Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

У серпні 2023 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на наступне. 11 січня 2019 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований Подільським районним у м. Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. Від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через втрату поваги, любові, довіри та дружби один до одного, фактичні шлюбні відносини припинено. Тому, просить шлюб між ними розірвати. Також просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку ( доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, посилаючись на ухилення відповідача від обов`язку щодо\~ утримання дитини. Ухвалою\~ Київського районного суду м. Полтави від 07 серпня 2023 року провадження у зазначеній справі було відкрито та призначено справу до судового засідання. У судове засідання позивач не з`явились, попередньо надала заяву про розгляд справи у їх відсутність. У судове засідання відповідач не з`явився, попередньо надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~ що 11 січня 2019 року\~ між [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), [INFO] та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, який був зареєстрований Подільським районним у м. Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області актовий запис № 8, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 11.01.2019 року\~\~(а.с. 6). Також встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] ./а.с.13/ Дитина проживає разом з позивачем. Також судом встановлено, що між сторонами спільне господарство не ведеться.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Шлюбні відносини сторони припинили та до цього часу не підтримують. Сторонами вживались заходи до примирення, але позитивного результату вони не дали, примирення не досягнуто. За нормами ст.\~24\~СК\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки\~\~та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивач просить шлюб розірвати, не бажає миритися з відповідачем, наполягає на розірванні шлюбу, що вбачається з її позову. Таким чином, судом встановлено відсутність вільної згоди позивача перебувати в шлюбі з відповідачем. Згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України\~ та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.\~ Примушення жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Приймаючи до уваги те, що позивач категорично заперечує проти примирення з відповідачем та не бажає відновлювати сімейні відносини, посилаючись на те, що між ними відношення погіршились до того рівня, що відновлення їх неможливе,\~ суд вважає недоцільним надавати їм строк для примирення. Враховуючи вищевикладене, а також на те, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам їх сина, позов необхідно задовольнити, а шлюб, зареєстрований між ними розірвати. Також у даний час між батьками виник спір з приводу участі батька в утриманні дитини. Відповідно до ст.ст.141, 155, 180 СК України\~\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської\~\~гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При винесенні рішення та визначенні розміру аліментів судом враховано обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме стан здоров`я дитини та платника аліментів, матеріальний стан сторін по справі, тощо. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної\~Ради\~України\~від 27\~лютого\~1991\~року\~№789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Про стягнення аліментів саме в такому розмірі не заперечував відповідач. Такий розмір аліментів має забезпечити право неповнолітнього на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Згідно\~ст.191СКУкраїни аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів необхідно розпочати з 02 серпня 2023 року - дня звернення позивача до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Відповідно до положеньст.141ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сплачений при зверненні до суду у розмірі 1073 грн. 60 коп. Відповідно до п. 3. ч. 1ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються\~позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави. Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved