Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі - Позивач) звернулася до суду із вищезазначеним позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про стягнення аліментів, у якому просить суд стягнути на її користь аліменти на утримання сина та на її утримання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10 листопада 2020 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, від якого у них є син, [PERSON] , [INFO] . Вже понад декілька місяців ми фактично, припинили шлюбні відносини, хоча і перебуваємо у зареєстрованому шлюбі. На теперішній час у провадженні Білгород- Дністровського міськрайонного суду знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Усі обов`язки щодо утримання та виховання сина, я несу самостійно. Відповідач же ухиляється від покладеного на нього ст. 180 СК України обов`язку утримання дітей. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяє утримувати нашу малолітню доньку. Інших утриманців, у тому числі, малолітніх та неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків у відповідача немає, стягнень за виконавчими документами не проводиться. Відповідач офіційно не працевлаштований, але працює та отримує заробітну платню у розмірі 12 500-13 000 грн., у зв`язку з цим, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частину від заробітку (доходу), щомісяця, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також на її утримання у розмірі 1/6 частки від заробітку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , 3-х років. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.08.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з призначенням судового засідання на 14.09.2023 року. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов визнає. Згідно з ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд приходить до наступного. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , між [PERSON] та [PERSON] /дошлюбне прізвище [PERSON] /, зареєстрований шлюб Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 333. Від шлюбу у сторін є син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13.03.2021 року Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 131. Позивач та відповідач фактично припинили шлюбні відносини, хоча і перебувають у зареєстрованому шлюбі. Усі обов`язки щодо утримання та виховання сина, позивач несе самостійно, відповідно до довідки реєстрації місця проживання син проживає за адресою матері: [ADDRESS] , а відповідач ухиляється від обов`язку утримання дитини. Відповідно до частин 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч. 2 ст. 51 Конституції України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. За правилами ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Отже, позовні вимоги у частина стягнення аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частину від заробітку (доходу), щомісяця, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3 років. Частина 4 цієї ж статті визначає право на утримання вагітної дружини, а також дружини, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За правилами ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Отже, для призначення судом утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років від чоловіка - батька дитини, суд має дослідити, чи проживає з позивачем дитина, матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка - батька дитини можливості надавати матеріальну допомогу дружині. При цьому наявність у матері дитини, з якою остання проживає, будь-якого доходу, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки незалежно від свого доходу, вона отримує право на утриманні від батька дитини, якщо він має можливість надавати таку допомогу. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи те, що дитина проживає разом з позивачем, а також те, що дитина потребує догляду, суд погоджується з доводами позивача, що у неї виникло право на отримання аліментів від відповідача на своє утримання. Окрім цього відповідач працює, має дохід - заробітну плату, тому має можливість надавати матеріальну допомогу. На підставі досліджених доказів та, приймаючи до уваги, що відповідач, як батько малолітньої дитини повинен утримувати матір його дитини в період догляду нею за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку, однак матеріальної допомоги на утримання матері дитини не надає, суд приходить до висновку, що відповідач повинен виплачувати на утримання матері дитини з урахуванням доходу відповідача, та можливістю його надавати таку допомогу, у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, починаючи з дня подання до суду позовної заяви. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати по справі.

Outcome: approved