Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

02 грудня 2019 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до Державного реєстратора Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Д.Ю., за участю третіх осіб - ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», Служби у справах дітей Одеської міської ради про визнання неправомірним та скасування рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень. Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що у листопаді 2019 року після ознайомлення з інформацією розміщеною на офіційному сайті Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об?єктів нерухомого майна, їй стало відомо, що державним реєстратором Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Д.Ю. було внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме, щодо квартири, розташованою за адресою: [ADDRESS] , яка є її приватною власністю. Вказана квартира є предметом Договору іпотеки ВКМ №973649 від 15 серпня 2008 року, укладеного між АКБ «Форум» (код ЄДРПОУ 21574573), як «Іпотекодержатель» та з іншої сторони мною, [PERSON] , в якості забезпечення виконання умов Кредитного договору №0156/08/08-ZNv від 15 серпня 2008 року. Відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, №190131317 від 25.11.2019 року, було внесено зміни, щодо власника вище вказаної квартири, а саме, власником вказаної квартири є ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», код ЄДРПОУ 41264766. Підставою виникнення права власності, як вказано у Реєстрі: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 49687172 від 14.11.2019 Сурай Дар?я Юріївна , Холоднобалківська сільська ради Біляївського району Одеської області, Одеська область. Позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом ввжаючи запис №34153218 від 12.11.2019 року внесеного до Державного ресстру речових прав на нерухоме майно на підставі Рішення про держну ресстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 49687172 від 14.11.2019 року щодо зміни власника квартири, типу власності, що розташована за адресою: [ADDRESS] , незаконним та таким що підлягає скасуванню. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2019 року відкрито загальне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 11 березня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. 01 червня 2023 року до суду від позивачки [PERSON] надійшло письмове клопотання, яке міститься в матеріалах справи, в якій просила замінити первісного відповідача - Державного реєстратора Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Дар`ю Юріївну на належного - ТОВ «ФК «Інвестхолліс Веста». Однак, ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20 червня 2023 року у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено у зв`язку із порушенням строків визначених у ст. 51 ЦПК України. У судовому засіданні адвокат позивача [PERSON] - [PERSON] просив суд прийняти до розгляду уточнену позовну заяву та задовольнити її вимоги у повному обсязі з наведених у позовній заяві правових підстав. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси выд 19 вересня 2023 року выдмовлено у прийнятты уточненоъ позовноъ заяви [PERSON] .. Державний реєстратор Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Д.Ю. до судового засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи сповіщалась належним чином, про причини неявки до суду не повідомила. Представник третьої особи ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» - Земляков О.А. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, у зв`язку із їх недоведеністю. Представник служби у справах дітей Одеської міської ради також до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщавсь належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Заслухавши доводи сторін, що з`явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов наступних висновків. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Згідно із ч. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. У свою чергу суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Судом встановлено, що 15 серпня 2008 року між АКБ «Форум» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №0156/08/08-ZNv, за умовами якого Банк надав позичальнику споживчий кредит під заставу нерухомого майна у сумі 35 000 доларів США, зі сплатою 13,5% річних за користування кредитними коштами, строком до 14 серпня 2018 року. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між позивачкою та АКБ «Форум» було укладено договір іпотеки ВКМ №973649 від 15 серпня 2008 року. Відповідно до умов вказаного іпотечного договору позивачка передала в іпотеку житлову квартиру [ADDRESS] , яка належить іпотекодавцю на підставі права власності на підставі Свідоцтва пр право власності на житло, виданого УЖКГ ОМР 14 грудня 2005 року. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеса від 14 вересня 2006 року по справі №523/13255/14-ц стягнуто в солідарному порядку [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором №00156/08/08-ZNv від 15 серпня 2008 року в сумі 30256,11 доларів США, пені за неналежне виконання грошових зобов?язань в сумі 35997,10 гривень та штраф у сумі 5000 гривень. Рішення набрало законної сили 27 вересня 2016 року. 26 березня 2019 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «ФК «Веста» було укладено Договір №0002/19/5 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого Банк відступив Новому Кредитору належні Банку, а Новий Кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників, заставодавців, іпотекодавців та поручителів, зазначених у Додатку №1, Додатку №1.1, Додатку №1.2 та Акті №1 приймання-передачі документації до Договору. У Додатку №1 визначені права вимоги за кредитним договором №0158/08/08-ZNv від 15.08.2008, укладеним ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] 26 березня 2019 року між ПАТ «Банк Форум», як первісним іпотекодержателем та ТОВ «ФК «Веста», як новим заставодержателем, укладено Договір про відступлення прав за Договорами іпотеки (Іпотечними договорами) відповідно до якого у зв?язку із укладенням між первісним іпотекодержателем (ПАТ «Банк Форум») та новим іпотекодержателем (ТОВ «Фінансова компанія «Веста»») Договору №0002/19/5 про відступлення прав вимоги, первісний іпотекодержатель відступає, а новий іпотекодержатель набуває прав первісного іпотекодержателя, належних первісному іпотекодержателю згідно із Договорами іпотеки, укладеними між первісним іпотекодержателем та боржниками/іпотекодавцями; предметами іпотеки визначеними Договорами іпотеки, є нерухоме майно, вказане в Додатку №1, який є невід?ємною частиною цього Договору. У Додатку №1 визначені права вимоги за Іпотечним договором №1106 від 15.08.2008, укладеним між ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] , який був укладений та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Петровською О.В. від 15.08.2008 та зареєстрований в реєстрі за №1106, відповідно до якого Іпотекодавець передав в заставу (іпотеку) належне йому нерухоме майно - а саме: трьохкімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 06 серпня 2019 року відповідно до рішення загальних зборів учасників ТОВ «ФК «Веста» (код ЄДРПОУ 41264766) змінило найменування на товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (код ЄДРПОУ 41264766). Тобто, фактично до Нового кредитора - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» перейшло право вимоги за кредитним договором та забезпечения його виконання - право іпотеки відносно вказаного об?єкту. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «ІІро іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основною зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону. Згідно із ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель мас право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - зверненняи стягнення на предмет іпотеки. Частиною 3 статті 33 вказаного Закону передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У відповідності до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. За змістом ч. 1 ст. 575 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. Відповідно до ст. 589 ЦК України, ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону. Правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом України «Про іпотеку». Згідно із ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Згідно із ч.ч. 1-5 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон №1952-IV), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 3 Закону №1952-IV, загальними засадами державної реєстрації прав є: внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом. Згідно із п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 10 Закону №1952-IV, Державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону №1952-IV, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Згідно із ч. 2 ст. 18 Закону №1952-IV, перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону 1952-IV державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 24 Закону № 1952-IV, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. Згідно ч.4 ст. 24 Закону № 1952-IV, відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі: 1) державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 2) державної реєстрації права власності на нерухоме майно з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав та перенесенням щодо такого права власності обтяження, державну реєстрацію якого проведено у спеціальному розділі Державного реєстру прав, чи в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав; 3) державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що набувається у результаті його примусової реалізації відповідно до закону; 4) державної реєстрації інших обтяжень речових прав на нерухоме майно; 5) державної реєстрації речових прав на нерухоме майно за наявності згоди іпотекодержателя або контролюючого органу на відчуження або передачу на іншому речовому праві такого майна - у разі якщо обтяженням є заборона відчуження нерухомого майна, що виникла на підставі договору, або податкова застава; 6) державної реєстрації права власності на нерухоме майно на підставі свідоцтва про право на спадщину; 7) державної реєстрації права власності на нерухоме майно іпотекодержателем - фінансовою установою в порядку, передбаченому статтями 33-38 Закону України «Про іпотеку». Наявність зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки обтяжень, інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем. Аналогічні вимоги містяться в пункті 14 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127. Із матеріалів справи вбачається, що 12 листопада 2019 року державним реєстратором Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Д.Ю. було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на спірний об`єкт нерухомості. Звертаючись до суду із вказаним позовом [PERSON] зазначила, що під час здійснення реєстраційних дій, відповідачем було порушено вимоги щодо мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті. Крім того, позивач вказує на те, що на момент прийняття державним реєстратором Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Д.Ю. рішення про державну реєстрацію права власності на вказану квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містилися відомості про обтяження такого майна. Ще одним доводом позовної заяви є те, що на момент укладення Договору іпотеки від 15.08.2008, разом із нею у зазначеній квартирі проживав її неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] , а тому вона вважає, що вказаний правочин суперечить інтересам дитини, згоди на його укладення Орган опіки та піклування не надавав, а тому його було укладено з порушенням вимог Закону. Як вказує ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про витребування реєстраційної справи, для встановлення усіх обставин справи позивачем надано не було, тому у суду відсутня можливість у повному обсязі встановити обгрунтованість та доведеність позовних вимог. Вирішуючи обґрунтованість таких позовних вимог позивача на підставі наданих до суду доказів, пред`явлених до відповідача державного реєстратора Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Д.Ю., суд керується наступним. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно із вимогами до форми та змісту позовної заяви, визначеними пунктами 3 і 4 частини другої статті 175 ЦПК України, вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог. У відповідності до ч. 1 ст. 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. Частиною другою статті 48 ЦПК України визначено, що позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи. Як зазначив Верховний суд у постанові від 07.07.2021 у справі №369/14294/17, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (аналогічна позиція наведена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц (пункт 41), від 20.06.2018 у справі №308/3162/15-ц (пункт 49), від 21.11.2018 у справі №127/93/17-ц (пункт 50), від 12.12.2018 у справі №372/51/16-ц (пункт 31.4), від 12.12.2018 у справі №570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 30.01.2019 у справі №552/6381/17 (пункт 38), від 13.03.2019 у справі №757/39920/15-ц (пункт 31), від 27.03.2019 у справі №520/17304/15-ц (пункт 63)). Спір про визнання неправомірним та скасування рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень треба розглядати як спір, пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №823/2042/16 (пункт 36)). Ураховуючи наведені положення законодавства та судової практики, суд вважає, що зміст і характер правовідносин між учасниками даної справи, який був встановлений судом, підтверджують, що спір у позивача [PERSON] виник з ТОВ «ФК Інвестохіллс Веста» щодо правомірності реєстрації за останнім права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка була передана позивачем за договором іпотеки в забезпечення її зобов`язань за кредитним договором. Водночас, як встановлено судом, вимоги щодо скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень позивачем пред`явлено до державного реєстратора Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Д.Ю., з огляду на те, що саме вона приймала таке рішення, яке, на думку позивача, є неправомірним. Суд враховує, що фізична особа, яка досягла повноліття, у цивільному процесі може бути стороною саме як така особа, а не як нотаріус, державний реєстратор тощо. Таким чином, позовна вимога про визнання скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не може бути звернена до державного реєстратора, якого позивач визначила відповідачем. Державний реєстратор зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений. Установивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача У відповідності до ч. 2 ст. 51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Слід зазначити, що суд позбавлений можливості замінювати неналежного відповідача чи залучати співвідповідача за власною ініціативою, така заміна можлива виключно за клопотанням позивача, оскільки тільки він вправі розпоряджатись своїми процесуальними правами. Суд, встановивши під час розгляду справи, що позов заявлено до неналежного відповідача, відмовляє у задоволенні такого позову. Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Аналогічна позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц (пункт 40), від 21.11.2018 у справі №127/93/17-ц (пункт 50), від 12.12.2018 у справі №570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 12.12.2018 у справі №372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30.01.2019 справі №552/6381/17 (пункт 39)). Із урахуванням вищенаведених положень законодавства та судової практики, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Державного реєстратора Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Д.Ю., за участю третіх осіб - ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», Служби у справах дітей Одеської міської ради про визнання неправомірним та скасування рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень не підлягають задоволенню у зв`язку з тим, що позов пред`явлено до неналежного відповідача. При цьому суд не вбачає необхідності надавати оцінку іншим аргументам та доказам сторін, оскільки пред`явлення позовної вимоги до неналежного відповідача є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, у відповідності до ст. 141 ЦПК України підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed