Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-10 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі-позивач) звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] (далі-відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором №б/н від 10 листопада 2011 року у розмірі 42417,42 гривень та судові витрати у розмірі 2 684,00 гривні. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 червня 2023 року вищевказану цивільну справу передано в провадження судді Карасави І.О. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач звернулась до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг та 10 листопада 2011 року підписав заяву, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг. У порушення умов вказаного договору відповідач не виконала належним чином свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим станом на 21 березня 2023 року за нею утворилась заборгованість у розмірі 42 417,42 гривень, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 34 528,10 гривень, заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 7 889,32 гривень. Будь-яких заяв та клопотань в ході проведення судового розгляду від відповідача не надходило. Рух справи 15 червня 2023 року до Харківського районного суду Харківської області надійшла позовна заява АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19 червня 2023 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження, справа призначена до судового розгляду, відповідачу наданий строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги, у разі нявки відповідача не заперечує щодо розгляду справи в заочному порядку. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку статті 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом відповідно до вимог частини 6 статті 187 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились усі учасники справи, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив суд про причини неявки та не подав відзив, а позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, відповідно до статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що 10 листопада 2011 року [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Друкованим текстом анкети-заяви передбачено, зокрема, наступне: «Я згоден з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами, правилами користування, основними умовами користування та кредитування, які розміщені в рекламному буклеті, складають між мною та банком договір про надання банківських послуг. Я знайомилась з договором про надання банківських послуг до його заключення та згодна з його умовами, екземпляр договору про надання банківських послуг згодна отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.privatbank.ua. Я зобов`язуюсь виконувати умови вимог Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитись з їх змінами на сайті ПриватБанку». Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www: privatbank.ua. Я зобов`язуюсь виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з правилами на сайті Приват Банку - www: privatbank.ua.». Відповідно до довідки вбачається, що між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був підписаний кредитний договір №б/н за яким було надані кредитні картки, остання [NUMBER] від 14 лютого 2022 року терміном дії до березня 2026 року. У довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] зазначено, що 10 листопада 2011 року відбувся старт карткового рахунку, після чого кредитний ліміт багаторазово був змінений, в останній раз 21 грудня 2021 року кредитний ліміт був збільшений до 34 000,00 гривень, 26 грудня 2022 року кредитний ліміт був зменшений до 0,00 грн. До позовної заяви банк також додав Витяг з умов та правил надання банківських послуг, які розміщені в мережі Інтернет на сайті https://privatbank.ua. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість за вказаним кредитним договором №б/н від 10 листопада 2011 року станом на 21 березня 2023 року становить 42 417,42 гривень, яка складається із 34 528,10 гривень заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 0,00 заборгованість за поточним тілом кредиту, 7 889,32 гривень - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 гривень заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 гривень -заборгованість за простроченим кредитом, 0,00 гривень - нарахована комісія, 0,00 гривень- нарахована пеня. Джерела права, мотиви та висновки суду при вирішенні справи Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять, умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України вказано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа(кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Приписами частини 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За правилами статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Частина 1 статті 663 ЦК України вказує на те, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати своєї умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умов розроблює підприємець (в даному випадку банк). Так як умови договору розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на редакцію статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Як зазначено в статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, враховуючи вимоги частини 2 статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, суд вбачає наявність правових підстав для пред`явлення вимог щодо стягнення в примусовому порядку з боржника [PERSON] суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 34 528,10 гривень. Судом встановлено, що [PERSON] є споживачем банківських послуг та заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 10 листопада 2011 року, а саме заборгованість за простроченим тілом кредиту, яка склала 34 528,10 грн. є не погашена станом на момент подання позовної заяви до суду, що підтверджується розрахунком суми заборгованості, а тому є всі підстави для задоволення позову в цій частині. Крім того, згідно статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. В частини 1 статті 1048 ЦК України вказано, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. В разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім заборгованості за тілом кредиту у розмірі 34 528,10 гривень, стягнути заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит у розмірі 7 889,32 гривень. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за Договором від 10 листопада 2011 року, посилається на анкету-заяву позичальника про приєднання до Умов та Правил банківських послуг у ПРИВАТБАНКУ та Витягу з Тарифів Банку, Витягу з Умов, які розміщені на його сайті. З паспорту споживчого кредиту вбачається, що сторонами була погоджена базова процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків в річних 84,00 % UAH. [PERSON] власним підписом підтвердила, що отримав та ознайомився з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних нею умов кредитування. Таким чином суд дійшов висновку, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами. За таких обставин за наявності підписаного паспорту споживчого кредиту, у якій зазначені умови кредитування, де сторони домовилися про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком анкета-заява та Витяг з Тарифів та Витяг з Умов можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору. Суд вважає, оскільки при зверненні до суду з даним позовом в частині нарахування вказаних відсотків, банк посилається на те, що їх нарахування передбачено Договором (Умови та правила надання банківських послуг), а також підписана відповідачем заява-анкета та паспорту споживчого кредиту про умови кредитування з використанням платіжної карти від 10 листопада 2011 року, то наявні підстави вважати, що сторони погодили відсотків за користування кредитом, а тому вимога щодо стягнення заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 7 889,32 грн. підлягає задоволенню. Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Враховуючи відсутність доказів на підтвердження погашення відповідачем станом на момент розгляду справи суми основного боргу, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту та стягнення суми заборгованості за простроченими відсотками відповідно до договору надання банківських послуг. Щодо розподілу судових витрат За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При пред`явленні позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. Оскільки суд повністю задовольняє позовні вимоги, то понесені позивачем судові витрати на підставі частини 1 статті 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 2 684,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved