Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-05 00:00:00

10 жовтня 2019 року [PERSON] звернулася до Святошинського районного суду міста Києва з зазначеним вище позовом, у якому просила визнати об`єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] : - квартиру [ADDRESS] ; - об`єкт незавершеного будівництва будинок [ADDRESS] ; - автомобіль марки «Mercedes-Benz Vito» 111 CDI, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ; - автомобіль марки «BMW 320», 2000 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ; - грошові кошти, розміщені на депозитному рахунку № [NUMBER] , відкритому на ім`я [PERSON] в ПАТ «Універсал Банк»; - грошові кошти, розміщені на депозитному рахунку № [NUMBER] , відкритому на ім`я [PERSON] у ПАТ «ВіЕйБі Банк»; - грошові кошти, розміщені на депозитному рахунку згідно з Договором банківського вкладу Швейцарський № 579724/2013, відкритому на ім`я [PERSON] у ПАТ «ВіЕйБі Банк»; - грошові кошти, розміщені на рахунку № [NUMBER] , відкритому на ім`я [PERSON] відповідно до Договору банківського вкладу «Відсотки щотижня» № 802999/2014 від 02 червня 2013 року у ПАТ «ВіЕйБі Банк»; - грошові кошти, розміщені на депозитному рахунку № [NUMBER] у ПАТ «Універсал Банк», відкритому на ім`я [PERSON] ; - грошові кошти, розміщені на рахунку в ПАТ «ПриватБанк», відкритому на ім`я [PERSON] ; - грошові кошти, розміщені на рахунку, відкритому на ім`я [PERSON] в іспанському банку «Caja Rural»; - грошові кошти на рахунку, відкритому на ім`я [PERSON] в іспанському банку «Sabadell»; - грошові кошти на рахунку, відкритому на ім`я [PERSON] у польському банку «PKO Bank Polski SA». Крім того, позивач [PERSON] просить суд визнати за нею право особистої власності на частину квартири [ADDRESS] . Припинити право власності [PERSON] на частину квартири [ADDRESS] . У порядку поділу майна визнати за позивачем [PERSON] право власності: - на частину квартири [ADDRESS] ; - на частину незавершеного будівництва будинок [ADDRESS] ; - автомобіль марки «Mercedes-Benz Vito» 111 CDI, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ; - частину грошових коштів, розміщених на депозитному рахунку № [NUMBER] , відкритому на ім`я [PERSON] в ПАТ «Універсал Банк»; - частину грошових коштів, розміщених на депозитному рахунку № [NUMBER] , відкритому на ім`я [PERSON] у ПАТ «ВіЕйБі Банк»; - частину грошових коштів, розміщених на депозитному рахунку згідно з Договором банківського вкладу Швейцарський № 579724/2013 від 07 травня 2019 року, відкритому на ім`я [PERSON] у ПАТ «ВіЕйБі Банк»; - частину грошових коштів, розміщених на рахунку № [NUMBER] , відкритому на ім`я [PERSON] відповідно до Договору банківського вкладу «Відсотки щотижня» № 802999/2014 від 02 червня 2013 року у ПАТ «ВіЕйБі Банк»; - частину грошових коштів, розміщених на депозитному рахунку № [NUMBER] у ПАТ «Універсал Банк», відкритому на ім`я [PERSON] ; - частину грошових коштів, розміщених на рахунку в ПАТ «ПриватБанк», відкритому на ім`я [PERSON] ; - частину грошових коштів, розміщених на рахунку, відкритому на ім`я [PERSON] в іспанському банку «Caja Rural»; - частину грошових коштів на рахунку, відкритому на ім`я [PERSON] в іспанському банку «Sabadell»; - частину грошових коштів на рахунку, відкритому на ім`я [PERSON] у польському банку «PKO Bank Polski SA». Також позивач [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на частину земельної ділянки за адресою: Київська область, Броварський район, Пухівська сільська рада, СТ «Хвиля», кадастровий номер: 3221286801:01:058:0524. У порядку поділу майна позивач [PERSON] просить визнати за нею право власності на речі, розміщені у будинку [ADDRESS] , загальною вартістю 591\~500 грн. 00 коп., а саме: дитячі меблі та дитячі ліжка, дві люстри Preciosa (Чехія), диван, ліжко, комп`ютер, принтер, ноутбук; м`який куточок, килим чеський, електричний камін, оброблений натуральною деревиною, смарт телевізор, мікрохвильову піч, стіл та дванадцять стільців, морозильну камеру «Zanussi», велосипед, душову кабіну «Ravak». У порядку поділу майна позивач [PERSON] просить визнати за відповідачем [PERSON] право власності: - на частину квартири [ADDRESS] ; - частину об`єкту незавершеного будівництва будинку [ADDRESS] ; автомобіль марки «BMW 320», 2000 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ; - частину грошових коштів, розміщених на депозитному рахунку № [NUMBER] , відкритому на ім`я [PERSON] в ПАТ «Універсал Банк»; - частину грошових коштів, розміщених на депозитному рахунку № [NUMBER] , відкритому на ім`я [PERSON] у ПАТ «ВіЕйБі Банк»; - частину грошових коштів, розміщених на депозитному рахунку згідно з Договором банківського вкладу Швейцарський № 579724/2013 від 07 травня 2019 року, відкритому на ім`я [PERSON] у ПАТ «ВіЕйБі Банк»; - частину грошових коштів, розміщених на рахунку № [NUMBER] , відкритому на ім`я [PERSON] відповідно до Договору банківського вкладу «Відсотки щотижня» № 802999/2014 від 02 червня 2013 року у ПАТ «ВіЕйБі Банк»; - частину грошових коштів, розміщених на депозитному рахунку № [NUMBER] у ПАТ «Універсал Банк», відкритому на ім`я [PERSON] ; - частину грошових коштів, розміщених на рахунку в ПАТ «ПриватБанк», відкритому на ім`я [PERSON] ; - частину грошових коштів, розміщених на рахунку, відкритому на ім`я [PERSON] в іспанському банку «Caja Rural»; - частину грошових коштів на рахунку, відкритому на ім`я [PERSON] в іспанському банку «Sabadell»; - частину грошових коштів на рахунку, відкритому на ім`я [PERSON] у польському банку «PKO Bank Polski SA». Також позивач [PERSON] просить суд у порядку поділу майна визнати за [PERSON] право власності на речі, розміщені у будинку [ADDRESS] , загальною вартістю 591\~500 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначається про те, що 15 липня 2005 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають двох дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З весни 2017 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] припинили шлюбні відносини. Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 26 лютого 2019 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 січня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття (справа № 753/521/19). Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 03 червня 2019 року шлюб між сторонами розірвано (справа № 369/14575/18). За час шлюбу позивачем та відповідачем набуто грошові кошти, нерухоме та рухоме майно. Оскільки шлюбні відносини ґрунтувалися на принципі взаємної довіри, позивач не заперечувала проти оформлення права власності на придбане та збудоване майно на ім`я відповідача. Майно придбане сторонами під час шлюбу: - транспортний засіб марки «BMW 320», 2000 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований 25 вересня 2009 року на ім`я [PERSON] . Згідно з висновком про незалежну оцінку майна від 18 квітня 2019 року, виданого суб`єктом оціночної діяльності-фізичною особою підприємцем [PERSON] , ринкова вартість автомобіля становить 150\~000 грн. 00 коп., без ПДВ; - транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Vito 111 CDI», 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований 31 грудня 2014 року на ім`я [PERSON] . Згідно з висновком про незалежну оцінку майна від 18 квітня 2019 року, виданого суб`єктом оціночної діяльності-фізичною особою підприємцем [PERSON] , ринкова вартість автомобіля становить 289\~900 грн. 00 коп., без ПДВ; - квартира [ADDRESS] , загальною площею 74,7 кв.м., житловою площею 41,3 кв.м., зареєстрована на ім`я [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності від 26 листопада 2014 року. Відповідно до висновку про незалежну оцінку майна від 09 січня 2019 року, виданого суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «БП ЕКСПЕРТ», ринкова вартість квартири становить 2\~520\~000 грн. 00 коп. Ринкова вартість частини квартири становить 1\~260\~000 грн. 00 коп.; - частина квартири [ADDRESS] (загальна площа 43,80 кв.м., житлова площа 17,00 кв.м.), зареєстрована на ім`я [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності від 26 березня 2007 року. Відповідно до висновку про незалежну оцінку майна від 09 січня 2019 року, виданого суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «БП ЕКСПЕРТ» ринкова вартість квартири становить 891\~200 грн. 00 коп. Ринкова вартість частини становить 445\~600 грн. 00 коп.; об`єкт незавершеного будівництва, загальною площею 450 кв.м., розташований на земельній ділянці, кадастровий номер: 3221286801:01:058:0524, за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до висновку про незалежну оцінку майна від 09 січня 2019 року, виданого суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «БП ЕКСПЕРТ» ринкова вартість будинку становить 5\~600\~000 грн. 00 коп. Ринкова вартість частини об`єкта оцінки становить 2\~800\~000 грн. 00 коп. Також під час шлюбу сторони по справі за спільні кошти придбали речі, що знаходяться у будинку [ADDRESS] , загальною вартістю 1\~183\~000 грн. 00 коп. За час шлюбу позивачем з відповідачем також накопичені грошові кошти, розміщені на депозитних рахунках в українських банках. 26 грудня 2011 року на ім`я відповідача відкрито депозитний рахунок № [NUMBER] в ПАТ «Універсал Банк». Станом на 26 грудня 2011 року залишок коштів становив 200\~000 грн. 00 коп. 14 лютого 2013 року на ім`я відповідача відкрито депозитний рахунок № [NUMBER] у ПАТ «ВіЕйБі Банк». Станом на 25 червня 2013 року залишок коштів на рахунку становив 45\~872 долари 19 центів США. 07 травня 2013 року на ім`я відповідача відкрито рахунок по Договору банківського вкладу Швейцарський № 579724/2013 у ПАТ «ВіЕйБі Банк». Станом на 08 листопада 2013 року залишок коштів на рахунку становив 312\~881 грн. 46 коп. та проценти у розмірі 23\~975 грн. 34 коп. 02 червня 2014 року на ім`я відповідача відкрито рахунок № [NUMBER] відповідно до Договору банківського вкладу «Відсотки щотижня» № 802999/2014 у ПАТ «ВіЕйБі Банк» на суму 101\~892 грн. 00 коп. 21 червня 2013 року на ім`я відповідача відкрито рахунок № [NUMBER] у ПАТ «Універсал Банк». Станом на 25 червня 2013 року залишок коштів на рахунку становив 29\~184 доларів 95 центів США. Також на ім`я [PERSON] був відкритий рахунок у ПАТ «ПриватБанк», на якому розміщені спільні кошти подружжя у розмірі 3\~000 євро та 20\~301 грн. 61 коп. Частина спільних коштів подружжя була розміщена на депозитних рахунках, відкритих на ім`я відповідача в банківських установах за кордоном, зокрема: в сумі 35\~328 євро 96 центів в іспанському банку «Caja Rural», в сумі 3\~050 євро в іспанському банку «Sabadell», в сумі 51\~250 євро 10 центів в польському банку «PKO Bank Polski SA». У позовній заяві зазначається, що 31 березня 2006 року відповідачем в інтересах сім`ї було укладено Договір про фінансування будівництва житла за програмою «50*50» № 52/Б з Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації). Вартість об`єкту з ПДВ складала 73\~298 грн. 86 коп. Згідно з умовами правочину розрахунки за квартиру повинні були здійснюватися наступним чином: І етап до 13.04.2006р. в сумі 56\~867 грн. 70 коп., ПДВ 11\~373 грн. 54 коп., всього 68\~241 грн. 24 коп., що становить 95% вартості об`єкта інвестування, та платіж у розмірі 2% в сумі 1\~468 грн. 98 коп. на фінансування витрат, пов`язаних з наданням послуг по підготовці інвестиційних документів. ІІ етап за повідомленням Управління протягом 10 банківських днів після підписання Акту Державної комісії про введення житлового будинку в експлуатацію Інвестором сплачується різниця між 50% фактичної вартості квартири з урахуванням уточненої її загальної площі по обмірам БТІ та раніше перерахованою сумою. 13 квітня 2006 року за рахунок спільних сімейних коштів сторонами по справі здійснено фінансування будівництва та перераховано на рахунок Управління кошти в сумі 68\~241 грн. 24 коп. та 1\~465 грн. 98 коп. 08 лютого 2007 року сторонами сплачено на рахунок Управління 837 грн. 50 коп. у зв`язку з повторним обміром площі квартири. 26 березня 2007 року квартира зареєстрована на праві власності на ім`я [PERSON] відповідно до наказу Головного управління житлового забезпечення від 19 березня 2007 року № 486-С/КІ. Отримане Свідоцтво про право власності від 26 березня 2007 року, видане Головним управлінням житлового забезпечення. 08 квітня 2008 року Київським міським бюро технічної інвентаризації проведена реєстрація квартири в реєстровій книзі № 50-3 за № 45118. На переконання позивача квартира [ADDRESS] є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Оскільки 20 червня 2008 року відповідач подарував своїм батькам [PERSON] та [PERSON] належну йому частину квартири у рівних долях кожному (по частині), то право власності на іншу частину цього нерухомого майна повинно бути визнане за позивачем. 12 червня 2008 року на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком В.В., відповідач [PERSON] набув право власності на земельну ділянку, площею 0,121 га, за адресою: Київська область, Броварський район, Пухівська сільська рада, СТ «Хвиля» (кадастровий номер: 3221286801:01:058:0524). Відповідно до умов правочину земельна ділянка вільна від забудови. Оскільки батьки позивача неодноразово надавали подружжю грошову допомогу, то відповідач обіцяв [PERSON] те, що частина земельної ділянки буде оформлена на її ім`я, однак обіцянку не виконав. Це підтверджується тим, що 12 березня 2008 року мати відповідача [PERSON] - [PERSON] склала нотаріально посвідчену довіреність, якою уповноважила відповідача бути її представником з усіх питань, пов`язаних з продажом або даруванням позивачу цієї земельної ділянки. На підтвердження існування домовленості слугує також заява [PERSON] від 12 березня 2008 року, посвідчена приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Апишковою З.І., якою останній підтвердив свою обізнаність про намір його дружини [PERSON] продати будь-кому чи подарувати [PERSON] або [PERSON] цю земельну ділянку. 20 травня 2014 року проведена державна реєстрація земельної ділянки. Під час шлюбу сторони за рахунок спільних коштів і спільної праці подружжя на земельній ділянці за адресою: Київська область, Броварський район, Пухівська сільська рада, СТ «Хвиля» побудували триповерховий будинок. На даний час нерухомість має наступну адресу: [ADDRESS] . Будинок повністю побудований, підключений до усіх комунікацій, фактично експлуатується за своїм функціональним призначенням, однак не приймається до експлуатації і прав власності на нього не оформлюється з вини відповідача. Доказом придатності будинку до проживання є довідка № 01 від 25 січня 2019 року голови правління СТ «Хвиля» Попович О. про те, що за вказаною адресою у будинку і у 2009 році, і в наступних роках до 2017 року разом з відповідачем проживали члени його родини, а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також фотографії побудованого будинку. Оскільки позивач має право на частину незавершеного будівництвом будинку, то відповідно до діючого законодавства до неї повинно перейти право власності і на частину земельної ділянки, кадастровий номер: 3221286801:01:058:0524 для обслуговування цієї частини будинку. 25 вересня 2009 року сторони придбали транспортний засіб марки «BMW 320» 2000 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , та зареєстрували його на ім`я [PERSON] 31 грудня 2014 року сторони придбали транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Vito 111 CDI», 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , який зареєстрували на ім`я [PERSON] 25 вересня 2013 року відповідачем в інтересах сім`ї укладено договір про участь у будівництві об`єкту нерухомості Б-0706/5/494 з ПАТ «НЕО ВІТА», відповідно до якого було набуте право власності на квартиру [ADDRESS] , шляхом укладення договору купівлі-продажу облігацій у кількості 7\~470 одиниць, номінальною вартістю однієї облігації 69 грн. 23 коп. 25 вересня 2013 року між відповідачем і ПАТ «НЕО ВІТА» укладено Акт прийому-передачі цієї квартири. 26 листопада 2014 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м.Києві на ім`я [PERSON] та видано свідоцтво про право власності від 26 листопада 2014 року індексний номер 30076196. Ця квартира є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Також під час шлюбу позивачем і відповідачем за спільні кошти придбано речі, які знаходяться у будинку [ADDRESS] на загальну суму 1\~183\~000 грн. 00 коп., а саме: фільтри для очистки води «Ecosoft» (вартість 45\~000 грн. 00 коп.), котел опалювальний, бойлер, приблизною вартістю 70\~000 грн. 00 коп., речі, розташовані у спальні, приблизна вартість 150\~000 грн. 00 коп. (ліжко, ортопедичний матрац, штори, тумбочки, туалетний стіл, дзеркало, електричний камін, оброблений натуральною деревиною, смарт телевізор; речі, розташовані у двох дитячих спальнях, приблизною вартістю 100\~000 грн. 00 коп., меблі, два ліжка; речі, розташовані у камінному залі, приблизною вартістю 75\~000 грн. 00 коп., телевізор, меблі, м`який куточок; дві люстри «Preciosa» (Чехія), приблизною вартістю 25\~000 грн. 00 коп.; речі, розташовані у кухні, приблизною вартістю 250\~000 грн. 00 коп., кухня з натуральної деревини (дуб), холодильник, плита, духова шафа, мікрохвильова піч; речі, розташовані у їдальні: стіл та дванадцять стільців, приблизною вартістю 25\~000 грн. 00 коп.; люстра «Preciosa» (Чехія), вартістю 15\~000 грн. 00 коп.; речі, розташовані у ванній кімнаті, приблизною вартістю 65\~000 грн. 00 коп., джакузи «Ravak», тумба з натурального дерева та скляними раковинами, дзеркало; більярдний стіл, приблизною вартістю 60\~000 грн. 00 коп., килим чеський, вартістю 63\~000 грн. 00 коп.; речі, розташовані у ванній кімнаті, приблизною вартістю 60\~000 грн. 00 коп., обладнання та душова кабіна « [INFO] »; речі, розташовані у кімнаті, приблизною вартістю 80\~000 грн. 00 коп., диван, ліжко, комп`ютер, принтер, ноутбук; речі у гаражі, приблизною вартістю 50\~000 грн. 00 коп., морозильна камера, велосипед; речі, розташовані у літній кухні, приблизною вартістю 50\~000 грн. 00 коп., плита, витяжка, меблі. Зазначене майно придбане під час перебування у зареєстрованому шлюбі за спільні кошти подружжя. 30 червня 2009 року позивач прийнята на посаду лікаря ветеринарної медицини 2 категорії у ДП «Об`єднання ветеринарної медицини в м.Києві; з 01 жовтня 2011 року [PERSON] працювала на посаді лікаря ветеринарної медицини 1 категорії; з 08 лютого 2012 року позивач переведена на посаду провідного лікаря ветеринарної медицини. Крім того, [PERSON] додатково працювала у приватних установах. Усі доходи, отримані від праці, позивач вкладала у придбання спільної з відповідачем власності. Також сторонам неодноразово грішми допомагали батьки [PERSON] . Позивач зверталася до відповідача з питанням поділу спільного сумісного майна, однак [PERSON] у цьому їй відмовив. Просить задовольнити позов. Ухвалою судді Святошинського районного суду м.Києва від 21 жовтня 2019 року справа передана на розгляд до Броварського міськрайонного суду Київської області. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2019 року відкрито провадженні у справі, прийнято рішення про розгляд справи за загальними правилами позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Витребувано у відповідача оригінали або належним чином завірені копії наступних документів: свідоцтва про право власності від 26 листопада 2014 року на квартиру [ADDRESS] ; свідоцтва про право власності від 26 березня 2007 року на квартиру [ADDRESS] ; технічного паспорту на транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Vito 111 CDI», 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ; технічного паспорту на транспортний засіб марки «BMW 320», 2000 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ; технічної документації (розпорядження, погодження, дозволи) на будівництво будинку [ADDRESS] ; договорів про відкриття рахунків та відомості про стан рахунків, відкритих на ім`я [PERSON] у іспанському банку «Сaja Rural», іспанському банку «Sabadell», в польському банку «PKO Bank Polski SA». Також витребувано у Акціонерному товаристві «Комерційний банк «ПриватБанк», Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк», Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», Акціонерного товариства «Альфа-Банк» відомості про наявність відкритих і закритих рахунків на ім`я [PERSON] , інформацію про рух коштів на зазначених рахунках та наявність на них грошових коштів за період з 15 липня 2005 року по теперішній час. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2019 року вжито заходи забезпечення позову у цій справі: накладено арешт на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] , що належать на праві власності [PERSON] . Накладено заборону відчуження, передачу в користування та заставу, зняття з реєстраційного обліку автомобіля марки «BMW 320», 2000 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , та автомобіля марки «Mercedes-Benz Vito 111 CDI», 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , що належать [PERSON] . Накладено заборону [PERSON] на відчуження та передачу у користування об`єкту незавершеного будівництва, загальною площею 450,00 кв.м., що розташований на земельній ділянці, кадастровий номер: 3221286801:01:058:0524, за адресою: [ADDRESS] . 10 жовтня 2019 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] . Прізвище після одруження позивача змінене на « [PERSON] » (т.1, а.с.200). 29 січня 2020 року до суду від імені відповідача [PERSON] подано до суду його представником-адвокатом Шипікою А.В. заперечення на позовну заяву [PERSON] , у яких зазначається про те, що позивач намагається заволодіти чужим майном. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, які виникли в інтересах сім`ї. Позивач [PERSON] більшу частину перебування у шлюбі працювала держслужбовцем, а саме лікарем ветеринарної медицини «Об`єднання ветеринарної медицини в м.Києві». Позивач зазначає, що об`єктом спільної сумісної власності є квартира [ADDRESS] . Підставою набуття нерухомого майна є укладання 31 березня 2006 року відповідачем договору про фінансування і будівництва житла за програмою «50*50» № 52/Б з Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації). Відповідач стверджує, що ніколи не укладав договору про фінансуванні і будівництва житла за програмою «50*50» № 52/Б. На початку 2006 року їхня сім`я знаходилася у скрутному матеріальному становищі. З метою придбання житла відповідач звернувся до [PERSON] з метою отримання позики грошових коштів. [PERSON] була проти цього, оскільки сім`я мала невеликий дохід та не була у змозі виконувати будь-які фінансові зобов`язання. На той час було прийняте спільне рішення про те, що у випадку якщо [PERSON] бере у борг в [PERSON] грошові кошти, то він і бере на себе особисте зобов`язання на погашення цього боргу, а це означає, що гроші [PERSON] мав отримати особисто для своїх особистих потреб. З метою реалізації своєї мети та у своїх власних інтересах було укладено договір про фінансування і будівництва житла за програмою «50х50» № 62/Б. На підтвердження того, що квартира була придбана за особисті кошти є договір позики (розписка), яка була укладена між [PERSON] та [PERSON] від 01 квітня 2006 року на суму 23\~000 доларів США та догові про фінансування і будівництва житла за програмою «50х50» № 62/Б від 31 березня 2006 року. На укладення договору [PERSON] не давала згоду та не підписувала його. Не підлягає задоволенню позов в частині визнання права спільної сумісної власності на земельну ділянку, кадастровий номер: 3221286801:01:058:0524, та об`єкт незавершеного будівництва. Відповідач набув речові права на земельну ділянку на підставі договору дарування від 12 червня 2008 року. Майном володіла [PERSON] . Вона займалася будівництвом будинку, підключенням його до електромережі, газопостачання тощо. А ні позивач, а ні відповідач до будівництва будинку не мають жодного відношення. Земельна ділянка з об`єктом незавершеного будівництва була передана [PERSON] у тому вигляді у якому знаходиться й зараз. Батьки позивача не надавали жодної фінансової допомоги й більш того, якби це сталося, то вона повинна була б відображати цю допомогу у щорічних деклараціях державного службовця. Стосовно транспортних засобів відповідач стверджує, що дійсно 25 вересня 2009 року ним з [PERSON] було придбано автомобіль марки «BMW 320», 2000 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , який є спільним сумісним майном колишнього подружжя. Право власності на цей транспортний засіб може бути визнане за позивачем [PERSON] 31 грудня 2014 року [PERSON] придбано автомобіль марки «Mercedes-Benz Vito 111 CDI», 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Грошові кошти на придбання цього транспортного засобу були запозичені відповідачем у [PERSON] , про що позивачу було відомо. Позивач не бажала брати на себе відповідальність по боргам і постійно стверджувала відповідачу про те, що гроші він буде віддавати самостійно. Відповідно [PERSON] мав повне право витрачати ці кошти не в інтересах сім`ї, а на власні особисті потреби. Так, на придбання цього автомобіля відповідач взяв у борг відповідно до договору позики (розписки) від 10 грудня 2014 року в розмірі 12\~000 євро. [PERSON] здійснює індивідуальну підприємницьку діяльність. Основними видами діяльності є: Код КВЕД 31.02 Виробництво кухонних меблів; Код КВЕД 31.09 Виробництво інших меблів; Код КВЕД 43.32 Установлення столярних виробів (основний); Код КВЕД 43.33 Покриття підлоги й облицювання стін; Код КВЕД 43.34 Малярні роботи та скління; Код КВЕД 43.39 Інші роботи із завершення будівництва; Код КВЕД 46.13 Діяльність посередників у торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами; Код КВЕД 46.15 Діяльність посередників у торгівлі меблями, господарськими товарами, залізними та іншими металевими виробами; Код КВЕД 95.24 Ремонт меблів і домашнього начиння. Автомобіль марки «Mercedes-Benz Vito 111 CDI», 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , відповідач використовує у своїй підприємницькій діяльності, ця діяльність є єдиним джерелом доходів відповідача. Позивач стверджує, що 25 вересня 2013 року відповідачем в інтересах сім`ї було укладено договір про участь у будівництві об`єкту нерухомості Б-0706/5/494 з ПАТ «НЕО ВІТА», відповідно до якого набуто право власності на квартиру [ADDRESS] , шляхом укладення договору купівлі-продажу облігацій у кількості 7\~470 одиниць. Номінальна вартість однієї облігації 69 грн. 23 коп. Разом з тим, першим був договір № БВ-179/13-2 купівлі-продажу цінних паперів. Акції можуть бути об`єктом права спільної сумісної власності та предметом поділу між подружжям, якщо вони були придбані за їхні спільні кошти. Згідно з договором № БВ-179/13-2 купівлі-продажу цінних паперів від 25 вересня 2013 року були придбані облігації іменні цільового призначення. На придбання акцій відповідач запозичив грошові кошти у [PERSON] . Це підтверджується договором позики (розпискою) від 12 березня 2008 року, а також показаннями свідків. Про факт надання особисто [PERSON] грошей на купівлю облігацій було відомо [PERSON] . Не бажаючи брати на себе зобов`язання за договором позики, позивач відмовилася прийняти участь у підписанні розписки та договору № БВ-179/13-2 купівлі-продажу цінних паперів від 25 вересня 2013 року. Позивачем не доведено те, що під час шлюбу сторони справи придбали речі, які знаходяться у спірному житловому будинку, на загальну суму 1\~183\~000 грн. 00 коп., а саме: фільтри для очистки води «Ecosoft» (вартість 45\~000 грн. 00 коп.), котел опалювальний, бойлер, приблизною вартістю 70\~000 грн. 00 коп., речі, розташовані у спальні, приблизна вартість 150\~000 грн. 00 коп. (ліжко, ортопедичний матрац, штори, тумбочки, туалетний стіл, дзеркало, електричний камін, оброблений натуральною деревиною, смарт телевізор; речі, розташовані у двох дитячих спальнях, приблизною вартістю 100\~000 грн. 00 коп., меблі, два ліжка; речі, розташовані у камінному залі, приблизною вартістю 75\~000 грн. 00 коп., телевізор, меблі, м`який куточок; дві люстри «Preciosa» (Чехія), приблизною вартістю 25\~000 грн. 00 коп.; речі, розташовані у кухні, приблизною вартістю 250\~000 грн. 00 коп., кухня з натуральної деревини (дуб), холодильник, плита, духова шафа, мікрохвильова піч; речі, розташовані у їдальні: стіл та дванадцять стільців, приблизною вартістю 25\~000 грн. 00 коп.; люстра «Preciosa» (Чехія), вартістю 15\~000 грн. 00 коп.; речі, розташовані у ванній кімнаті, приблизною вартістю 65\~000 грн. 00 коп., джакузи «Ravak», тумба з натурального дерева та скляними раковинами, дзеркало; більярдний стіл, приблизною вартістю 60\~000 грн. 00 коп., килим чеський, вартістю 63\~000 грн. 00 коп.; речі, розташовані у ванній кімнаті, приблизною вартістю 60\~000 грн. 00 коп., обладнання та душова кабіна «Ravak»; речі, розташовані у кімнаті, приблизною вартістю 80\~000 грн. 00 коп., диван, ліжко, комп`ютер, принтер, ноутбук; речі у гаражі, приблизною вартістю 50\~000 грн. 00 коп., морозильна камера, велосипед; речі, розташовані у літній кухні, приблизною вартістю 50\~000 грн. 00 коп., плита, витяжка, меблі. З приводу поділу грошових коштів між сторонами, які знаходяться на відповідних рахунках у банківських установах, відповідач не заперечує, однак зауважує, що поділу підлягає майно, яке є у наявності на час розгляду справи. Відповідач просить суд визнати спільним сумісним майном колишнього подружжя, яке підлягає поділу, - грошові кошти, розміщені на депозитному рахунку № [NUMBER] в ПАТ «Універсал Банк»; - грошові кошти, розміщені на депозитному рахунку № [NUMBER] у ПАТ «ВіЕйБі Банк»; - грошові кошти, розміщені на депозитному рахунку № [NUMBER] у ПАТ «ВіЕйБі Банк»; - грошові кошти, розміщені на рахунку № [NUMBER] у ПАТ «ВіЕйБі Банк»; грошові кошти, розміщені на депозитному рахунку № [NUMBER] у ПАТ «Універсал Банк»; - грошові кошти, розміщені на рахунку в ПАТ «ПриватБанк»; - грошові кошти, розміщені на рахунку в іспанському банку «Caja Rural»; - грошові кошти на рахунку в іспанському банку «Sabadell»; - грошові кошти на рахунку у польському банку «PKO Bank Polski SA»; - автомобіль марки «BMW 320», 2000 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . У задоволенні інших позовних вимог [PERSON] просить відмовити. Заслухавши пояснення учасників справи, покази свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини першої статті 60\~Сімейного кодексу\~України (далі\~ СК\~України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 60\~СК України встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17. Частиною першою статті 70\~СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Згідно із частиною першою статті 57\~СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Згідно із роз`ясненнями, що містяться в пунктах 23, 24 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~21\~грудня 2007\~року №11\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частиною третьою статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої та третьої статті 325\~ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя. Оскільки законом презюмується виникнення права спільної сумісної власності щодо майна, набутого подружжям у шлюбі, то обов`язок з доведення тієї обставини, що майно, придбане у шлюбі, є особистою власністю одного з подружжя, покладений на останнього. Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі №771/2302/18 «статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява, одного з подружжя, про те, що річ була куплена на її особисті кошти не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною. Таким чином, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя. З матеріалів справи вбачається, що 15 липня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у місті Києві зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 852. Від шлюбу сторони справи мають двох дітей: дочку, [PERSON] , [INFO] , та сина, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 03 червня 2019 року, що набрало законної сили 03 липня 2019 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до повідомлення Регіонального сервісного центру в м.Києві Міністерства внутрішніх справ України від 21 січня 2019 року № 31/26-28Пз станом на 18 січня 2019 року за [PERSON] зареєстровані транспортні засоби: - автомобіль марки «ВМW 320», 2000 року випуску, номерний знак [NUMBER] (дата реєстрації 25 вересня 2009 року); - автомобіль марки «Mercedes-Benz Vito 111 CDI», 2006 року випуску, номерний знак [NUMBER] (дата реєстрації 31 грудня 2014 року). Відповідно до копії Звіту про незалежну оцінку майна КТЗ марки «ВМW» модель 320, 2000 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , суб`єкта оціночної діяльності фізичної особи підприємця [PERSON] від 18 квітня 2019 року, становить 150\~000 грн. 00 коп., без ПДВ. З копії Звіту про незалежну оцінку майна КТЗ марки «Мercedes-Benz» модель «Vito», 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , суб`єкта оціночної діяльності фізичної особи підприємця [PERSON] від 18 квітня 2019 року, вбачається що, ринкова (оціночна) вартість цього автомобіля становить 289\~900 грн. 00 коп., без ПДВ. Транспортні засоби придбані сторонами за період перебування у шлюбі, отже належать до об`єктів спільної сумісної власності та підлягають поділу. Позивач [PERSON] претендує на транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Vito 111 CDI», 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , разом з тим, дана вимога жодним чином не мотивована. При поділі транспортних засобів, суд враховує, що [PERSON] зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності фізична особа, про що свідчить безкоштовний запит від 01 липня 2020 року. Вид діяльності: виробництво кухонних меблів, виробництво інших меблів, установлення столярних виробів, покриття підлоги й облицювання стін, малярні роботи та скління, інші роботи із завершення будівництва. Враховуючи технічні характеристики транспортного засобу марки «Mercedes-Benz Vito 111 CDI», останній активно використовується у здійсненні підприємницької діяльності, про що зазначено відповідачем. Підстави для виділу вказаного транспортного засобу позивачем не наведені та не обґрунтовані. Подану відповідачем до суду копію розписки від 10 грудня 2014 року про отримання у позику від [PERSON] грошових коштів у розмірі 12\~000 євро для придбання транспортного засобу марки «Mercedes-Benz Vito 111 CDI», суд до уваги не приймає, оскільки її наявність не спростовує режиму спільної сумісної власності щодо вказаного транспортного засобу. Суд зауважує, що досить часто учасники цивільного обороту в спорах про поділ майна за допомогою договору позики чи розписки про отримання в позику грошових коштів, в яких вказано, що ці грошові кошти передаються на придбання певного конкретного майна, намагаються спростувати презумпцію спільності майна подружжя, однак використання таким чином договору позики (в якому передбачено, що грошові кошти передаються на придбання певного конкретного майна) очевидно не враховує, що регулююча сила договору стосується його сторін, а тому не може кваліфікуватися як добросовісне та є неприпустимим. З метою дотримання балансу інтересів сторін, суд вважає за доцільне визнати за позивачем право власності на транспортний засіб марки «BMW 320», 2000 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , та залишити у власності відповідача транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Vito» 111 CDI, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , стягнувши при цьому з останнього різницю вартості транспортних засобів у розмірі 139\~900 грн. 00 коп. Наданий позивачем до суду звіт про оцінку майна відповідачем у жодний спосіб не спростований. 31 березня 2006 року між Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та [PERSON] укладено договір про фінансування будівництва житла за програмою «50х50» № 62/Б. Предметом договору є участь «Інвестора» у фінансуванні будівництва житлового будинку [ADDRESS] , із розрахунку: 50% за кошти міського бюджету; 50% за кошти громадян. Об`єкт інвестування: квартира [ADDRESS] ; кількість кімнат 1; поверх 9; площа квартири 45,51 кв.м. На підставі свідоцтва про право власності від 26 березня 2007 року за [PERSON] зареєстровано на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] . Свідоцтво видано на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 19 березня 2007 року № 486-С/КІ. 20 червня 2008 року [PERSON] уклав з [PERSON] та [PERSON] договір дарування частини квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Нікітенко Ю.М. та зареєстрований у реєстрі за № 2488. За цим правочином [PERSON] подарував, а [PERSON] і [PERSON] прийняли в дар частину квартири [ADDRESS] . Відповідно до копії договору дарування частини квартири від 30 грудня 2008 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони, дарувальники подарували, а обдарована прийняла в дар частину квартири [ADDRESS] . Цей правочин посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колядою О.П., зареєстрований у реєстрі за № 3788. Згідно з копією довідки суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «БП ЕКСПЕРТ» від 09 січня 2019 року ринкова вартість однокімнатної квартири (загальною площею 43,8 кв.м., житловою площею 17,0 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] становить 891\~200 грн. 00 коп. При розгляді даної справи по суті відповідач [PERSON] не довів належності йому вказаної квартири на праві особистої власності. Не визнаючи позовні вимоги у цій частині, відповідач вказав, що для її придбання він особисто позичив у своєї сестри [PERSON] грошові кошти у розмірі 23\~000 доларів США, які зобов`язався повернути у строк до 30 липня 2019 року. На підтвердження вказаних обставин, відповідачем подано копію розписки від 01 квітня 2006 року. Наявність боргового документу не свідчить про особисту власність відповідача на дану квартиру. При цьому судом враховується, що у разі якщо для придбання в шлюбі майна використовувались запозичені кошти одним із подружжя, вони вважаються використаними в інтересах сім`ї і не є особистою власністю одного з подружжя. Відповідна правова позиція визначена ухвалою ВССУ від 15 травня 2017 року у справі № 718/585/16-ц, за якою майно придбане за запозичені (кредитні) кошти та оформлене на одного з подружжя все одно є об`єктом спільної сумісної власності і підлягає поділу судом оскільки не входить до переліку майна, передбаченого статтею 57 Сімейного кодексу України - майно, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка. Належність квартири [ADDRESS] до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя також підтверджується й тим, що станом на 20 червня 2008 року відповідач [PERSON] відчужив на користь своїх батьків лише 1/2 частину вказаної квартири. Договір про фінансування будівництва житла за програмою 50х50 № 62/Б, укладений 31 березня 2006 року, вартість об`єкту інвестування складає 73\~298 грн. 00 коп. При цьому сума позики значно перевищувала вартість квартири на момент укладення правочину про фінансування будівництва житла. Станом на 01 квітня 2006 року офіційний курс долара США по відношенню до гривні становив 5,0500 грн. за один 1 долар. При поділі вказаної квартири суд враховує, що відповідач [PERSON] розпорядився належною йому 1/2 часткою на свій власний розсуд відчуживши її на користь третіх осіб. Право власності на іншу 1/2 частина підлягає визнанню за [PERSON] у порядку поділу майна подружжя. 25 вересня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу цінних паперів. За цим правочином продавець ( [PERSON] ) зобов`язалася передати у власність покупця ( [PERSON] ), а останній зобов`язався прийняти та оплатити цінні папери на умовах, передбачених у ньому: Емітент облігацій: приватне акціонерне товариство «НЕО ВІТА». Вид та форма випуску облігацій: облігації іменні, цільові, забезпечені. Форма існування облігацій: бездокументарна. Свідоцтво про реєстрацію випуску облігацій: № 197/2/11. Серія облігацій: І. Код цінних паперів: UA4000132104. Номінальна вартість однієї облігації: 69,23 грн. Загальна вартість цінних паперів: 802\~478 грн. 40 коп. 25 вересня 2013 року між приватним акціонерним товариством «НЕО ВІТА» та [PERSON] укладено договір про участь у будівництві об`єкту нерухомості. За цим правочином Товариство бронює за Інвестором Об`єкт та зобов`язується передати Інвестору у власність Об`єкт в Об`єкті будівництва шляхом погашення Лота Інвестора, а Інвестор зобов`язується в порядку та строки, визначені цим договором та проектом емісії, набути право власності на Лот та пред`явити Товариству Лот до погашення, кількість якого буде визначена відповідно до п.3.3. цього Договору. Відомості про Об`єкт: найменування: квартира; вулиця та номер: Регенераторна, 4; Секція (будівельний номер): 0706; Поверх: 5; № квартири (будівельний): 494; Загальна площа квартири (кв.м.): 74,4; Житлова площа (кв.м.): 41,3; Кількість кімнат: 3. Інвестор зобов`язався набути право власності на наступний Лот, шляхом укладення договору купівлі-продажу облігацій: Емітент облігацій: приватне акціонерне товариство «НЕО ВІТА»; Вид та форма випуску облігацій: облігації іменні цільові (забезпечені); Форма існування облігацій: бездокументарна; Свідоцтво про реєстрацію випуску облігацій: № 197/2/11; Серія облігацій: І; Номінальна вартість однієї облігації: 69, 23 грн.; Кількість облігацій: 7\~440 шт. 25 вересня 2013 року між приватним акціонерним товариством «НЕО ВІТА» та [PERSON] укладено договір про внесення змін та доповнень до договору про участь у будівництві об`єкту нерухомості Б-0706/5/494 від 25.09.2013р. Сторони домовилися викласти підпункт 2.2.6. та підпункт 2.2.7. пункту 2.2. договору у наступній редакції: 2.2.6. загальна площа (кв.м.) 74,7; 2.2.7. житлова площа (кв.м.) 41,3. Сторони домовилися викласти п.2.3. договору у наступній редакції: 2.3. Товариство зобов`язується передати об`єкт у власність інвестору, який відповідає вимогам проектної документації об`єкта будівництва. Якість об`єкта повинна відповідати стандартам та вимогам чинного законодавства України та проектній документації об`єкта будівництва. Підтвердженням якості об`єкта є введення об`єкта будівництва в експлуатацію відповідно до чинного законодавства України. Сторони домовилися викласти п.2.4. договору у наступній редакції: 2.4. інвестор зобов`язується набути право власності на наступний лот, шляхом укладення договору купівлі-продажу облігацій: Емітент облігацій: приватне акціонерне товариство «НЕО ВІТА»; Вид та форма випуску облігацій: облігації іменні цільові (забезпечені); Форма існування облігацій: бездокументарна; Свідоцтво про реєстрацію випуску облігацій: № 197/2/11; Серія облігацій: І; Номінальна вартість однієї облігації: 69,23 грн.; Кількість облігацій: 7\~470 шт. Згідно з Актом прийому-передачі квартири від 25 вересня 2013 року приватне акціонерне товариство «НЕО ВІТА» передало [PERSON] для проведення ремонтних та оздоблювальних робіт квартиру [ADDRESS] , та комплект ключів від цієї квартири у кількості 5 штук, а інвестор в свою чергу прийняв квартиру разом з ключами. Квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 26 листопада 2014 року Індексний номер: 30076196. Відповідно до копії довідки про вартість майна суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «БП ЕКСПЕРТ» від 09 січня 2019 року, ринкова вартість квартири [ADDRESS] становить 2\~520\~000 грн. 00 коп., без ПДВ. Ринкова вартість частини цієї квартири становить 1\~260\~000 грн. 00 коп. без ПДВ. Не визнаючи вимоги про визнання квартири [ADDRESS] , відповідач [PERSON] знову ж таки посилається на її придбання за кошти отримані на підставі розписки від 12 березня 2008 року, за умовами якої він отримав у борг від матері [PERSON] грошові кошти у розмірі 105\~000 доларів США 00 центів. Разом з тим, свідоцтво про право власності на вказану квартиру видано відповідачу 26 листопада 2014 року, договір про участь у будівництві укладений 25 вересня 2013 року. Доказів, які б свідчили, що вказані кошти, позичені у 2008 році, використані відповідачем для придбання спірної квартири у 2013 році, тобто по сплину понад 5 років, суду надано не було, як і доцільності завчасного отримання позики саме для придбання такого майна. Суд критично відноситься до поданих стороною відповідача копій розписок як доказу на підтвердження придбання спірного майна (рухомого та нерухомого) та належності йому з цих підстав майна на праві особистої власності. При розгляді даної справи по суті відповідачем не надано оригіналів вказаних розписок, при цьому покази свідків, не є доказом існування зобов`язальних відносин щодо передачі коштів та їх використання для придбання майна. Крім того, суд враховує, що на рахунках, відкритих відповідачем на своє ім`я у різних банківських (фінансових) установах станом на 2011-2014 роки були розміщені грошові кошти. Так, у ПАТ «Універсал Банк» станом на 26 грудня 2011 року залишок на рахунку становив 20\~000 грн. 00 коп.; станом на 26 червня 2013 року залишок на рахунку у ПАТ «ВіЕйБі Банк» складав 45\~872 доларів США, 19 центів. 02 червня 2014 року [PERSON] на рахунок, відкритий у ПАТ «ВіЕйБі Банк» внесено грошові кошти у розмірі 100\~000 грн. 00 коп. З огляду на викладені обставини, суд вважає, що посилання відповідача на придбання вищевказаного майна виключно за позичені кошти є безпідставним і таким, що не заслуговує на увагу суду. Навіть самі умови розписок та вчинених у подальшому дій містять суперечливий та взаємовиключний характер. Так, станом на 2006 рік відповідач отримує у позику грошові кошти на придбання квартири у розмірі 23\~000 доларів США зі строком повернення до 30 липня 2019 року, зазначивши при цьому у розписці умову, що у разі неповернення коштів зобов`язується передати у власність [PERSON] 1/2 частину, в той час як вартість позики значно перевищувала вартість всієї квартири. При цьому, у червні 2008 року відчужує її 1/2 частину на користь батьків, які у свою чергу, у 2008 році відчужують її на користь [PERSON] . Маючи на рахунках значні кошти, відповідач позичив гроші для придбання транспортного засобу. При цьому, позикодавець з жовтня 2019 року вимог про їх стягнення, у тому числі і у судовому порядку, не заявив. Щодо вимоги про визнання права власності на частину земельної ділянки та житлового будинку, то суд зазначає наступне. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на підставі договору дарування земельної ділянки від 12 червня 2008 року (укладеного між\~ [PERSON] та\~ [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком В.В. та зареєстрованого у реєстрі за № 1844) належить земельна ділянка, площею 0,121 га (цільове призначення садівництво), за адресою: Київська область, Броварський район, Пухівська сільська рада, СТ «Хвиля». 12 березня 2008 року [PERSON] склав нотаріально посвідчену заяву про те, що йому відомо про намір його дружини [PERSON] продати будь-кому чи подарувати [PERSON] або [PERSON] земельну ділянку, площею 0,121 га, що знаходиться на території Пухівської сільської ради Броварського району Київської області, в садовому товаристві «Хвиля». Ним надано згоду на продаж цієї земельної ділянки за ціну та на умовах, визначених дружиною на власний розсуд, на укладення та нотаріальне посвідчення договору дарування. 12 березня 2008 року [PERSON] склала нотаріально посвідчену довіреність, якою уповноважила [PERSON] бути її представником у всіх установах та організаціях, в тому числі органах нотаріату, органах виконавчої влади, місцевого самоврядування, органах земельних ресурсів, БТІ, містобудування та архітектури, та взагалі у будь-яких інших установах, підприємствах та організаціях з усіх питань, пов`язаних з продажем або даруванням [PERSON] земельної ділянки, площею 0,121 га, що знаходиться на території Пухівської сільської ради Броварського району Київської області, в садовому товаристві «Хвиля», надану для садівництва. Згідно з копією Витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку від 20 травня 2014 року № НВ-3202735102014 земельній ділянці, площею 0,1211, за адресою: Київська область, Броварський район, Пухівська сільська рада, СТ «Хвиля» присвоєно кадастровий номер: 3221286801:01:058:0524. За повідомленням садівницького товариства «Хвиля» від 10 лютого 2022 року вих.№ 4 земельна ділянка, кадастровий номер: 3221286801:01:058:0524, з розташованим на ній садовим будинком та іншими господарськими спорудами має повну адресу: [ADDRESS] . Домогосподарству, що розташоване на цій земельній ділянці присвоєна поштова адреса: [ADDRESS] . Відповідно до Акту обстеження комісії в складі депутата Пухівської сільської ради та двох сусідів від 09 січня 2020 року на території земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , були збудовані у 2001 році будинок, літня кухня та сарай. Також проводилися роботи по благоустрою території, внутрішні оздоблювальні роботи у будинку. Згідно з довідкою Пухівської сільської ради Броварського району Київської області від 09 січня 2020 року № 16, - будинок та всі надвірні будівлі, які знаходяться в [ADDRESS] , було побудовано у 2001 році на земельній ділянці для садівництва, яка належала [PERSON] . З копії технічного паспорту на садовий будинок [ADDRESS] , власник [PERSON] , видно, що станом на 19 вересня 2006 року, загальна площа будинку (літ.А-2) становила 156,1 кв.м., житлова площа - 79,8 кв.м., допоміжна площа 76,3 кв.м. Будівельна (баланс.) вартість садового будинку (літ.А-2), сараю (літ.Б), літньої кухні (літ.В) становила 193\~272 грн. 00 коп. Інвентаризаційна вартість 193\~272 грн. 00 коп. Робочий проект на газопостачання житлового будинку, відомості про пуск газу і одержання інструктажу по безпечному користуванню приладами за адресою: [ADDRESS] виготовлялися та надавалися [PERSON] (повідомлення Броварського відділення АТ «Київоблгаз» від 08 грудня 2020 року № 81012-Сл-13449-1220). З копії довідки виконавчого комітету Пухівської сільської ради Броварського району Київської області від 14 липня 2006 року вбачається, що [PERSON] дійсно має садовий будинок в садовому товаристві «Хвиля» і сільська рада не заперечує у підключенні природного газу до садового будинку. Відповідно до копії технічного паспорту на садовий (дачний) будинок [ADDRESS] , виданого на ім`я [PERSON] , виготовленого станом на 02 листопада 2021 року, господарство складається з: садового будинку, 2006 року спорудження (літ.А); мансарди, 2007 року спорудження (літ.Амн); прибудови, 2006 року спорудження (літ.а); прибудови, 2007 року спорудження (літ.а1); балкону, 2007 року спорудження; сараю, 2003 року спорудження (літ.Б); літньої кухні, 2006 року спорудження (літ.В); альтанки, 2006 року спорудження (літ.Г); колонки, 2007 року спорудження (№1); огорожі, 2007 року спорудження (№2); хвіртки, 2007 року спорудження (№3); воріт, 2007 року спорудження (№4). За повідомленням комунального підприємства Київської обласної ради «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» від 02 листопада 2021 року № 1021187 садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] змінена згідно з довідкою Пухівської сільської ради від 09 січня 2020 року за № 16) в садовому товаристві «Хвиля» в селі Пухівка Броварського району Київської області має таку технічну характеристику: садовий будинок, 2006 року побудови (літ.А-2); мансарда, 2006 року побудови (літ.Амн); прибудова, 2006 року побудови (літ.а-2); прибудова, 2007 року побудови (літ.а1-2); балкон, 2007 року побудови; сарай, 2003 року побудови (літ.Б); літня кухня, 2006 року побудови (літ.В); альтанка, 2006 року побудови (літ.Г); колонка, 2007 року побудови (№1); огорожа, 2007 року спорудження (№2); хвіртка, 2007 року спорудження (№3); ворота, 2007 року спорудження (№4). При проведенні технічної інвентаризації виявлено об`єкти, які відповідно до діючого законодавства вважаються об`єктами самочинного будівництва, а саме: садовий будинок під літерою «А» (загальною площею 294,9 кв.м.), сарай під літерою «Б», літня кухня під літерою «В». Відповідно до Акту про відмову в допуску до натурального обстеження житлового будинку від 08 квітня 2021 року, складеного представником позивача [PERSON] та експертом, техніком з інвентаризації нерухомого майна [PERSON] , - на виконання договору про надання послуг з інвентаризації нерухомого майна, вимог клопотання судових експертів № КСЕ-19/111-20/54590 від 08.12.2020 року, ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області по справі № 759/18856/19 від 28.01.2021 року про часткове задоволення клопотання експертів та від 29.09.2020 року про призначення експертизи, 08.04.2021 року, приблизно в 11:00 годині вони прибули до будинку [ADDRESS] , в садівничому товаристві «Хвиля» на території Пухівської сільської ради Київської області, що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером: 3221286801:01:058:0524 з метою проведення технічної інвентаризації нерухомого майна та виготовлення технічного паспорту на вказаний житловий будинок. При відвідуванні цього будинку [PERSON] було відмовлено у допуску до натурального обстеження експерта, техніка з інвентаризації нерухомого майна [PERSON] з посиланням на те, що він не є працівником Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. Як вбачається з висновку експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України від 16 червня 2021 року № КСЕ-19/111-20/54590, - 1. Величина будівельної готовності об`єкта незавершеного будівництва на території земельної ділянки, кадастровий номер: 3221286801:01:058:0524, площею 0,1211 га, за адресою: [ADDRESS] складає (з урахуванням умов, викладених в дослідницькій частині висновку): - об`єкта № 1 (2-х поверхового цегляного будинку з мансардним поверхом) не менше 93%; - об`єктів № 2 (одноповерхової цегляної господарської будівлі № 1) та № 3 (одноповерхової цегляної господарської будівлі № 2) не менше 97%. 2. Відсутність правовстановлюючих документів, технічного паспорту БТІ на об`єкт незавершеного будівництва, дати, на яку необхідно провести дослідження, унеможливлює ідентифікацію об`єкта дослідження та проведення подальших розрахунків його ринкової вартості. 3. Площа земельної ділянки, необхідної для обслуговування об`єкту незавершеного будівництва, розташованого на земельній ділянці, кадастровий номер: 3221286801:01:058:0524, площею 0,1211 га, за адресою: [ADDRESS] , становить 0,0128 га. 4. Поділ об`єкта незавершеного будівництва, розташованого на земельній ділянці, кадастровий номер: 3221286801:01:-58:0524, площею 0,1211 га, за адресою: [ADDRESS] , в натурі у рівних частках між сторонами спору по кожному можливий, проте, визначити варіанти розподілу вказаного об`єкта незавершеного будівництва у відповідності до вимог нормативних документів не видається за можливе в зв`язку з відсутністю проектної та технічної документації на об`єкт. 5. Здійснити поділ на дві рівні частини земельної ділянки з кадастровим номером 3221286801:01:058:0524, площею 0,1211 га: по [PERSON] та [PERSON] , з урахуванням поділу об`єкта незавершеного будівництва, розташованого на цій земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] не видається за можливе, оскільки технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на дослідження не надавалась та визначення варіантів поділу об`єкта незавершеного будівництва не виконано. 6. Визначити, в який саме період часу побудований об`єкт незавершеного будівництва на території земельної ділянки, кадастровий номер: 3221286801:01:058:0524, площею 0,1211 га, за адресою: [ADDRESS] та з якого часу він фактично експлуатується, за результатами візуально-інструментального обстеження та згідно документальних даних не видається за можливе в зв`язку з відсутністю відповідних методик, затверджених у встановленому порядку, та документації, дані якої підтверджували б проведення робіт у конкретний період. 7. Не вдається за можливе визначити, які саме будівельні роботи проводилися на земельній ділянці, кадастровий номер: 3221286801:01:058:0524, площею 0,1211 га, за адресою: [ADDRESS] з 20 червня 2008 року по теперішній час в зв`язку з відсутністю документації, дані якої підтверджували б проведення робіт у конкретний період. 8. Не вдається за можливе визначити, які саме матеріали використовувались при будівництві будівель, які розташовані на території земельної ділянки, кадастровий номер: 3221286801:01:058:0524, площею 0,1211 га, за адресою: [ADDRESS] , з 20 червня 2008 року по теперішній час, оскільки на дослідження не надані документи, що могли б підтвердити їх застосування. 9. Не видається за можливе визначити вартість матеріалів, що використовувались при будівництві будівель, які розташовані на території земельної ділянки, кадастровий номер: 3221286801:01:058:0524, площею 0,1211 га, за адресою: [ADDRESS] з 20 червня 2008 року по теперішній час, оскільки на дослідження не надані документи, що могли б підтвердити їх застосування та в зв`язку з тим, що фактично використані матеріали при будівельних роботах не розглядаються окремо, а являють собою суцільну інженерну споруду, кожен елемент якої нерозривно пов`язаний з суміжними частинами, та станом на час проведення дослідження не можуть підлягати ідентифікації в якості будівельних матеріалів. З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку, що спірний житловий будинок був збудований станом на 2006 рік, про що свідчать дані технічного паспорту, відомості надані органом місцевого самоврядування та робочий проект на газопостачання. Вказані докази є допустимими та достатніми. При розгляді даної справи по суті позивач не надала безспірних доказів, які б свідчили про належність спірного будинку до спільної сумісної власності подружжя, його будівництва під час перебування у шлюбі, за рахунок спільної участі (праці), та за участю спільних коштів. Подані стороною відповідача докази щодо побудови житлового будинку станом на 2006 рік, позивачем не спростовані. У визначеному законом порядку, право власності на житловий будинок не зареєстровано. Заявляючи вимогу про визнання права власності на частику будинку позивач також посилається на пункт 1.4 договору дарування від 12 червня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком В.В., зареєстрованого у реєстрі за № 1844, за яким дарувальниця ( [PERSON] ) стверджує, що земельна ділянка вільна від забудови. Вказана умова договору жодного правового значення не має, не є істотною, є лише ствердженням дарувальниці та не підтверджена відповідними будівельно-технічними документами. З огляду на викладене, суд вважає, що станом на момент набуття відповідачем права власності на земельну ділянку спірний житловий будинок був збудований. Станом на 2006 рік загальна площа будинку складала 156,1 кв.м, житлова 79,8 кв.м, будинок мав перший та другий поверхи, надвірні будівлі: сарай та літня кухня. Станом на 2021 рік площа будинку становить 294,9 кв.м, житлова 116,0 кв.м., будинок має перший, другий поверх та мансарда. Відповідно до характеристики садового (дачного) будинку з господарськими будівлями та спорудами від 01 листопада 2021 року рік побудови садового будинку літ. «А» 2006, мансарди літ. «Амн» 2007, прибудови літ. «а» - 2006, прибудови літ. «а1» - 2007 рік. За рахунок мансарди та вказаних прибудов значно збільшилася площа будинку. Разом з тим, вказані приміщення збудовані до вчинення дарування земельної ділянки на користь відповідача. Вимог на підставі статті 62 СК України позивачем до суду не заявлено. Спірна земельна ділянка набута відповідачем на підставі договору дарування та відповідно до вимог статті 57 СК України є його особистою власністю. Підстави для втручання у право особистої приватної власності у даному випадку відсутні. При розгляді даної справи по суті судом за клопотанням учасників справи допитувалися свідки. Так, свідки з боку позивача пояснили: -свідок [PERSON] показала, що позивача знає зі школи, з відповідачем познайомилася у 2013-2014 роках, вони товаришували сім`ями. У 2016-2017 роках вона гостювала у будинку сторін у селі Пухівка, на той час будинок був збудований. Їй відомо, що квартира по [ADDRESS] була придбана колишнім подружжям [PERSON] по переуступці. Батько [PERSON] матеріально допомагав сторонам у будівництві будинку у селі Пухівка; -свідок [PERSON] колега позивача, показала, що [PERSON] працювала ветеринаром у клініці, відповідач займався підприємницькою діяльністю з обробки дерева. Їй відомо, що Созоновичі будували будинок, позивач також давала і їй поради щодо будівництва. Зі слів [PERSON] їй відомо, що кошти на будівництво будинку остання брала у своїх батьків. -свідок [PERSON] показала, що є власником земельної ділянки та будинку у СТ «Хвиля», що знаходяться по сусідству зі спірним будинком. Позивача знає з 2008 року. З матір`ю відповідача познайомилася два роки тому, раніше її не бачила. Влітку 2005 року на земельній ділянці нічого не було, знаходилася лише коробка, будівельний пісок. У 2007 році [PERSON] побудував гараж, а у 2008 році вже був збудований будинок. При виконанні оздоблювальних робіт вона бачила [PERSON] . Зі слів [PERSON] їй відомо, що коштами для здійснення будівництва їй допомагали батьки. -свідок [PERSON] , кума сторін, показала, що сім`я [PERSON] двічі зверталася до неї з питань позики коштів, так у 2010 році просили 3\~000 доларів США для будівництва даху у будинку у селі Пухівка, а після 1\~000 доларів США. У селі Пухівка вона була у 2009 році, на той час будинок вже був. Судом також допитувалися свідки з боку відповідача. Так, свідок [PERSON] , подруга сестри відповідача та третьої особи [PERSON] показала, що відповідача знає з 1990 років, була свідком передачі йому грошових коштів у розмірі 23\~000 доларів США для придбання квартири. Підтвердила, що між [PERSON] та [PERSON] існувала домовленість про передачу квартири у разі неповернення коштів. Їй відомо, що [PERSON] кошти не повернув. Свідок [PERSON] , сусід по СТ «Хвиля» показав, що будинок у селі Пухівка був збудований батьками відповідача [PERSON] . Свій будинок збудував раніше, при цьому будівельники, які працювали у нього перейшли до Созоновичів. У 2002-2004 роках проводилася газифікація будинків, збиралися кошти по вулиці. Будівництво будинку було завершено у 2005-2006 роках. Свідок [PERSON] показав, що надавав у боргу відповідачу грошові кошти у розмірі 12\~000 євро для придбання транспортного засобу. Кошти відповідач йому не повернув з підстав їх стягнення у примусовому порядку до суду не звертався. Між ними існувала домовленість, що у разі не повернення коштів, відповідач віддасть автомобіль. Свідок [PERSON] показала, що станом на 2008 рік вона працювала брокером та була присутня при написанні розписки про передачу [PERSON] грошових коштів у розмірі 105 000 доларів США [PERSON] . Грошові кошти передавалися у доларах США. Свідок [PERSON] показала, що у 2000 році вона придбала три земельні ділянки у СТ «Хвиля», дві з яких суміжні з земельною ділянкою [PERSON] . На момент придбання нею земельних ділянок у Созоновичів вже був готовий будинок, у кінці 2000 року збудований дах, у 2002 році вставлені вікна та двері. У 2006 році проведено газифікацію будинку. У 2007 році вона побачила [PERSON] з дружиною та донькою. Уточнила, що будівництвом будинку займалися батьки відповідача, останній привозив будматеріали. Покази свідків, суд не може взяти за основу, так як вони не узгоджуються із зібраними у справі письмовими доказами, деякі обставини повідомлені у судовому засіданні відомі їм лише зі слів сторін та не містять у собі інформації щодо предмета доказування. Щодо підтвердження фактів передачі коштів, то покази свідків не є належним доказом у справі, про що зазначено вище. Вимога позивача про визнання права власності на речі, розташовані у будинку [ADDRESS] не підлягає задоволенню з підстав недоведеності. Стосовно вимоги про визнання права власності на частину грошових коштів, розміщених у банківських установах, то при розгляді даної справи по суті судом не здобуто доказів наявності таких коштів. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими\~і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Як зазначено у частині першій статті 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного суду. Верховний суд у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі №522/16724/16 (провадження №61-28810св18) зробив наступний правовий висновок: «обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. За своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства\~суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та,що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Отже, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача». Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог - 5\~797 грн. 88 коп.

Outcome: partial