Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-10 00:00:00

Представник органу опіки та піклування Радивилівської міської ради звернувся в інтересах малолітньої дитини [PERSON] до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дочки. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 14.02.2020 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб та після укладення шлюбу [PERSON] змінив прізвище на [PERSON] . В шлюбі них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження якої вони вказані батьками. 24.04.2023 року до служби у справах дітей Радивилівської міської ради звернувся [PERSON] , який повідомив, що він самостійно займається вихованням та утриманням своєї онуки [PERSON] , оскільки батьки усунулись від її виховання. Матір дитини [PERSON] має ігрову залежність, схильна до вживання алкогольних напоїв. веде аморальний спосіб життя, залишила свою дочку та поїхала до іншого чоловіка в м.Харків. Батько дитини [PERSON] проживає окремо він дитини та не бере участі у її вихованні. Вказані обставини свідчать про ухилення [PERSON] та [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дочки. Згідно наказу №17 від 25.04.2023 року служби в справах дітей Радивилівської міської ради, [PERSON] поставлена на облік дітей, які опинились в складних життєвих обставинах в зв`язку з неналежним виконанням батьками батьківських обов`язків. Дитину тимчасово влаштовано у сім`ю дідуся [PERSON] . Батьки дитини [PERSON] та [PERSON] надали нотаріально завірені заяви, згідно яких вони не заперечують щодо позбавлення їх батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] . Згідно рішення виконавчого комітету Радивилівської міської ради позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх дочки [PERSON] , [INFO] є доцільними та таким, що не суперечить інтересам дитини. Також просить стягнути з відповідачів аліменти на утримання малолітньої [PERSON] . Ухвалою суду від 02 серпня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у загальному позовному провадженні. Сторонам роз`яснено порядок надання відзиву, відповіді на відзив, заперечень та доказів. Представник органу опіки та піклування Радивилівської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] 08.08.2023 року подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно дочки [PERSON] . Відповідач [PERSON] 05.09.2023 року подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно дочки [PERSON] . Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За змістом ч.1 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Положенням ч.3 та ч.4 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.206 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, допитавши свідків, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 14 лютого 2020 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, актовий запис №12 від 14.02.2020 року. Після укладення шлюбу [PERSON] змінив прізвище на [PERSON] . (а.с.14) [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с.15). 25.04.2023 року [PERSON] звернувся до служи у справах дітей Радивилівської міської ради з повідомленням про те. що його онука [PERSON] , [INFO] , залишилась без батьківського піклування, оскільки її батьки [PERSON] та [PERSON] залишили дитину. (а.с.16) Відповідно до наказу №17 від 25 квітня 2023 року [PERSON] , [INFO] , взята на облік як дитина, що перебуває у складних життєвих відносинах. (а.с.22) Відповідно до наказу №18 від 25 квітня 2023 року дитина, яка перебуває в складних життєвих обставина [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштована в сім`ю дідуся [PERSON] , за адресою [ADDRESS] . (а.с.23) 04.05.2023 року [PERSON] подав заяву, яка завірена нотаріально, про те, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо дочки [PERSON] , [INFO] . (а.с.24). 10.05.2023 року [PERSON] подала заяву, яка завірена нотаріально, про те, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо дочки [PERSON] , [INFO] . (а.с.26). Відповідно до наказу №23 від 13 червня 2023 року [PERSON] , [INFO] , взята на облік, яка залишилась без батьківського піклування та тимчасово влаштована у сім`ю дідуся [PERSON] за адресою [ADDRESS] . (а.с.28) Згідно рішення виконавчого комітету Радивилівської міської ради №83 від 29 червня 2023 року [PERSON] та [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав по відношенню їх малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . (а.с.36) Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 164 СК України особу може бути позбавлено батьківських прав, якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХП (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] не виконують своїх батьківських обов`язків та не здійснюють батьківського піклування щодо своєї малолітньої дитини [PERSON] , не піклуються про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не приймають участі у її вихованні, усунулися від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до ст.ст. 164, 165, 166 СК України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини та не здійснюють батьківського піклування, передбачено застосування такої правової санкції, як позбавлення батьківських прав. За таких обставин позовні вимоги про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. Суд роз`яснює відповідачам, що відповідно до положень Сімейного кодексу України вони мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена або на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, то суд приходить до наступних висновків. Відповідно до положень ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Крім того, згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а ч.2 ст.166 СК України передбачає, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Оскільки, позивача звільнено від сплати судового збору при подачі позову до суду, судовий збір в розмірі 2147,20 гривень (по 1073,60 гривень за кожною позовною вимогою), підлягає стягненню з кожного відповідача в дохід держави.

Outcome: approved