Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-17 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі рішення Рівненського міського суду від 14 лютого 2023 року та постанови Рівненського апеляційного суду від 25 квітня 2023 року у справі № 569/16736/22 на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , з 3000 грн щомісяця на 1/4 частку від його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що перебувала у шлюбі з відповідачем, від якою мають спільну дитину - дочку [PERSON] , [INFO] . Нині перебуває в декретній відпустці по догляду за донькою та не має самостійного заробітку чи будь-якого іншого додаткового доходу. 13 жовтня 2021 року відповідач виїхав за межі України до Домініканської Республіки з метою заробітку грошей, де знаходився до 04 липня 2022 року, оскільки переїхав звідти до Італії. Відповідач з моменту народження дитини ухиляється від обов`язку утримувати свою дитину, брати участь у її вихованні, догляді та становленні. Вона одноосібно опікується інтересами і потребами дитини, стежить за її розвитком та здоров`ям, забезпечує всім необхідним одягом, харчуванням та іншими речами для розвитку. З жовтня 2022 року спілкування з відповідачем остаточно припинено, він припинив надавати будь-яку допомогу, а ій слід одноосібно забезпечити належне харчування, купівлю засобів побутового вжитку, гігієни, догляду, одягу як для неї, так і для доньки, що на місяць сягає понад 10000 грн. 16 січня 2023 року [PERSON] повернувся в україну. 14 лютого 2023 року Рівненський міський суд прийняв рішення про часткове задоволення її позову та стягнув з відповідача 2000 грн на утримання доньки. 23 лютого 2023 року Рівненським міським судом було прийнято рішення про розірвання шлюбу між сторонами. 25 квітня 2023 року Рівненський апеляційний суд прийняв постанову, відповідно до якої змінив частково рішення Рівненського міського суду від 14 лютого 2023 року, стягнувши з [PERSON] аліменти на утримання дочки в розмірі 3000 грн щомісячно. 06 березня 2023 року [PERSON] був призваний на військову службу по мобілізації та направлений у військову частину [NUMBER] НГУ [ADDRESS] . Відповідач у судовій справі № 569/16736/22 під час її слухання Рівненським міським судом та Рівненським апеляційним судом не надав судам відомості щодо свого офіційного працевлаштування, проходження обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного з метою вступу на військову службу. Тобто відповідач умисно здійснив дії задля приховування факту свого працевлаштування на території України, що свідчить про недобросовісність [PERSON] при здійсненні своїх процесуальни та батьківських прав й ухилення від надання належних та достовірних доказів. На момент подачі позовної заяви про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки спосіб стягнення був заявлений у твердій грошовій сумі з огляду на ст.184 СК України, оскільки офіційного заробітку та доходу [PERSON] на території України не мав. Тому просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на користь доньки з 3000 грн на 1/4 частку від його заробітку (доходу), яку гарантовано отримувала б при поданні у безспірному порядку заяви про видачу судового наказу. 1/ від доходу платника аліментів є стягненням грошових сум незначного безспірного розміру, щодо яких могла подати заяву на видачу судового наказу і у безспірному порядку їх отримати при обставинах працевлаштування відповідача станом на листопад 2022 року. Ухвалою від 31 травня 2023 року позовну заяву [PERSON] суд прийняв до розгляду та відкрив, спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. У поданій до суду заяві від 18 вересня 2023 року представник позивача адвокат Кузьменюк-Волошина Н.М. просить здійснити розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. 28 липня 2023 року за клопотанням представника відповідача [PERSON] суд відклав розгляд справи для надання можливості подати відзив на позовну заяву. 04 вересня 2023 року суд отримав заяву від імені відповідача про визнання позову. 18 вересня 2023 року відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином. На електронну пошту суду від представника відповідача надійшло повідомлення про неможливість прийняти участь у справі, оскільки відповідач служить у Збройних Силах України, а представник перебуває в апеляційному суді по іншій справі. Одночасно представник відповідача повідомила, що відповідач особисто не подавав до суду заяву про визнання позову. Відзиву на позовну заяву до суду не надходило. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Рівненським міськрайонним відділом ДРАЦС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів). Донька сторін зареєстрована та проживає з матір`ю (позивачем), про що свідчить довідка про реєстрацію місця проивання особи № 57849 від 23 грудня 2020 року, видана Центром надання адміністративних послуг у місті Рівному. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 14 лютого 2023 року у справі № 569/16736/22 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 2000 грн, починаючи з 08 листопада 2022 року щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. Постановою Рівненського апеляційного суду від 25 квітня 2023 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 14 лютого 2023 року частково змінено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 3000 грн щомісячно, починаючи з 08 листопада 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] з 06 березня 2023 року виключений з військового обліку у зв`язку з призовом на військову службу по мобілізації згідно Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24 лютого 2022 року № 69/2022 та направлений у військову частину [NUMBER] НГУ [ADDRESS] , про що свідчить лист [INFO] № 11/2/1210 від 29 березня 2023 року. [PERSON] має у власності 1/2 частку квартири [ADDRESS] та автомобіль IVECO 35S15, реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 211969205 від 10 червня 2020 року та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 06 січня 2018 року. Згідно з ч.1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За положеннями ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, на розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі та навпаки). За правилами ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За положеннями ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Позивач, як одержувач аліментів, вправі вимагати зміни способу стягнення аліментів. Підставою зміни способу стягнення аліментів позивач зазначає наявність з 06 березня 2023 року у відповідача офіційного заробітку (доходу), а відтак, можливість стягнення аліментів у частці від його заробітку. Визначений позивачем розмір аліментів на утримання дочки в 1/4 частці заробітку (доходу) відповідача не суперечить нормам ст.183 СК України. Докази неспроможності сплати відповідачем аліментів у розмірі, визначеному позивачем, у справі відсутні. Відповідач працездатний, отримує дохід як військовослужбовець, має у власності нерухоме майно та транспортний засіб. Доказів стану здоров`я відповідача чи наявності інших обставин, що впливають на визначення розміру аліментів, суду не надано. За таких обставин, беручи до уваги необхідність захисту права дитини на належне утримання, яке забезпечить її гармонійний розвиток, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір в розмірі 1073,60 грн, від сплати якого позивач звільнена. На підставі наведеного та

Outcome: approved