Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив суд позбавити відповідача батьківських прав, відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та стягнуть з відповідача на його користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач є матір`ю малолітніх [PERSON] та [PERSON] . В житті синів з 2013 року, відповідач участі не приймає, не спілкується з ними і на їх намагання рік тому розпочати з нею спілкування у соціальній мережі, взагалі заблокувала номери дітей. [PERSON] не цікавиться станом здоров`я синів, не приймає участі у їх забезпеченні та вихованні, не вітає дітей з жодними святами, не приїздить в гості, не надає коштів на їх утримання. Таким чином оскільки відповідач самоусунулась и вихованні та забезпеченні дітей, позивач вимушений звернутися до суду. Позивач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Присутня в судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі (а.с.67, 68 зворот). Присутній в судовому засідання представник третьої особи Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи Виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області, в судове засідання не з`явився, просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Допитані в судовому засіданні в присутності представника органу опіки та піклування Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області малолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO], кожен окремо, надали пояснення про те, що дійсно матір не цікавиться їх життям, не спілкується з ними, матеріально не забезпечує та не бажає з ними спілкуватися. Вислухавши пояснення сторін, заслухавши думку малолітніх дітей, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі зареєстрованому 09.08.2009 (а.с.7), який розірвано 26.10.2016 рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області (а.с.8-9). Від зазначеного шлюбу, сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] (а.с.10) та [PERSON] (а.с.11). Відповідно до довідки Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 29.09.2023, діти разом із позивачем проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Відповідач, відповідно до рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 24.10.2017 (а.с.23-24), визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням за вказаною адресою, що також підтверджується довідкою Новопільської сільської ради від 01.08.2023 (а.с.56). Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 23.06.2023 (а.с.38), [PERSON] з 06.08.2020 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . В своїй позовній заяві позивач зазначив, що відповідач з моменту народження дітей, систематично покидала їх та уходила з дому. Так, 27.07.2011 відповідач надала розписку про те, що якщо вона ще раз піде з дому та залишить дитину, то вона відмовляється від свого сина [PERSON] на користь його батька [PERSON] (а.с. 12). Як видно з матеріалів позовної заяви, відповідач на шлях виправлення не стала та покинула своїх дітей разом з батьком. Відповідно до довідки Новопільського ліцею від 29.05.2023 (а.с.13), [PERSON] , є учнем 7-А класу а [PERSON] , учнем 4-А класу Новопільського ліцею. Їх мати [PERSON] контакту зі школою не підтримує, успішністю дітей не цікавиться, з вчителем не спілкується, батьківські збори не відвідує. Дітей до школи приводив і забирав батько, на виклики до школи приходив теж тільки батько. Відповідно до характеристики на [PERSON] , за час навчання, останній зарекомендував себе старанним, сумлінним, дисциплінованим, працелюбним, уважним учнем. Володіє навчальним матеріалом на достатньому і середньому рівні. Навчається в повну міру своїх можливостей. [PERSON] виховується у неповній сім`ї. Вихованням і навчанням опікується тільки батько. Функцію всіх видів забезпечення на даний момент виконує батько, [PERSON] інтелігентний, спокійний, впевнений в собі чоловік, який активно займається вихованням сина, стежить за успішністю [PERSON] , за його побутовими умовами, харчуванням, одягом. Активно цікавиться життям сина в школі, допомагає йому з заняттями, виконує функцію моральної підтримки членів сім`ї. тактовний, терплячий, вміє знаходити компромісні рішення і навчає дитину. [PERSON] висловлюється про батька з ніжністю і повагою. Завжди охайно виглядає, неконфліктний, спокійний. Батько дотримується демократичного стилю в спілкуванні і вихованні сина. Мама [PERSON] , з 2013 року проживає у іншому місті, має власну родину і з [PERSON] не підтримує зв`язку. На контакт із сином чи іншими членами сім`ї, в якій проживає [PERSON] не йде, зацікавленості життям дитини не виявляє. Контакту зі школою не підтримує, успішністю сина не цікавиться, з вчителем не спілкується, батьківські збори не відвідує (а.с.14). Відповідно до характеристики на [PERSON] , останній зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, працелюбний, уважний учень. Має навчальні досягнення високого рівня. Майже усе виконує самостійно, тому, що має хороших помічників бабусю [PERSON] та батька [PERSON] , які всі свої старання вкладають в навчання та виховання дитини. Мати [PERSON] жодного разу не була в школі, ніколи не спілкувалась із класним керівником не займається навчанням та вихованням сина (а.с.15). Відповідно до актів складених депутатами Виконкому Новопільської сільської ради (а.с.18, 19, 20, 21, 22), [PERSON] з жовтня 2013 року по 17.05.2023 не проживає разом з дітьми за адресою: [ADDRESS] . Діти перебувають на утриманні та вихованні батька. Мати участі в житті дітей не приймає. Відповідно до ч. 1 ст. 141, ст. 150 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний стан. За приписами ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України, у випадку ухилення матері, батька дитини від виконання своїх обов`язків по її вихованню, вони можуть бути позбавленні судом батьківських прав. При цьому, в розумінні п. 16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 №3, який узгоджується з нормами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей, про що зазначено в п. 15 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 №3. Таким чином, з аналізу зазначених вище положень закону та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України слідує, що позбавлення батьківських прав можливе лише у разі винної поведінки відповідачів, свідомого нехтування ними своїми обов`язками, при цьому докази, які б свідчили про ухилення відповідачів від виконання обов`язків щодо виховання дитини мають бути безспірними. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні №39948/06 від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» зазначив, що розірвання сімейних зв`язків між батьками та дитиною означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин, у зв`язку з чим рішення національних органів має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання…». Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України, Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №866 від 24.09.2008, при розгляді спорів, що виникають із сімейних відносин та стосуються, зокрема, позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування надає письмовий висновок. Відповідно до висновку Виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області від 31.08.2023, є доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав, у відношенні її дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с.69). У контексті приписів ч. 6 ст. 19 СК України, рішення органу опіки та піклування не є для суду обов`язковим, а підлягає оцінці поряд з іншими доказами. Отже, беручи до уваги особу [PERSON] , її ставлення до дітей, яка їх вихованням та утриманням не займається, не цікавиться їх станом здоров`я, навчанням та дозвіллям, а тому суд погоджується із висновком Виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області від 31.08.2023 про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] , оскільки в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт неналежного виконання нею батьківських обов`язків, яке виражається у відсутності з її боку піклування про фізичний і духовний розвиток неповнолітніх дітей, неприйняття участі в їх вихованні, безвідповідальне ставлення до них загалом. При цьому, така поведінка відповідача є винною та свідомою. Байдуже ставлення відповідача до дітей, є безпосереднім свідченням самоусунення від виконання нею батьківських обов`язків та відсутності інтересу до життя та майбутнього дітей Застосування до відповідача крайніх заходів у виді позбавлення її батьківських прав, у даному випадку є доречними і достатніми з урахуванням обсягу наявних доказів та відповідатиме найкращим інтересам дітей, що узгоджується з правовими висновками Європейського суду з прав людини, викладеними в п.48 рішення від 18.12.2008 № 39948/06 у справі «Савіни проти України» та в п.65 рішення № 46544/99 у справі «Кутцнер проти Німеччини». Кірім того, відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідно до ч.2, ч. 3 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини і при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів на інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим статтею 183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до статті 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Беручи до уваги, що відповідач є фізично здоровою людиною, має можливість утримувати своїх малолітніх дітей, доказів протилежного суду не надала, суд вважає за необхідне, стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 12.06.2023 та до досягнення дітьми повноліття. Окрім того, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (а.с.35), також оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за звернення до суду із позовної вимогою про стягнення аліментів, зазначений судовий збір підлягає стягнення з відповідача.

Outcome: approved