Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Подану заяву обґрунтовує тим, що багато років проживала із померлим однією сім`єю. З липня 1967 року вона, її матір та [PERSON] проживали однією сім`єю, після розлучення постійно підтримували родинні відносини. З червня 2017 року [PERSON] проживав один, при цьому часто був у квартирі заявниці, спілкувався із онукою [PERSON] . Враховуючи похилий вік, заявниця повністю взяла на себе ведення господарства, формувала сімейний бюджет, харчування, лікування тощо. Разом із своєю донькою [PERSON] здійснили ремонт у квартирі [PERSON] , оскільки остання перебувала у занедбаному стані, сплачувала всі комунальні платежі. В результаті падіння у власній квартирі, [PERSON] зламав ногу, 13.09.2022 року його було госпіталізовано, [INFO] у лікарні захворів на Covid, [INFO] помер. Заявниця здійснила поховання. 07.03.2023 року постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лук`янчук Ю.П. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із тим, що [PERSON] не є спадкоємицею після померлого [INFO] [PERSON] . Заявник не перебуває у родинних стосунках із померлим, останній не залишив заповіт на спадкове майно на ім`я заявника. Проте, заявник та [PERSON] багато років проживали однією сім`єю, інших спадкоємців чи родичів у померлого немає, а тому вимушена в судовому порядку встановити факт проживання однією сім`єю із померлим не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 18.05.2023 року відкрито провадження за правилами окремого провадження та витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лук`янчук Ю.П. належним чином посвідчену копію матеріалів спадкової справи № 2/2023 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . В судовому засіданні заявниця та представник заявниці подану заяву підтримали, просили заяву задовольнити з викладених підстав. Заінтересована особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лук`янчук Ю.П. в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Письмові матеріали справи містять заяву про розгляд справи у відсутність заінтересованої особи. Вислухавши вступне слово сторони заявника, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] народилася [INFO] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с.13). Відповідно до копії паспорту заявниці, остання зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с.8-9). У період з 11.07.1967 року по 13.05.2003 року [PERSON] та мати заявниці [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.17). З 22.01.2004 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с.18). [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть (а.с.20). Згідно копії свідоцтва про смерть, [PERSON] , яка доводилася [PERSON] донькою - померла [INFO] (а.с.21). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.63). Відповідно до копії довідки від 08.06.2012 року за адресою [ADDRESS] були зареєстровані з 16.09.1986 року [PERSON] (дружина) та [PERSON] (дочка дружини), а з 20.04.2006 року зареєстрований [PERSON] (а.с.19). Згідно копії спадкової справи № 2/2023 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] 07.03.2023 року (а.с.77). Будь - які інші спадкоємці померлого із заявами про прийняття спадщини не зверталися. 07.03.2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лук`янчук Ю.П. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки [PERSON] не має родинних стосунків з померлим [PERSON] і спадкодавець не залишив заповіт на спадкове майно на її ім`я, відтак [PERSON] не є спадкоємицею (а.с.85). Заявниця, звернувшись із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини посилається на те, що вона повністю взяла на себе ведення господарства [PERSON] , формувала сімейний бюджет, харчування, лікування тощо. Разом із своєю донькою [PERSON] здійснили ремонт у квартирі [PERSON] , оскільки остання перебувала у занедбаному стані, сплачувала всі комунальні платежі. Здійснила поховання. Виконуючи приписи ч. 4 ст. 264 ЦПК України та даючи мотивовану оцінку аргументам, наведеним заявником щодо наявності підстав для задоволення заявленої нею вимоги, а також доказам, якими вони підтверджуються, зазначаючи норми права, які були застосовані судом та мотиви їх застосування, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст.1222 ЦК України). За змістом ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Статтею 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У п. 6 рішення від 3.06.1999 р. № 5-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини. У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК ( 2947-14 ) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Для набуття права на спадкування за законом на підставі ст. 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: - проживання однією сім`єю із спадкодавцем; - на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 21.03.2019 року в цивільній справі №461/4689/15-ц та від 12.08.2019 року у справі №521/16365/15, який відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України враховується судом при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами: письмовими доказами, показаннями свідків. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як вбачається з матеріалів справи, вказані обставини стороною заявника не доведені у встановленому законом порядку. Зокрема із показів свідка [PERSON] вбачається, що померлий [PERSON] жив у квартирі по [ADDRESS] , літом проживав на дачі. [PERSON] приїздила в гості. Свідок [PERSON] показав, що у період проживання [PERSON] , до нього часто приїздила [PERSON] , проте не жила. Покази Свідка [PERSON] суд приймає критично, оскільки остання є донькою заявниці. Надані заявницею фотознімки чоловіка та місця його поховання, не є належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України, оскільки не містять інформації щодо предмета доказування. З фотографій, що містяться в письмових матеріалах справах (а.с. 43-50), неможливо встановити приналежність квартири померлому, а також здійснення ремонту заявницею [PERSON] . Наявні у матеріалах справи повідомлення - рахунки щодо сплати комунальних послуг не можуть вважатись доказами, які б дали змогу встановити наявність обставин справи, на які посилається заявник. Отже, досліджені в судовому засіданні докази не є достатніми для підтвердження факту спільного проживання [PERSON] та [PERSON] , як осіб, які були пов`язані спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків у період, не менше ніж із 17.12.2017 року до 17.12.2022 року. Показання свідків, допитаних в судовому засіданні, також не підтверджують обставин, на які посилається заявниця. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] , маючи власне житло, надавала спадкодавцю допомогу в догляді та по господарству, що не є тотожним із фактом проживання однією сім`єю. Доказів проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, сплати побутових послуг, взаємних прав та обов`язків, заявницею суду не надано, відсутні й докази хвороби спадкодавця та відомості про необхідність стороннього догляду за станом його здоров`я. Власне ставлення [PERSON] до нині померлого [PERSON] , періодичне придбання йому продуктів харчування та участь в сплаті комунальних послуг, а згодом і похованні, не є підтвердженням факту спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, їх пов`язаності спільним побутом та взаємними правами і обов`язками, що в розрізі ст. 1264 ЦК України, дає право на спадщину. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні та не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed