Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-17 00:00:00

В серпні\~2023 року позивач [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (далі ПрАТ «Суха Балка»), треті особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, ПівденноСхідне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці про визнання недійсними та скасування Акту про нещасний випадок на виробництві, Акту розслідування нещасного випадку на виробництві та зобов`язання провести повторне розслідування нещасного випадку. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що працював на підприємстві відповідача на посаді кріпильника на шахті ім. Фрунзе ВАТ «Суха Балка», правонаступником якого є відповідач. 23.07.2004 року позивач отримав наряд начальника дільниці №34 [PERSON] , згідно з яким він разом з іншим кріпильником повинні були виконувати різку демонтованих гальмівних канатів на горизонті 835 м. шахти «Південна-Вентиляційна». О 8 год.15 хв. того ж дня при закриванні дверей стався обрив зварювального з`єднання металевої конструкції розміром 4500х170х120мм, яка складається з двох швелерів № 12 зварених між собою і використовується для закриття і герметизації верхньої частини дверей, і падіння цієї конструкції з висоти 6 метрів. Внаслідок нещасного випадку [PERSON] було травмовано в ділянку голови і тулуба. У зв`язку із подією було складено Акт розслідування нещасного випадку від 27 липня 2004 року форми Н-5 та Акт № 21 про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1 від 27 липня 2004 року, затвердженого Головою Правління ВАТ «Суха Балка» 28 липня 2004 року. Позивач вважає, що діагноз, який йому було встановлено в Акті форми Н-1 за результатами проведеного комісією розслідування, не відповідає завданій шкоді його здоров`ю та фактичному діагнозу. Позивач посилається на те, що він зазнав зменшення обсягу трудової діяльності, був змушений пройти курс лікування, переносити щоденний фізичний біль та моральні переживання, наслідки отриманої на виробництві травми обмежують його життєву активність і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. На підставі викладеного, просив суд визнати недійсними та скасувати Акт № 21 про нещасний випадок на виробництві форми Н-1 від 27 липня 2004 року, Акт розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 27 липня 2004 року, зобов`язати відповідача провести повторне розслідування нещасного випадку від 23.07.2004 року, видати відповідні акти за результатами такого розслідуванням із зазначенням фактичних подій, а саме в контексті п. 9 Діагнозу за листком непрацездатності або довідкою лікувально-профілактичного закладу. Ухвалою суду від 14 серпня 2023 року при відкритті провадження у справі судом було визначено проводити розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи. Не погоджуючись із позовними вимогами, 29 серпня 2023 року представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. Вважає, що відповідач діяв з дотриманням норм діючого законодавства та діагноз позивачу було зазначено в акті форми Н-1 на підставі медичного висновку. Просив відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи Південно Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці надала до суду заяву, в якій просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи Головного управління\~Пенсійного фонду\~України в\~Дніпропетровській областіписьмових пояснень або заяв з процесуальних питань не подавав. Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. За змістом ст. 279 ЦПК Українирозгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Так, відповідно до статей 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа\~має право\~на захист\~свого цивільного\~права у\~разі його\~порушення,\~невизнання або\~оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом\~статті 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. На суд покладається обов`язок розгляду цивільної справи в межах заявлених сторонами вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем ПрАТ «Суха Балка», що підтверджується записами в копії трудової книжки, а саме: згідно Наказу № 110 від 02.12.2003 року позивач був переведений підземним кріпильником 3 розряду шахти ім. Фрунзе з повним робочим днем в підземних умовах. Відповідно до п. 6 копії Акту № 21 про нещасний випадок на виробництві від 23.07.2004 року, складений за формою Н-1, 23.07.2004 року на підставі наряду начальника дільниці № 34 [PERSON] , який видавався через механіка [PERSON] на ІІ зміну 23.07.2004 року, позивач разом з іншим кріпильником [PERSON] повинні були виконувати різку демонтованих гальмівних канатів на горизонті 835 м. Шахти «Південна-Вентиляційна». Для цього, прибувши на початку зміни на шахту позивач разом із [PERSON] через східні стволові двері завантажили в кліть балони і апаратуру для газозварювальних робіт. Після чого [PERSON] залишився в кліті, а позивач вийшов, щоб закрити східні стволові двері. О 8 год. 15 хв. цього дня при закриванні дверей стався обрив зварювального з`єднання металевої конструкції розміром 4500х170х120мм, яка складається з двох швелерів №12 зварених між собою і використовується для закриття і герметизації верхньої частини дверей, і падіння цієї конструкції з висоти 6 метрів. Внаслідок чого позивач був травмований в ділянку голови і тулуба. Також, у п. 6 Акту зазначено, що східні стволові двері шахти «Південна-Вентиляційна» знаходяться в незадовільному стані (металеві конструкції, які використовуються для закриття і герметизації верхньої частини дверей закріплені ненадійно). Механік дільниці № 34 [PERSON] не оглянув перед початком робіт стволове обладнання на «0» позначці шахти «Південна-Вентиляційна». Причиною нещасного випадку вказано порушення трудової і виробничої дисципліни (п. 7) та встановлено діагноз: забої, садна м`яких тканин голови, лівої половини грудної клітки (п. 9). Особою, яка допустила порушення законодавства про охорону праці визнано [PERSON] механіка дільниці № 34 (п. 10). Згідно із Актом розслідування нещасного випадку від 27.07.2004 року, проведеного комісією у складі трьох осіб за Формою Н-5, комісією зроблено такий висновок: механік дільниці № 34 [PERSON] не оглянув перед початком робіт стволове обладнання на «0» позначці шахти «Південна-Вентиляційна». Порушення вимог ст. 13 Закону України «Про охорону праці», п.п. 3.6, 3.17 «Посадової інструкції механіка дільниці підземно-дробильного комплексу шахт…», п. 4.16 «Правил внутрішнього трудового розпорядку…». Нещасний випадок вважається пов`язаним з виробництвом. З відповіді в.о. головного лікаря КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» Криворізької міської ради О. Климович від 24.02.2022 року вбачається, що [PERSON] звертався до приймального відділення лікарні 23.07.2004 року о 09:45 годині (реєстр. № 8953). Позивачу було встановлено діагноз: Закритий перелом плечового суглобу праворуч. Закрита черепно-мозкова травма: Струс головного мозку. Забій, гематома потиличної ділянки. Він знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні лікарні з 23.07.2004 по 24.07.2004 року. З матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово звертався до лікарів зі скаргами на головні болі, головокружіння, слабкість, порушення сну, погіршення пам`яті для проведення обстеження та лікування. Згідно із копією висновку лікаря-невролога від 02.05.2022 року, у позивача наявні наслідки перенесеної ЗЧМТ (2004 р. травма на виробництві) у вигляді посттравматичної енцефалопатії 2 ст., астено-вегетативного лікворно-гіпертензивного, вестибуло-атактичного с-мів, лівобічної пірамідної недостатності. Відповідно до висновку лікаря-травматолога від 18.04.2022 року у позивача наявний стан після перенесеної в 2004 р. ЗЧМТ. З копії виписки КНП «Центр первинно медико-санітарної допомоги № 2» Криворізької міської ради від 10.05.2022 року вбачається, що позивачем було перенесено у 2004 році ЗЧМТ внаслідок травми на виробництві відповідача. З початку 2021 року стан позивача поступово став погіршуватись, посилився головний біль. Він неодноразово звертався до лікаря-невролога та проходив стаціонарне лікування у неврологічних відділеннях з діагнозом - наслідки перенесеної ЗЧМТ, отриманої на виробництві, а саме: з 20.01.2022 по 31.01.2022 року стаціонарне лікування у «КЦРЛ «Новопільської сільської ради»; з 25.03.2022 року по 04.04.2022 року стаціонарне лікування у неврологічному відділенні КНП «КМЛ № 16» КМР. Крім того, відхилення у стані здоров`я позивача було виявлено під час проходження обстежень: 28.04.2022 року (СКТ головного мозку), 29.04.2022 року (ультразвукова ехоенцефалографія), 29.04.2022 року (РЕГ). Також, позивачу було розроблено план реабілітаційних заходів на 2022-2023 роки, що включає амбулаторне та стаціонарне лікування, та з вказівкою на працевлаштування без шкідливих умов праці. Відповідно до копії виписного епікризу з історії хвороби № 161364 КНП «Криворізька міська лікарня № 16» КМР, позивачу було встановлено клінічний діагноз: наслідки перенесеної ЗЧМТ (2004 р., травма на виробництві) у вигляді посттравматичної енцефалопатії 2 ст., астено-вегетативного, лікворно-гіпертензіонного, вестибуло-атактичного с-мів, лівобічної пірамідної недостатності. Згідно з копією виписки № 190 КП «Криворізька центральна районна лікарня» Новопільської сільської ради» у позивача встановлено діагноз G93.8 Посттравматична енцефалопатія 2 ст. з астено-вегетативним, цефалгічним та вестибуло-атактичним синдромами. Наслідки важкої ЧМТ (2004, травма на виробництві). За результатами обстеження, проведеного ТзОВ «Медіком Кривбас» від 28.04.2022 року, а саме МРТ головного мозку, у позивача виявлено МР-ознаки дрібноочагових змін білої речовини півкуль головного мозку характерних для церебральної мікроангіопатії (Fazekas 1). Згідно з результатами ультразвукової ехоенцефалографії, проведеної КП «КМКЛ № 2» КМР, у позивача ЧДВ перевищує норму з двох сторін. Відповідно до висновку проведеного реоенцефалографічного обстеження від 29.04.2022 року, у [PERSON] виявлено гіпертонічний тип РЕГ (легкий ступінь підвищення тонуса дрібних артерій і артеріол) зі зниженням пульсового кровонаповнення до помірного ступеню в вертебро-базилярному басейні (з урахуванням базового імпеданса церебральний кровообіг достатній у всіх басейнах): венозний відтік утруднений. Згідно з висновком міського неврологічного кабінету з нейрофізіологічних обстежень КП «КМКЛ № 2» КМР від 29.04.2022 року, у позивача наявна фонова ЕЕГ з легкими дифузними змінами у вигляді зниження амплітуди і періодичної дезорганізації альфа ритму. Висновком ЛКК КНП «Центр первинно медико-санітарної допомоги № 2» Криворізької міської ради встановлено доцільність направлення позивача на МСЕК для визначення відсотків втрати працездатності вперше. Також, позивачу видано направлення на МСЕК від 20.04.2022 року із зазначеним діагнозом при направленні: наслідки перенесеної ЗЧМТ (2004 р. травма на виробництві Акт № 21 від 23.07.2004 р.) у вигляді посттравматичної енцефалопатії 2 ст., астено-вегетативного, лікворно-гіпертензивного, вестибуло-атактичного синдромів, лівобічної пірамідальної недостатності (п. 17 Направлення). Згідно копії направлення на огляд МСЕК від 24.05.2022 року, виданого ПрАТ «Суха Балка», позивача було направлено на первинний огляд МСЕК для встановлення ступеня втрати професійної працездатності у зв`язку із виробничою травмою, яка сталася 23.07.2004 року. Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-яким не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 3 статті 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ч. 1-3 ст. 153 Кодексу законів про працю України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі КЗпП), на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на\~робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан\~засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються\~працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про\~охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен\~впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню\~професійних захворювань\~працівників (ч. 4 ст. 153 КЗпП України). Статтею 2 КЗпП України закріплені основні трудові права працівників, зокрема право на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної\~роботи\~або займаної посади, крім випадків, передбачених законодавством. Згідно зі\~ст.4\~Закону України\~«Про охорону\~праці» (у\~редакції чинній\~на час\~виникнення спірних\~правовідносин) державна\~політика в\~галузі охорони\~праці базується\~на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці тощо. Статтею 6 Закону встановлено, що умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства. Роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці (ст. 13 Закону). Згідно зі ст.171 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України. Також, статтею 22 Закону України «Про охорону праці» встановлено, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку. На час нещасного випадку на виробництві з позивачем\~(23.07.2004 року) діяло «Положення про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2001 року № 1094. Відповідно до п. 16 Положення, роботодавець повинен організувати розслідування нещасного випадку, для чого зобов`язаний утворити комісію з розслідування нещасного випадку. Зазначена комісія зобов`язана обстежити місце нещасного випадку, опитати свідків і осіб, які причетні до нього, одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо, визначити відповідність умов і безпеки праці вимогам нормативно-правових актів про охорону праці, з`ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку, визначити, чи пов`язаний цей випадок з виробництвом, визначити осіб, які допустили порушення нормативно-правових актів про охорону праці, розробити заходи щодо запобігання подібним нещасним випадкам (п. 19 Положення). Згідно з вимогами пунктів 6, 19 Положення, за висновками роботи комісії з розслідування складається акт за формою Н-1 і Н-5 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом). За змістом п. 34. Контроль за своєчасністю і об`єктивністю розслідування нещасних випадків, їх документальним оформленням та обліком, виконанням заходів щодо усунення причин здійснюють органи державного управління, органи державного нагляду за охороною праці, Фонд відповідно до їх компетенції. Громадський контроль здійснюють трудові колективи через обраних ними уповноважених з питань охорони праці та профспілки через виборні органи і своїх представників. Ці органи мають право вимагати від роботодавця складення акта за формою Н-1 або його перегляду, якщо встановлено, що допущено порушення вимог цього Положення або інших нормативно-правових актів про охорону праці. Посадова особа Держнаглядохоронпраці має право у разі необхідності із залученням представників відповідного робочого органу виконавчої дирекції Фонду та профспілкової організації, членом якої є потерпілий, проводити розслідування нещасного випадку (надходження скарги, незгода з висновками розслідування обставин та причин нещасного випадку або його приховання тощо) і видавати обов`язкові для виконання роботодавцем приписи за формою Н-9 (додаток 7) щодо необхідності визнання нещасного випадку пов`язаним з виробництвом, складання або перегляду акта за формою Н-1 та взяття його на облік. Відповідно до п. 35 Положення, у разі відмови роботодавця скласти акт за формою Н-1 про нещасний випадок чи незгоди роботодавця, потерпілого або особи, яка представляє його інтереси, із змістом акта розслідування нещасного випадку, акта за формою Н-1 питання вирішується в порядку, передбаченому законодавством про розгляд трудових спорів. Позивач звертався до відповідача з метою досудового врегулювання спору, однак позивачу було відмовлено у задоволенні заяви. Так, у пункті9\~Акту форми\~Н-1\~№ 21\~від 28.07.2004\~року зазначено,що в результаті нещасного випадку позивачу було спричинено ушкодження здоров`я у вигляді: «Забої, садна м`яких тканин голови, лівої половини грудної клітки», що суперечить наданим до суду доказам, зокрема, відомостям з відповіді в.о. головного лікаря КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» Криворізької міської ради О.Климович від 24.02.2022 року, де вказано про те, що при зверненні до приймального відділення\~лікарні 23.07.2004\~року о 09:45 годині (реєстр. № 8953) [PERSON] було встановлено діагноз: «Закритий перелом плечового суглобу праворуч. Закрита черепно-мозкова травма: Струс головного мозку. Забій, гематома потиличної ділянки»,а також наявністю подальшого погіршення здоров`я позивача, висновками проведених діагностичних обстежень та лікарів, виписних епікризів з історії хвороби позивача та інше. Тобто, в актах, складених за результатами розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем, вказані відомості, які не в повному обсязі відповідають обставинам події, зокрема, наявна невідповідність, що суперечить фактичному діагнозу, встановленому позивачу при зверненні до лікарні внаслідок нещасного випадку на виробництві 23.07.2004 року,що знайшло своє документальне підтвердження. Так, ушкодження здоров`я позивача внаслідок отриманої травми є більш тяжкими, ніж ті, що були зазначені за результатами первинно проведеного розслідування нещасного випадку, що в подальшому призвело до зменшення обсягу трудової діяльності позивача, він був змушений проходити курси лікування, переносити щоденний фізичний біль та моральні переживання, позбавлений нормальних життєвих зв`язків, наслідки отриманої на виробництві травми обмежують його життєву активність і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Отже, розслідування нещасного випадку, який стався з позивачем, було проведено неповно, з порушенням Порядку та без дотримання прав позивача, а відтак висновок за результатами його проведення зроблений на неповно досліджених обставинах події. Способи захисту цивільного права та інтересів визначені устатті 16 ЦК України. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144 цс 18)). Враховуючи предмет позову та підстави, суд не погоджується з доводами представника відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, щодо невірно обраного позивачем способу захисту свого порушеного права. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем доведено обставини, на які він посилається на підтвердження своїх позовних вимог, тому вважає за необхідне визнати недійсним та скасувати Акт розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 27 липня 2004 року та складений на підставі нього Акт № 21 про нещасний випадок на виробництві форми Н-1 від 27 липня 2004 року, оскільки в даному випадку визнання недійсними та скасування вищевказаних актів буде відповідати ефективному поновленню позивача в правах, так як чинним законодавством передбачено, що в трудовому спорі суд має право захистити права позивача у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу. Також, з метою усунення порушень прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача провести повторне розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем. За змістом статті 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Відповідно до п. 2. ч. 1 ст. 43 ЦПК учасники справи мають право подавати докази, яке у взаємозв`язку з положеннями ст. 44 повинно використовуватись добросовісно, а не всупереч завданню судочинства. Відповідно до п.п. 2, 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Законодавцем визначено, а саме ч. 1 ст. 79 ЦПК України, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з вимогами п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України), що передбачено і ст. 12 ЦПК України. На суд покладається обов`язок розгляду цивільної справи в межах заявлених сторонами вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Отже, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, ґрунтуючись на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] у повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. На підставіст.141 ЦПК Українисудовий збір підлягає стягненню з відповідачана користь держави у сумі 1073,60 гривень.

Outcome: approved