Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулось у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. В обґрунтування позовних вимог АТ КБ "Приватбанк" посилається на те, що між ним та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг за заявою останньої від 13 лютого 2013 року, згідно якого банк надав [PERSON] можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Позивач зазначає, що позичальник не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим допустила заборгованість. Оскільки, [INFO] [PERSON] померла, АТ КБ "Приватбанк" просить стягнути заборгованість позичальника, яка становить 14753 грн 32 коп., з її спадкоємця - відповідача по справі [PERSON] , який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та не відмовився від неї у передбачені цивільним законодавством строки. Враховуючи наведене, позивач просив стягнути з відповідача зазначену заборгованість та понесені судові витрати. Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, явку представника в судове засідання не забезпечив, представник позивача подала клопотання, відповідно до якого просить розглянути справу без виклику сторін. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без його участі не подав, відзив на позов не подав. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2\~ст.247 ЦПК України. Ознайомившись із позовною заявою, дослідивши в судовому засіданні докази, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову необхідно відмовити. 13 лютого 2013 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Виконання зобов`язань ПАТ КБ "Приватбанк" за вказаним договором підтверджено випискою за договором №б/н за період 13 лютого 2013 року - 05 жовтня 2022 року. Натомість, [PERSON] , порушуючи умови договору, свої зобов`язання в частині погашення заборгованості за кредитом належним чином не виконувала, в результаті чого за нею утворилася заборгованість в розмірі 14753 грн 32 коп., що підтверджується розрахунками заборгованості за договором №б/н від 13 лютого 2013 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти Відповідно до змісту ст.ст. 526, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 14 вересня 2021 року, [PERSON] померла [INFO] . Згідно ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За приписами ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач вказує на те, що [PERSON] є чоловіком боржника [PERSON] , а відповідно в силу положень ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги, який постійно проживаючи із спадкодавцем на момент її смерті вважається таким, що прийняв спадщину. Вказане твердження повністю спростоване дослідженими в судовому засіданні доказами, як вбачається із матеріалів спадкової справи №43/2022 заведеної 09 лютого 2022 року приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Дацюк С.Г. до майна померлої [INFO] [PERSON] її чоловік [PERSON] від прийняття спадщини, що залишилось після смерті його дружини [PERSON] , відмовився, що підтверджується відповідною заявою. Оскільки, відповідач [PERSON] відмовився від прийняття спадщини, суд приходить до переконання про відсутність підстав для стягнення з нього АТ КБ "Приватбанк" заборгованості спадкодавця [PERSON] . Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити АТ КБ "Приватбанк" у задоволенні позову про стягнення боргу спадкодавця [PERSON] з [PERSON] . У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати відповідно до ст.141 ЦПК України покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed