Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] 06.10.2022 звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до АТ «Українська залізниця» про стягнення моральної шкоди. Позовна заява обґрунтована тим, що 15.11.2017 біля 10 год 50 хв. в районі роз`їзду 6-го км. пілону №2 між платформами Диканівська та Новосьолівська напроти будинку №12 по вул. Лелюківська в м. Харкові стався наїзд електропоїздом «ЕР2Р», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , на [PERSON] . Вказувала, що внаслідок вказаної транспортної події, [PERSON] , який є її батьком, загинув на місці. Електропоїзд «ЕР2Р», який належить АТ «Українська залізниця», є джерелом підвищеної небезпеки. Посилалась на те, що відповідачем не було забезпечено всіх можливих заходів щодо забезпечення безпеки громадян, зокрема встановлення огорож, парканів тощо, та недопущення тяжких наслідків у вигляді загибелі [PERSON] на залізничному перегоні внаслідок збиття рухомим складом залізничного транспорту, що рухався. У зв`язку зі смертю батька внаслідок наїзду на нього рухомого складу, позивач зазнала сильних душевних та моральних страждань. Просила стягнути з АТ «Українська залізниця» на її користь моральну шкоду у розмірі 894415 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 10.10.2022 відкрито провадження у справі за парилами загального позовного провадження. Відповідачем АТ «Українська залізниця» 08.11.2022 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив в задоволенні позову відмовити. Вважає, що подія 15.11.2017 сталася за відсутності вини відповідача та наявності умислу загиблого [PERSON] , який грубо порушив Правила безпеки громадян. Також вказував, що позивач не надала доказів на підтвердження спричинених моральних страждань. Позивачем 14.11.2022 подано до суду відповідь на відзив. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 27.06.2023 закрито підготовче провадження в справі та призначено судове засідання з розгляду справи по суті. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на викладені в поданій до суду заяві обставини. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, які викладені в поданому до суду відзиву на позовну заяву. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 15.11.2017 близько 10 год 50 хв. в районі Роз`їзду 6-го км пілону №2 між платформами Диканівська та Новосьолівська напроти будинку [ADDRESS] стався наїзд електропоїздом «ЕР2Р» р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , [INFO], на пішохода [PERSON] , [INFO] . Внаслідок ДТП пішохід [PERSON] загинув на місці пригоди. Також встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO], є донькою [PERSON] . Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухово- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Встановлено, що відповідач є власником джерела підвищеної небезпеки, тому шкода, завдана в результаті пригоди, що сталася 15.11.2017 близько 10 год 50 хв. в районі Роз`їзду 6-го км пілону №2 між платформами Диканівська та Новосьолівська напроти будинку №12 по вул. Лелюківська в місті Харкові, підлягає відшкодуванню відповідачем. Відповідач, заперечуючи щодо задоволення позовних вимог, посилається, зокрема і на те, що вина АТ «Українська залізниця», як власника джерела підвищеної небезпеки, відсутня. Дослідженими в справі доказами встановлено, що досудовим розслідуванням в кримінальному провадженні №12017220000001466 від 15.11.2017, яке було внесено до ЄРДР за фактом події, до відбулася 15.11.23017, встановлено, що подія трапилася на ділянці залізничного шляху де є закруглення шляху та обмежена видимість для машиніста. Під час наїзду електропоїздом на пішохода [PERSON] , останній рухався по залізничній колії в попутному з електропоїздом напрямку. Перед наїздом на пішохода, машиніст [PERSON] застосував екстрене гальмування та подав звуковий сигнал пішоходу, однак, останній не відреагував, чим позбавив машиніста технічної можливості запобігти наїзду на пішохода. В діях машиніста [PERSON] відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ч.3 ст.276 КК України, а [PERSON] порушено Плавила безпеки громадян на залізничному транспорті України, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 19.02.1998 № 54. Тому суд приходить до висновку про обґрунтованість твердження відповідача щодо відсутності вини власника джерела підвищеної небезпеки в настінні даної пригоди. Натомість, матеріалами справи підтверджено, що смерть [PERSON] настала у зв`язку з його особистою грубою необережністю. Ч. 5 ст. 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Отже, відповідно до положень ч. 5 ст. 1187 ЦК України відсутність вини власника джерела підвищеної небезпеки не звільняє його від обов`язку відшкодувати шкоди. Відповідно до ст. 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Тому наявність необережності [PERSON] підлягає врахуванню судом при визначенні розміру відшкодування. Твердження відповідача про те, що причиною події є умисел потерпілого не підтверджено дослідженими в справі доказами, тому оцінюється судом критично. Частинами 2 та 3 статті 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України). Відповідно до частини 2 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц міститься висновок про те, що «[…] визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення». Вирішуючи питання про розмір завданої позивачу моральної шкоди, суд бере до уваги, що позивач є донькою померлого. Разом з тим, позивач проживала окремо від батька [PERSON] , а матеріали справи не містять жодних даних про те, що між позивачем та померлим існували тісні родинні стосунки та соціальні зв`язки. Враховуючи встановлені судом обставини, наявність грубої необережності померлого, відсутність між позивачем та померлим тісних родинних зв`язків, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд оцінює моральні страждання позивача в розмірі 5000 грн. та приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь позивача 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Тому, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають до часткового задоволення. При вирішенні справи судом не приймається до уваги висновок експерта № 2022/09/20 комплексного судово-експертного дослідження моральної шкоди потерпілого від 20.09.2022. З наданого до суду висновку вбачається, що в розпорядження експерта для проведення експертизи були надані вихідні дані, які не відповідають дійсності, зокрема, щодо обставини пригоди, яка сталася. Так, фактичні обставини, які прийняті до уваги експертом (сторінка 8 експертизи) не містять даних щодо наявності грубої обережності померлого в настанні пригоди. Окрім того, дослідження експертом проведено після спливу значного проміжку часу після події та шляхом опитування лише позивача. Висновок експерта ґрунтується виключно на поясненнях самої [PERSON] . Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач судовий збір за розгляд справи судом при подачі позову не сплачувала, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2684 грн.

Outcome: partial