільній частковій власності здавалась відповідачкою в оренду. Договір оренди діяв з 20.07.2021 по 20.05.2022. Позивач заперечує, що він надавав згоду на укладення договору оренди квартири за адресою: [ADDRESS] , та просить стягнути з відповідачки матеріальну шкоду, яка полягає в тому, що він змушений був винаймати дешеве житло з поганими умовами за адресою: [ADDRESS] , і орендна плата з 30 червня 2020 року по грудень 2021 року складає 18 міс*8000,00 грн= 144000,00 грн. Відповідно до п. 2.1 договору оренди житлового приміщення орендодавець зобов"язався передати орендарю (позивачу) квартиру у справному технічному стані, придатному для проживання, відповідно до будівельних і санітарних норм, в зазначений в договорі строк за актом прийому-передачі квартири. Згідно з п. 4.1 договору оренди житлового приміщення орендна плата за один місяць складає 8000,00 грн та вноситься не пізніше 30 числа кожного місяця. За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак позивачем не надано ні акту прийому-передачі квартири, який би доводив факт користування позивачем орендованою ним квартирою за адресою [ADDRESS] , ні доказів сплати ним орендної плати за договором оренди. Отже, позивачем не доведено ні заподіяння йому шкоди, ні розміру заявленої до відшкодування шкоди в сумі 144000,00 грн. Також слід зауважити, що сторонами у заявах по суті спору визнаються обставини того, що у власності позивача перебувають, окрім спірної квартири за адресою: [ADDRESS] , і інші житлові приміщення. Так, відповідач у відзиві вказує, а позивач у відповіді на відзив визнає, що у власності [PERSON] також є такі житлові приміщення: квартира за адресою: [ADDRESS] (1/2 частки); садовий будинок за адресою: [ADDRESS] , площею 164,80 кв.м.; квартира за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 79,40 кв.м. Тому, з огляду на наявність у власності позивача інших житлових приміщень, необхідність укладення позивачем договору оренди квартири за адресою: [ADDRESS] , та, як наслідок, покладення на відповідача витрат на сплату орендної плати, є недоведеною. Причини, з яких позивач не проживає у належних йому на праві власності житлових приміщеннях, є суб"єктивними та жодним чином не спричинені діями відповідача, адже у відповіді на відзив позивач зазначає, що один об`єкт нерухомості здається в оренду, а інший - віддалений від міста. Окрім того, позивач з 20.01.2005 по 14.06.2022 мав зареєстроване місце проживання за адресою [ADDRESS] . Тобто, у спірний період у нього було зареєстроване місце проживання та жодних доказів щодо неможливості проживання за адресою реєстрації позивач до суду не надав. З огляду на зазначене, позовна вимога позивача про стягнення з відповідача майнової шкоди у розмірі 144 000,00 грн є необгрунтованою та не підлягає задоволенню. Щодо стягнення моральної шкоди Відповідно до частин першої, третьої та четвертої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Частина друга цієї статті уточнює у чому полягає моральна шкода, а частина третя цієї статті містить також уточнення щодо визначення розміру цієї шкоди. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою статті 1167 ЦК України (частина перша статті 1167 ЦК України). Таким чином, зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди та її результатом (моральною шкодою); вина особи, яка завдала моральної шкоди, крім випадків, коли така шкода відшкодовується незалежно від вини. Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 23 ЦК України моральна шкода полягає, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. У пунктах 3, 9, 10-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. В позовній заяві позивач зазначає, що внаслідок протиправних дій відповідача ним понесені значні моральні втрати, які призвели до позбавлення можливостей реалізації своїх звичок і бажань, які він міг би реалізувати, не витрачаючи часу на підготовку заяв та судових позовів, відвідування установ органів державної влади, щоб добитися належного захисту порушених прав. Враховуючи присутність психологічно-травмуючого фактору (неправомірних дій відповідача), лікування протягом 44 днів, позивачем заявлено вимогу про стягнення 144399,72 грн. моральної шкоди. На підтвердження хвороби позивача на коронавірусну хворобу позивач надав виписку медичної карти стаціонарного хворого з 20.10.2021 по 03.11.2021, листки непрацездатності з 03.11.2021 по 10.11.2021, з 11.11.2021 по 19.11.2021, з 20.11.2021 по 26.11.2021 та з 27.11.2021 по 02.12.2021, а також копії квитанцій, які підтверджують купівлю медичних препаратів. Однак вказані докази підтверджують лише факт хвороби позивача та не доводять причинно-наслідкового зв`язку між хворобою позивача та завданням шкоди позивачу діями відповідача щодо здачі в оренду квартири, яка перебуває у спільній власності сторін. Слід зауважити, що 4399,72 грн позивачем визначено, як складову частину моральної шкоди, однак в мотивувальній частині позовної заяви вказана сума описана, як витрати на ліки та медичні препарати, що за своєю суттю відноситься до матеріальної шкоди. Тому, у вимозі про відшкодування витрат, понесених на лікування, у сумі 4399,72 грн слід відмовити. Також позивачем не доведено наявності моральної шкоди, завданої діями відповідача, тому підстав для задоволення позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, немає.

Outcome: dismissed