Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на свою користь франшизу в розмірі 2600,00 гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди суму 20\~000,00 гривень, витрати на проведення оцінки вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, в сумі 2\~500,00 гривень. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог зазначила, що вона є власником автомобіля ВАЗ 2106, реєстраційний номер [NUMBER] . 22 червня 2020 року о 10-00 за адресою м. Харків, набережна Журавлівська, 2, сталася дорожньо-транспортна пригода за обставин, коли [PERSON] , керуючи автомобілем Renault Fluence, р.н. [NUMBER] , не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем ВАЗ 2106, р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який в свою чергу по інерції скоїв зіткнення з автомобілем Volkswagen Touareg, р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який стояв попереду. В результаті ДТП автомобіль позивача було пошкоджено з двох сторін, чим позивачу завдано матеріальних збитків. Позивач була свідком ДТП, позаяк була пасажиром автомобіля ВАЗ 2106. Посилалася, що в результаті отримання належним їй автомобілем ушкоджень, ним неможливо було керувати, у зв`язку з чим з місця ДТП його довелося забирати автоевакуатором, послуги автоевакуатора були сплачені на місці ДТП чоловіком [PERSON] . Постановою Київського районного суду м. Харкова від 22.07.2020 у справі №953/10465/20 [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. Постанова набрала законної сили 03.08.2020. Посилалася, що, відповідно до положень ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанова суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, а відтак, вина відповідача у завданні шкоди внаслідок ДТП доведена належним чином. Згідно з висновком щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного -транспортного засобу №283/07-20 та звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику коліснику транспортного засобу №283/07-20, складеного 15.10.2020 суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ 2106, реєстраційний номер [NUMBER] , становить 31 683,60 грн. Для оцінки вартості матеріального збитку між позивачем та суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] 01.07.2020 було укладено Договір на проведення експертної оцінки №283/07-20 за умовами п. 2.1 якого вартість робіт становить 2500,00 гривень. Зазначила, що робота ФОП [PERSON] з оцінки вартості матеріального збитку була виконана та оплачена нею, що підтверджується Актом №283/07-20 від 15.10.2020, який підписано між сторонами, та квитанцією №01-07-20 від 01.07.2020. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність автомобіля Renault Fluence, реєстраційний номер [NUMBER] , яким керувала відповідач, була застрахована Приватним акціонерним товариством «Харківська муніципальна страхова компанія», згідно з полісом обов`язкового страхування від 01.05.2020 №ЕР-142934906 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 130 000,00 гривень, франшиза - 2600,00 грн., що підтверджується відомостями з веб-сайту Моторного (транспортне) страхове бюро України станом на 22.06.2020 та полісом №ЕР-142934906 від 01.05.2020. По факту ДТП за заявою позивача від 24.06.2020 ПрАТ «ХМСК» заведена страхова справа №3119. Згідно зі Страховим актом №3119/2 від 22.04.2021 ПрАТ «ХМСК» сума страхового відшкодування становить 31 322,30 грн., франшиза становить 2600,00 грн., отже розмір страхового відшкодування (до виплати) визначено страховиком за вирахуванням франшизи та становить 28 722,30 грн. (31 322,30 грн. - 2600,00 грн.). Однак, як про це зазначає позивач, страховиком ПрАТ «ХМСК» не була здійсненна виплата страхового відшкодування позивачу в розмірі 28 722,30 грн., в зв`язку з чим, позивач неодноразово звертався до ПрАТ «ХМСК», до Національного банку України та до МТСБУ зі скаргою на неправомірні дії ПрАТ «ХМСК» щодо невиплати страхового відшкодування позивачу. Жодної відповіді від страховика позивач так і не отримав. Згідно з листом Національного банку України від 17.05.2021, НБУ розглянута скарга позивача щодо недотримання ПрАТ «ХМСК» страхового законодавства та невиплати страхового з відшкодування, та встановлено ознаки порушення страховиком законодавства у сфері фінансових послуг, а саме: невиплата страхового відшкодування протягом 90 днів з дня отримання заяви про виплату, та несплата пені за прострочення виконання зобов`язання. Зауважила, що на цей час ПрАТ «ХМСК» знаходиться в стадії припинення, що підтверджується витягом з ЄДРПОУ. З підстав перебування страховика ПрАТ «ХМСК» в стадії припинення, МТСБУ опублікувало оголошення про прийняте ним рішення про відшкодування за невиконаними