Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-10 00:00:00

13.04.2023 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила: збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на її користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , з 1300 гривень до 6500 гривень до досягнення донькою повноліття. В обґрунтування позовних вимог вказала, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28.07.2017 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1300 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, починаючи з 13.06.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка на сьогоднішній день знаходиться у скрутному матеріальному становищі і не має змоги утримувати доньку самостійно. Донька навчається у загальноосвітній школі і для забезпечення гармонійного розвитку займається на додаткових заняттях з іноземної мови, що тягне за собою витрати на її утримання , які перевищують прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Рішенням суду з відповідача стягнуто 1300 гривень аліментів і такий їх розмір не може бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За інформацією позивача матеріальне становище відповідача покращилось. Так, під час постановлення рішення суду від 28.07.2017 року про стягнення аліментів відповідач офіційно працевлаштований не був. На даний час відповідач є військовослужбовцем та отримує заробітну плату у великому розмірі. Отже відповідач спроможний сплачувати аліменти на користь позивача у більшому розмірі, ніж встановлено рішенням суду від 27.07.2017 року. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14.04.2023 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву. Ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками вручені відповідачу 17.08.2023 року, що підтверджується його розпискою. \~ \~ \~ \~У відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності відзиву відповідача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України). Відповідно до частини третьої статті 181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів на утримання дитини, визначений судовим рішенням, не вважається незмінним, про що, зокрема, вказував і Верховний Суд у постанові від 16 червня 2021 року в справі № 643/11949/19. Згідно зі статтею 192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини другої статті 182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Крім того, відповідно до частини четвертої статті 273\~ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наданою копією свідоцтва про народження. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28.07.2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі 1300 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, починаючи з дня подачі заяви до суду, тобто з 13.06.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно пояснень, що викладені у позовній заяві, позивач на сьогоднішній день знаходиться у скрутному матеріальному становищі і не має змоги утримувати доньку самостійно. При цьому, за інформацією позивача, на сьогоднішній день матеріальне становище відповідача покращилося. Спростування вказаних обставин відповідачем не надано. Згідно звіту про здійснені відрахування та виплати № 633 від 22.08.2023 року відносно [PERSON] останньому за період з 01.01.2023 року по 05.08.2023 року нараховано: у січні 2023 року 15844,58 грн. та 30000 грн. (борг 6000 грн. та 3000 грн.); у лютому 12732,71 грн.; у березні 23471,50 грн. (борг 5454 грн.); у квітні 23471,53 грн.; у травні 8321,50 грн.; у червні 8165,75 грн. та 19354,84 грн. (борг 4766,13 грн.); у липні 23315,75 грн. та 20000 грн. (борг 2573,66 грн.), у серпні 23315,75 грн. Суд, враховуючи призначення та мету аліментів на утримання дитини, виходячи із системного аналізу вищенаведених положень Конвенції про права дитини, Конституції України, СК України, ЦПК України, Закону України «Про охорону дитинства», надаючи відповідь на основне правове питання у розглядуваній справі, дійшов висновку, що погіршення матеріального стану позивача та покращення матеріального становища відповідача може бути підставою для зміни раніше визначеного судом розміру аліментів на утримання [PERSON] , якщо внаслідок такої зміни матеріального стану сторін раніше визначений розмір аліментів не забезпечує гармонійного розвитку дитини. Так, суд, зокрема, приймає до уваги те, що у 2023 році встановлено прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років у розмірі 2833 гривні, 50% від яких становить 1416,50 грн., що більше за суму стягуваних аліментів. Суд вважає, що з урахуванням конкретних обставин справи, на даному етапі життя [PERSON] , необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини буде визначення аліментів у розмірі 5000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вимога про стягнення з відповідача 6500 гривень щомісячно, враховуючи розмір його доходу, є надмірною та задоволенню не підлягає. Посилання позивачки на відвідування дитиною додаткових занять з іноземної мови не є підставою для збільшення розміру аліментів та визначення такого розміру, оскільки це є додатковими витратами для розвитку здібностей дитини, які стягуються на підставі ст. 185 СК України. Згідно ч. 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.141\~ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь Держави в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: partial