Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, збільшивши позовні вимоги просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 10075 доларів США основного боргу за договорами позики та 100000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач отримала від позивача 3000 доларів США, які зобов`язалась повернути до 01.07.2022, 500 доларів США - до 01.10.2022, 675 доларів США - до 01.10.2022, 500 доларів США - до 01.10.2022, 400 доларів США - до 15.02.2023, 1500 доларів США - до 15.02.2023, 3500 доларів США - до 15.04.2023, на підтвердження чого написала відповідні розписки, однак відповідач у визначені строки грошових коштів позивачу так і не повернула та уникає виконання свого обов`язку, тому на підставі ст.525, 526, 1046, 1047, 1049 ЦК України просить стягнути борг в сумі 10075 доларів США в судовому порядку. Крім цього, відповідач завдала позивачу моральної шкоду, оскільки в ході розгляду цивільної справи відповідач просила врегулювати спір в позасудовому порядку та скасувати заходи забезпечення позову, щоб вона могла відчужити належну їй квартиру іншій особі та за рахунок отриманих коштів повернути борг. У зв`язку з цим позивач подала заяву про скасування заходів забезпечення позову, яка була задоволена судом, однак після відчуження квартири та отримання грошей відповідач категорично відмовилась повертати позивачу борг. Така поведінка відповідача завдала сильних душевних страждань, викликала у позивача шоковий стан, вона три дні не виходила з дому, підвищився тиск та з`явився головний біль, зникло бажання спілкуватися з друзями та знайомим, а тому на підставі ст.23, 1167 ЦК України просить стягнути з відповідача також заподіяну позивачу моральну шкоду, яку остання оцінює у 100000 грн. Ухвалою від 12.04.2023 постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі; розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначити судове засідання для розгляду справи по суті 11.05.2023, яке за клопотанням позивача було відкладено на 29.06.2023 та за клопотанням представника відповідача на 13.09.2023. Крім цього, ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 12.04.2023 у справі №463/2748/23 (провадження №2-з/463/22/23) задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову, постановлено заборонити [PERSON] відчужувати будь-яким способом квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2710248846060. Ухвалою від 11.05.2023 відмовлено в задоволені клопотання [PERSON] про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 12.04.2023 у справі №463/2748/23 (провадження №2-з/463/22/23). Ухвалою від 05.06.2023 постановлено заяву [PERSON] про скасування заходів забезпечення позову задовольнити; скасувати заходи забезпечення позову у виді заборони [PERSON] відчужувати будь-яким способом квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2710248846060, вжиті ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 12.04.2023 у справі №463/2748/23 (провадження №2-з/463/22/23). В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, разом з тим подали заяву про розгляд справи без їх участі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечили. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилася повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалися. Враховуючи те, що позивач не заперечила проти ухвалення заочного рішення у справі, відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, однак повторно не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подала, тому у відповідності до вимог ст.280, 281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що між сторонами укладено договори позики, відповідно до умов яких відповідач отримала від позивача 3000 доларів США, які зобов`язалась повернути до 01.07.2022, 500 доларів США - до 01.10.2022, 675 доларів США - до 01.10.2022, 500 доларів США - до 01.10.2022, 400 доларів США - до 15.02.2023, 1500 доларів США - до 15.02.2023, 3500 доларів США - до 15.04.2023, а всього: 10075 доларів США, що підтверджується розписками (а.с.6-12). Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до ч.1 та ч.2 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з позовної заяви відповідач у встановлений договорами строк зобов`язання не виконала, гроші не повернула, чим порушила майнові права позивача, а тому суд приходить до висновку, що такі підлягають відновленню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 10075 доларів США. Крім цього, відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Як вбачається з роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.3, 9 Постанови №4 від 31 березня 1995 року N4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Вирішуючи заявлені позивачем позовні вимоги стосовно стягнення моральної шкоди, суд вважає, що діями відповідача позивачу було завдано моральну шкоду, яка виразилася у сильних душевних страждань, негативних емоціях та переживаннях, порушенні звичного способу життя, разом з тим дотримуючись вимог розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 20000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до часткового задоволення. Задовольняючи частково позовні вимоги у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останньою і документально підтверджені (а.с.1,\~14,\~63)судові витрати, що становлять 6988 грн. 85 коп. (3768,05грн.+536,8грн.+2684грн.) судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 5795 грн. 27 коп. (388428,65 грн. (10075доларів США*36,5686 офіційний курс гривні щодо іноземних валют + 20000грн.)*6988,85грн./468428 грн. 65 коп. (10075доларів США*36,5686 офіційний курс гривні щодо іноземних валют + 100000грн.)). В той же час, суд не вбачає підстав для покладення на відповідача 20000 грн. витрат на правову допомогу, оскільки всупереч вимогам ч.3 ст.137 ЦПК України позивач не подала детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, що є потрібною умовою для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, а про наявність поважних причин неможливості подати докази, що підтверджують розмір понесених судових витрат в порядку, визначеному ч.1 ст.246 ЦПК України, не заявила.

Outcome: partial