зобов`язаннями страховика ПрАТ «ХМСК», а саме про сплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілих-фізичних осіб, в зв`язку з чим, позивач направив заяву до МТСБУ від 03.01.2023 про відшкодування шкоди та сплати страхового відшкодування з пакетом документів по ДТП, визначених МСБУ. Згідно з листом МТСБУ «Про прийняте рішення. Номер справи МТСБУ: 78229» було прийнято рішення про виплату позивачу відшкодування шкоди в розмірі 28 722,30 грн., яка була заподіяна в результаті вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди. 12 березня 2023 року позивач від МТСБУ отримав кошти в розмірі 28 722,30 грн 28 672,30 грн + 50,00 грн комісія), таким чином, МТСБУ здійснено позивачу виплату страхового з відшкодування в розмірі 28 722,30 грн. шляхом безготівкового розрахунку, кошти були зараховані на банківський рахунок позивача. Як на це посилається позивач, ДТП мало місце 22.06.2020, а відшкодування шкоди було здійснено позивачу лише 20.03.2023, тобто через 2 роки та 9 місяців. Посилаючись на вимоги ст. 1166 ЦК України, зазначила, що вказаною нормою закону закріплено обов`язок особи, винної у заподіянні шкоди, відшкодувати її в повному обсязі. Зазначила, що сума матеріального збитку, завданого позивачу, становить 31 322,30 грн., страховиком ПрАТ «ХМСК» розрахована сума страхового відшкодування була зменшена на суму франшизи в розмірі 2 600,00 грн. та визначено суму страхового відшкодування в розмірі 28 722,30 грн, яку фактично перераховано МТСБУ позивачу. Посилалася, що за ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Відповідно до ст. 12 вказаного Закону, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується. Таким чином, страховик відшкодовує оцінену шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки життю, здоров`ю, майну третьої особи у межах ліміту відповідальності страховика. При цьому, втрата товарної вартості майна і франшиза відшкодовуються не страховиком, а особою, яка завдала шкоду потерпілому. Посилалася, що посом №ЕР-142934906 та страховим актом №3119/2 підтверджується, що розмір франншизи становить 2 600,00 грн., яка не була фактично сплачена відповідачем позивачу. Впродовж всього часу з моменту ДТП та до звернення до суду з цим позовом позивач телефонував відповідачу з приводу відшкодування витрат та франшизи, але відповідач відмовив відшкодувати витрати за проведення експертного дослідження та сплатити розмір франшизи. Таким чином, просила позовні вимоги про стягнення з відповідача франшизи в сумі 2600,00 грн. та витрат на оцінку вартості матеріального збитку в сумі 2500,00 грн. задовольнити в повному обсязі. Також зазначила, що крім матеріальних збитків позивачу була спричинена моральна шкода, яка полягає у завданні позивачу негативних наслідків в результаті ДТП, як безпосередньо під час вчинення адміністративного правопорушення, так і після нього. Позивач перебувала у стресі, повинна була витрачати психоемоційні зусилля для відновлення свого стану та звичайного способу життя. Позивач оцінює завдану йому моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн виходячи з такого. Позивач є особою з інвалідністю 2 групи, що підтверджується довідками МСЕК, та має юридичну освіту. Враховуючи характер захворювання, позивач повинна постійно проходити обстеження, що потребує додаткових зусиль та витрат. Крім того, позивачу протипоказано перебувати у стресовому стані. Маючи юридичну освіту, позивач використовував свій автомобіль в роботі. Крім того, позивач отримав такі негативні наслідки: нервовий стрес, який позивач пережила під час зіткненням з транспортним засобом відповідача, оскільки в цей час позивач знаходилась в своєму автомобілі; відмова відповідача на пропозицію позивача добровільно відшкодувати матеріальні витрати та збиток, що призвело до необхідності додаткових витрат часу для захисту своїх інтересів; позивач зазнала немало переживань та страждань з приводу того, що особа, яка пошкодила її майно та повинна відповідати за свої дії, не має на меті добровільно відшкодувати заподіяні нею матеріальні збитки; несвоєчасна виплата матеріального відшкодування також є негативним наслідком, оскільки позивач очікувала на отримання відшкодування вчасно та в повній мірі, адже грошові кошти потрібні були для відновлення пошкодженого автомобіля, яким позивач не могла користуватись після наслідків ДТП, як наслідок, для відновлення автомобіля були витрачені кошти, які були виділені з сімейного бюджету позивача, що поставило позивача у скрутне фінансове становище через необхідність проведення незапланованого ремонту ТЗ; позивач змушена була докласти додаткових зусиль та часу для звернення до страховика щодо виплат, зі скаргами до НБУ та МТСБУ та очікувала кошти протягом 2 років та 9 місяців; при цьому, відповідач відмовився добровільно сплатити франшизу та інші витрати, тобто вчинити дії, які прямо покладені на нього законом; позивач змушена була докласти додаткових зусиль та часу для збору документів для звернення до МТСБУ для отримання відшкодування та для подання позову до суду; порушення прав позивача завдало додаткового морально-психологічного дискомфорту, був порушений звичайний спосіб життя, позивач змушена була докласти додаткових зусиль для організації свого життя та членів сім`ї, на тривалий час після ДТП позивачу та його сім`ї довелося користуватися послугами громадського транспорту, що викликало суттєві незручності у пересуванні по місту для придбання товарів або послуг в різних магазинах та аптеках, для проходження медичного обстеження та нести інші додаткові витрати; при цьому, безспірним є те, що користування громадським транспортом потребує значно більше затрат зусиль та часу, оскільки позивач є особою з інвалідністю, а користування послугами таксі є доволі коштовним для позивача; позивач була позбавлена засобу пересування і не могла довгий час користуватись ТЗ, який використовувала в роботі та в інтересах сім`ї, для поїздок за межі міста Харкова на дачу та до своєї матері похилого віку, яка проживала в місті Кропивницький, як наслідок були суттєво порушені життєві плани позивача; отже, багато справ, запланованих раніше, що потребували пересування автотранспортом, позивачу довелося відкласти, а від деяких з них позивач взагалі змушена була відмовитись, що спричинило проблеми з роботою. Зазначила, що розмір заподіяної моральної шкоди визначити позивачу було важко, але він має хоча б компенсувати ті емоції та страждання, які довелось пережити позивачу та її родині, витрати, пов`язані з відновленням психічного стану. Позивач при оцінки розміру моральної шкоди брав до уваги також характер вчиненого правопорушення, характер та обсяг моральних страждань, перенесених позивачем у зв`язку із несвоєчасною виплатою відшкодування та недоотримання такого, характер немайнових втрат позивача, стан здоров`я позивача. Посилалася, що ці обставини, які перелічені вище, знаходяться в причинному зв`язку з подією ДТП. Крім того позивачем для визначення розміру збитків, завданих внаслідок ДТП, понесені витрати на проведення оцінки вартості матеріального збитку заподіяного власнику коліснику транспортного засобу №283/07-20, в сумі 2 500,00 грн. Отже, як про це зазначає позивач, позивач для відновлення своїх порушених прав вона зазнала додаткових витрат та на підставі ст. 22, 1192 ЦК України відповідач повинен відшкодувати позивачу ці додаткові витрати, пов`язані з залученням експерта у розмірі 2 500,00 грн. Позивач повідомляє, що на підставі п.9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» її звільнено від сплати судового збору як особу з інвалідністю II групи. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 22 червня 2023 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, через підсистему «Електронний суд» надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у поданій заяві підтримала позовні вимоги, у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечувала проти ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена своєчасно і належним чином в порядку\~ст.\~128\~ЦПК України шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Реєстру територіальної громади міста Харкова, отриманих судом згідно з вимогами ч. 6\~ст. 187 ЦПК України. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило, процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. Ураховуючи, що в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, відповідно до ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до\~статті 280 ЦПК України\~суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що 22 червня 2020 року о 10-00 годині за адресою: м. Харків, Журавлівська Набережна, 2, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Renault Fluense, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , та автомобіля ВАЗ 2106, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який, у свою чергу, по інерції скоїв зіткнення з автомобілем Volkswagen Touareg, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічних пошкоджень, чим спричинено матеріальних збитків. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 22 липня 2020 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 гривень (а.с. 10). Відтак, наведеним вище судовим рішенням встановлено, що автомобілем Renault Fluense, державний номерний знак [NUMBER] , на момент дорожньо-транспортної пригоди керувала саме відповідач [PERSON] . Згідно з ч. 6\~\~ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на наведене, вина відповідача в скоєні правопорушення встановлена та не підлягає доказуванню.\~\~ Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , власником транспортного засобу ВАЗ 2106, реєстраційний номер [NUMBER] , є [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до Договору про проведення експертної оцінки № 283/07-20 від 01 липня 2023 року, укладеного між [PERSON] та ФО-П [PERSON] , [PERSON] (замовник) доручає, а ФО-П [PERSON] (експерт) бере на себе зобов`язання на проведення експертної оцінки щодо визначення матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ 2106, реєстраційний номер [NUMBER] (п. 1.1. Договору). Умовами п. 2.1. вказаного Договору на проведення експертної оцінки сторонами погоджено вартість робіт експерта у розмірі 2500,00 гривень (а.с. 24). Як убачається з висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №283/07-20 від 01 липня 2020 року та Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №283/07-20 (дата завершення складання15 жовтня 2020 року), складених суб`єктом оціночної діяльності ФО-П [PERSON] , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ 2106, реєстраційний номер [NUMBER] , становить 31\~683,60 гривень (а.с. 11-16). Згідно з Актом № 283/07-20, [PERSON] (замовник) доручила, а ФО-П [PERSON] (експерт) виконав обов`язки по визначенню матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки ВАЗ 2106, реєстраційний номер [NUMBER] . В п.3 Акту зазначено, що роботи виконані в повному обсязі, претензій у замовника немає (а.с. 26). Зі змісту квитанції № 01-07-20 від 01.07.2020 убачається, що [PERSON] сплачено ФО-П [PERSON] 2500,00 гривень за послугу з оцінки матеріального збитку, заподіяного автомобілю ВАЗ 2106, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 25). На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника наземного транспорту Renault Fluense, реєстраційний номер [NUMBER] , яким керувала [PERSON] , була застрахована Приватним акціонерним товариством «Харківська муніципальна страхова компанія» за полісом обов`язкового страхування від 01.05.2020 №ЕР-142934906 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 130\~000,00 гривень, франшиза 2600,00 гривень, що знаходить своє підтвердження Полісом №142934906 від 01.05.2020 (а.с. 27-28). За наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 22.06.2020, за заявою [PERSON] від 24.06.2020 ПрАТ «ХМСК» було заведено страхову справу №3119, що підтверджується Страховим актом №3119/2. З висновків Страхового акту вбачається, що сума страхового відшкодування згідно з розрахунком становить 31\~322,00 гривень, франшиза становить суму 2600,00 гривень, до виплати страховиком за вирахуванням франшизи визначено суму 28\~722,30 гривень (а.с. 29). 15 квітня 2021 року [PERSON] звернулася до ПрАТ «ХМСК» із заявою про усунення порушення строків здійснення виплати їй страхового відшкодування за настанням страхового випадку (а.с. 35). \~ \~ \~ \~У зв`язку із несплатою ПрАТ «ХМСК» [PERSON] страхового відшкодування у встановлені вимогами законодавства строки, 15 квітня 2021 року вона звернулася до Моторного (транспортне) страхового бюро України зі скаргою на дії страхової компанії ПрАТ «ХМСК», в якій просила, серед іншого, провести перевірку ПрАТ «ХМСК» в частині дотримання строків виплати їй, як потерпілій особі, страхового відшкодування та вжити заходів щодо ПрАТ «ХМСК», про що повідомити її письмово (а.с. 32-33). \~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася зі скаргою до Національного банку України з питання недотримання вимог законодавства щодо здійснення своєчасної виплати ПрАТ «ХМСК» страхового відшкодування потерпілій особі, за наслідками розгляду Національним банком України вказаної скарги [PERSON] (лист НБУ №14-0004/42101 від 17.05.2021), було встановлено порушення ПрАТ «ХМСК» вимог законодавства у сфері фінансових послуг, [PERSON] роз`яснено її право звернутися до суду з позовом до страховика/винної особи з питання відшкодування матеріальної шкоди (а.с. 30-31). З огляду на перебування ПрАТ «ХМСК» в стадії припинення, [PERSON] 03.01.2023 скерувала до МТСБУ заяву про відшкодування їй шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 22.06.2020, за наслідками розгляду якого МТСБУ листом «Про прийняте рішення. Номер справи МТСБУ: 78229» було прийнято рішення про виплату [PERSON] в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП за участю транспортного засобу ВАЗ, державний номерний знак [NUMBER] , суму в розмірі 28\~772,30 гривень (а.с. 37-38). 20 березня 2023 року позивач отримала від МТСБУ суму страхового відшкодування в розмірі 28\~722,30 гривень шляхом зарахування грошових коштів на банківський рахунок позивача (а.с. 39). Відтак, з суми страхового відшкодування, розрахованого ПрАТ «ХМСК» в Страховому акті в розмірі 31\~322,00 гривень, позивачу за виключенням франшизи в сумі 2600,00 гривень МТСБУ сплачено 28\~722,30 (а.с. 29). За правилами ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як це унормовано положеннями абз. 2 ч. 1 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ст. 1194 ЦК України). Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно\~зі ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до\~ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Правилами ст. 8 Закону України «Про страхування»\~унормовано, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Положеннями п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі ст.\~979,\~980 ЦК України\~за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування). З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія», згідно з полісом страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №142934906. Франшиза, згідно з полісом, становить 2\~600,00 гривень. Як встановлено в ході судового розгляду справи, у зв`язку з перебуванням ПрАТ «ХМСК» у стадії припинення, страхове відшкодування [PERSON] було сплачено Моторним (транспортне) страховим бюро України в сумі 28\~722,30 гривень за мінусом франшизи 2 600,00 гривень. Згідно з ч. 18 ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Відповідно до положень п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи\~при відшкодуванні\~шкоди,\~заподіяної майну\~потерпілих,\~встановлюється при\~укладанні договору\~обов`язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності і\~не може\~перевищувати 2\~відсотки від\~страхової суми,\~в межах\~якого відшкодовується\~збиток,\~заподіяний майну\~потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Беручи до уваги наведені вище обставини, суд доходить висновків, що вимоги позивача в частині стягнення суми франшизи 2\~600,00 гривень підтверджені відповідними доказами та підлягають задоволенню. Що стосується вимог [PERSON] щодо стягнення з відповідача понесених нею витрат на проведення оцінки вартості матеріальних збитків, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 2\~500,00 гривень, то вони підлягають задоволенню, як такі, що доведені позивачем належними та допустимими доказами. Що стосується позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, суд зважає на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої і душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з пошкодженням її майна (п. 2, 3 ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України). Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування матеріальної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачці завдано моральних страждань, що полягали у зміні звичного укладу її життя, а тому вона має право на відшкодування моральної шкоди. Таким чином, моральна шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підлягає відшкодуванню відповідачем, як особою, з вини якої вона завдана, з урахуванням суті позовних вимог, доведеності позивачем заподіяних їй моральних страждань, а також з урахуванням вимоги розумності, виваженості та справедливості. Беручи до уваги характер та обсяг заподіяних позивачці моральних страждань, з урахуванням вини [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 22 червня 2020 року, та інших обставин, зокрема, - характеру і тривалості страждань позивачки, істотності вимушених змін у її життєвих стосунках, незручностях, пов`язаних з користуванням позивачем, як особою з інвалідністю ІІ групи, послугами громадського транспорту, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача на її користь в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 3 000,00 грн. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд керується таким. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки ціна позову становить 25\~100,00 гривень, позивачу належало при пред`явленні позовної заяви сплатити судовий збір в сумі 1073,60 гривень. За правилами ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Матеріалами справи знаходить своє підтвердження обставина того, що позивач на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», як особа з інвалідністю ІІ групи звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача в загальній сумі 8\~100,00 гривень, з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в дохід держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 346,25 гривень, інша частина судового збору компенсується за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial