Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

29 червня 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з [PERSON] на її користь: заборгованість за розпискою від 04.08.2021 року у розмірі 3 000,00 доларів США; заборгованість за розпискою від 17.09.2021 року у розмірі 5 000,00 доларів США; 3% річних за договором позики від 04.08.2021 року за період з 03.09.2021 року по 19.06.2023 року у розмірі 161,51 доларів США; стягнути 3% річних за договором позики від 17.09.2021 року за період з 17.11.2021 року по 19.06.2023 року у розмірі 238,36 доларів США. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 04.08.2021 року [PERSON] взяв у [PERSON] в борг за договором позики, оформленим власноруч написаною письмовою розпискою, - кошти у розмірі 3 000,00 доларів США, зобов`язавшись повернути грошову суму не пізніше 03.09.2021 року (кінцевий строк виконання грошового зобов`язання). У подальшому, 17.09.2021 року відповідач взяв у позивача в борг за договором позики, оформленим власноруч написаною письмовою розпискою, - кошти у розмірі 5 000,00 доларів США, зобов`язавшись повернути грошову суму не пізніше 19.11.2021 року (кінцевий строк виконання грошового зобов`язання). Мета отримання [PERSON] позики - будівництво автомийного комплексу самообслуговування за адресою: [ADDRESS] . Після спливу строків виконання взятих на себе зобов`язань [PERSON] добровільно загальну суму боргу 8000,00 доларів США не повернув, контактів та зустрічей із [PERSON] з приводу врегулювання спору первісно уникав, а на теперішній час взагалі з відповідачем втрачено зв`язок. У зв`язку з цим для захисту своїх порушених прав позивач вирішила звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача - [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 04 серпня 2021 року [PERSON] взяв в позику у [PERSON] грошові кошти у розмірі 3 000,00 (три тисячі) доларів США, що підтверджується письмовою розпискою [PERSON] від 04 серпня 2021 року. Строк повернення грошових коштів - не пізніше 03 вересня 2021 року (а.с. 9). Крім того, 17 вересня 2021 року [PERSON] взяв у позику у [PERSON] грошові кошти у розмірі 5 000,00 (п`ять тисяч) доларів США, що підтверджується письмовою розпискою [PERSON] від 17 вересня 2021 року. Строк повернення грошових коштів - до 17 листопада 2021 року (а.с. 10). Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Розписка за своєю суттю є документом, який укладається у довільній формі та є доказом укладення між сторонами договору позики. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до положень ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Судом встановлено, що позивач передав відповідачу обумовлені суми грошових коштів, що підтверджується вищевказаними розписками відповідача [PERSON] від 04.08.2021 року та від 17.09.2021 року. В свою чергу, відповідач не повернув позивачу отримані у позику грошові кошти. Отже, відповідач [PERSON] порушив взяті на себе зобов`язання, та не повернув позивачу отримані грошові кошти. Таким чином, судом встановлено, що на теперішній час сума неповернутих грошових коштів за розпискою від 04 серпня 2021 року становить 3 000,00 доларів США, а за розпискою від 17 вересня 2021 року 5 000,00 доларів США. Позивач зазначив, що відповідач гроші не повертає. У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, позивач вирішив скористатись правом вимоги та 29 червня 2023 року звернувся до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. З огляду на те, що відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань та не повернув суми отриманих ним грошових коштів, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими. Щодо стягнення боргу в іноземній валюті, суд вважає за необхідне зазначити наступне. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому, Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Тобто, відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. При цьому, заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. Отже, суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. Таким чином, наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача боргу у валюті, визначеній договорами позики - долар США. Згідно роз`яснень наданих у пункті 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, у разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Сума заборгованості відповідача за розпискою від 04 серпня 2021 року становить 3 000,00 доларів США, та за розпискою від 17 вересня 2023 року становить 5 000,00 доларів США. Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача заборгованість за розпискою від 04 серпня 2021 року та за розпискою від 17 вересня 2021 року у доларах США, за офіційним курсом встановленим НБУ станом на 19 червня 2023 року. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Станом на 19 червня 2023 року офіційний курс валюти встановлений НБУ становить за 1 долар США - 36,96 грн. Отже, сума неповернутої позики за розпискою від 04 серпня 2021 року складає 3 000,00 доларів США, що за встановленим курсом НБУ станом на 19 червня 2023 року становить еквівалент 110 880,00 грн. (3 000,00 доларів США х 36,96 грн. = 110 880,00 грн.), а за розпискою від 17 вересня 2021 року - 5 000,00 доларів США, що за встановленим курсом НБУ станом на 19 червня 2023 року становить еквівалент 184 800,00 грн. (5 000,00 доларів США х 36,96 грн. = 184 800,00 грн.). Таким чином судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому грошових коштів наданих за розписками, яке підлягає судовому захисту. Крім того, у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних від простроченої суми за розпискою від 04 серпня 2021 року за період з 03 вересня 2021 року по 19 червня 2023 року у розмірі 161,51 доларів США, а також 3 % річних від простроченої суми за розпискою від 17 вересня 2021 року за період з 17 листопада 2021 року по 19 червня 2023 року у розмірі 238,36 доларів США. З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне. Положеннями статті 1050 ЦК України, визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 625 ЦК України закріплено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки судом встановлено, що на теперішній час грошові кошти отримані в позику відповідачем позивачу не повернуті, слід дійти висновку про наявність законних підстав, для притягнення відповідача до передбаченої ст. 625 ЦК України відповідальності за порушення ним строків виконання грошового зобов`язання. Як вже зазначалось вище, заборгованість відповідача за розпискою від 04 серпня 2021 року становить 3 000,00 доларів США, а за розпискою від 17 вересня 2021 року - 5 000,00 доларів США. Позивач за розпискою від 04 серпня 2021 року просить стягнути з відповідача 3% річних за період з 03 вересня 2021 року по 19 червня 2023 року, а за розпискою від 17 вересня 2021 року - за період з 17 листопада 2021 року по 19 червня 2023 року. Однак, суд зазначає, що три відсотки річних у відповідності до приписів ч. 2 ст. 625 ЦК України підлягають стягненню після спливу строку виконання основного зобов`язання. Оскільки сторони за розпискою від 04 серпня 2021 року досягли згоди щодо строку повернення позики, а саме не пізніше 03 вересня 2021 року, тому три відсотки річних підлягають стягненню з наступного дня після прострочення, тобто з 04 вересня 2021 року по 19 червня 2023 року, тобто в межах заявлених [PERSON] позовних вимог. Оскільки сторони за розпискою від 17 вересня 2021 року досягли згоди щодо строку повернення позики, а саме до 17 листопада 2021 року, тому три відсотки річних підлягають стягненню з наступного дня після прострочення, тобто з 18 листопада 2021 року по 19 червня 2023 року, тобто в межах заявлених [PERSON] позовних вимог. Таким чином, 3 % річних від простроченої суми заборгованості за розпискою від 04 серпня 2021 року за період з 04 вересня 2021 року по 19 червня 2023 року складають 161,26 доларів США (3 000,00 доларів США х 3% х 654 дні прострочення / 365 = 161,26 доларів США), що за офіційним курсом НБУ станом на 19 червня 2023 року становить еквівалент 5 960,17 грн. (161,26 доларів США х 36,96 грн. = 5 960,17 грн.). 3 % річних від простроченої суми заборгованості за розпискою від 17 вересня 2021 року за період з 18 листопада 2021 року по 19 червня 2023 року складають 237,95 доларів США (5 000,00 доларів США х 3% х 579 днів прострочення / 365 = 237,95 доларів США), що за офіційним курсом НБУ станом на 19 червня 2023 року становить еквівалент 8 794,63 грн. (237,95 доларів США х 36,96 грн. = 8 794,63 грн.). З урахуванням всього вищевикладеного суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути заборгованість у загальному розмірі 8 399,21 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 19 червня 2023 року становить 310 434,80 грн., з яких: заборгованість за договором позики від 04 серпня 2021 року у розмірі 3 000,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 19 червня 2023 року становить 110 880,00 грн.; заборгованість за договором позики від 17 вересня 2021 року у розмірі 5 000,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 19 червня 2023 року становить 184 800,00 грн.; 3 % річних від простроченої суми боргу за договором позики від 04 серпня 2021 року у розмірі 161,26 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 19 червня 2023 року становить 5 960,17 грн.; 3 % річних від простроченої суми боргу за договором позики від 17 вересня 2021 року у розмірі 237,95 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 19 червня 2023 року становить 8 794,63 грн. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а порушені права позивача судовому захисту. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково на загальну суму 8 399,21 доларів США, що еквівалентно 310 434,80 грн., то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 3 104,35 грн. На підставі ст.ст. 192, 207, 524, 525, 526, 610, 612, 1046-1049 Цивільного кодексу України та

Outcome: partial