Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] особі представника - адвоката Скржешевського Максима Станіславовича звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 30.01.2015 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалося у зв`язку з протилежними поглядами на сімейне життя. Спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини фактично припинені. Позивач вважає, що примирення між нею та відповідачем є неможливим та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Спільна дитина проживає разом із позивачкою. Зазначає, що для забезпечення належного рівня життя дитини потрібна фінансова участь обох батьків, отже відповідач, який є здоровим, аліменти на користь третіх осіб не сплачує, є працездатним та таким, що отримує постійний дохід, зможе сплачувати аліменти. За таких підстав, позивач просить суд розірвати укладений шлюб між нею та відповідачем, прізвище після розірвання шлюбу просить не змінювати та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не з`явилася, її представником адвокатом Скржешевським М.С. подано заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений вчасно та належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було опубліковано на офіційному веб-сайті судової влади 03.08.2023 року. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивча прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши докази по справі, встановивши такі факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено, що сторони одружені з 30.01.2015 року, шлюб зареєстровано Виконавчим комітетом Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області, за актовим записом № 04, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 30.01.2015 року (а.с.8). Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). Спільне життя між сторонами не склалося у зв`язку з протилежними поглядами на сімейне життя. Спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини фактично припинені. Позивач вважає, що примирення між нею та відповідачем є неможливим та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Неповнолітній син проживає разом із позивачкою, що підтверджується довідками, які перекладено з німецької на українську мову (а.с.5-6,14-15). Позивач зазначила, що відповідач, який є здоровим, працездатним, аліменти на користь третіх осіб не сплачує, отримує постійний дохід, а отже має змогу сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 гривень. Відповідно до ч.1\~ст. 24 Сімейного Кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч.1,3\~ст. 55 \~Сімейного кодексу України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Частиною 3\~ст. 56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ст. 111 Сімейного кодексу України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати їх прийняти заходи до примирення. Відповідно до ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Розглянувши докази по справі, враховуючи, що позивач на примирення не згодна, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить її інтересам, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері батька і (або) у твердій грошовий сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства щодо зобов`язання батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття та приймати участь у вихованні, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. На підставі ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У зв`язку з чим суд вважає стягнути аліменти з відповідача з 07.06.2023 року, тобто з дня пред`явлення позову до суду. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, тому в порядку ч. 2 ст.\~141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави. Питання про відшкодування судових витрат по оплаті судового збору за вимогу немайнового характеру - розірвання шлюбу, позивачем не заявлено, тому судом не вирішується. Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі по стягненню аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved