Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-10 00:00:00

Лозівська місцева прокуратура Харківської області звернулася до суду в інтересах держави в особі Лозівської міської ради Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення збитків у вигляді неодержавного доходу внаслідок користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів. В обґрунтуванні позовних вимог з урахуванням заяви про уточнення, збільшення позовних вимог та зміни підстави позову, позивач посилався на те, що відповідач [PERSON] є власником нерухомого майна, а саме: нежитлової будівлі складу, літера «Л», загальною площею 509,8 кв.м, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; комплексу нежитлових будівель, який складається з нежитлової будівлі підстанції, літ. «Ж», площею 27,8 кв.м, нежитлової будівлі контори літ. «З-2», площею 669,0 кв.м та нежитлової будівлі прохідної літ. «К», площею 148,2 кв.м, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Вказане нерухоме майно належить йому на підставі свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих виконавчим комітетом Лозівської міської ради Харківської області від 14.12.2012 року та зареєстрованих 27.12.2012 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 15.02.2013 року рішенням Лозівської міської ради Харківської області відповідачу по справі було надано згоду на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки по [ADDRESS] , [ADDRESS] , які в подальшому будуть надані в оренду для будівництва і обслуговування будівель ринкової інфраструктури. Крім цього, позивач вказав, що відповідно до листа ТОВ «Горизонт-проект» від 21.09.2018 року №322 за замовленням [PERSON] у 2013 році були виконані кадастрові зйомки земельних ділянок, розроблені проекти землеустрою, складені акти погодження меж земельних ділянок та передані Замовнику для погодження з сусідніми землекористувачами. Також в даному листі зазначена площа земельних ділянок, загальна площа яких складає 0,3746 га. У зв`язку з чим, 04.12.2018 року Комісією про визначення збитків Лозівської міської ради складено відповідний акт, яким визначено збитки у розмірі 3% нормативної грошової оцінки у розмірі 63463 гривні 23 копійки, нанесені відповідачем по справі в результаті використання земельної ділянки без оформлення документів. На сьогоднішній день відповідач по справі проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки не розробив, а тому використовує земельну ділянку без правових підстав. Зазначив, що відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставне набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Тому, посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на користь Лозівської міської ради Харківської області, код ЄДРПОУ 06716633, (отримувач виконавчий комітет Лозівської міської ради Харківської області, код ЄДРПОУ 04058829) збитки у розмірі 63 463 (шістдесят три тисячі чотириста шістдесят три) гривні 23 копійки. Відповідач [PERSON] надав до суд відзив на позов, у якому просив відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що згідно з рішенням №214 від 23.05.1995 року "Про затвердження матеріалів інвентаризації земельних ділянок» Підприємство «Лозівська торгівельно-виробнича міжрайбаза» одержала акт на постійне користування землею для виробничої діяльності. Рішенням Лозівської міської ради Харківської області №855 (додаток 2) від 15.02.2013 року, припинено СП «Лозівська торгівельно-виробнича міжрайбаза» право користування земельною ділянкою по [ADDRESS] , загальною площею 4,4220 га, у зв`язку з продажем нерухомого майна. 15.02.2013 року Лозівська міська рада Харківської області рішенням №855 надала згоду [PERSON] на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок за адресами: [ADDRESS] , без зазначення строків оформлення документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою. 20.03.2013 року ним було підписано договір №39/13Ш з ФОП [PERSON] (ліцензія на проведення робіт із землеустрою серії АД №07664) на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, які будуть надані в оренду для будівництва і обслуговування будівель. Схема поділу земельних ділянок була виготовлена 15.03.2013 року ТОВ «Інженерно-правовий центр» Гранд» на замовлення підприємства «Лозівська торгівельно-виробнича міжрайбаза» як проектна пропозиція, яка враховувала відведення земельних ділянок шляхом виділення їх із акта на право постійного користування землею №33 від 20.03.1996 року, виданого підприємству «Лозівська торгівельно-виробнича міжрайбаза» новоствореним об`єктам фізичним та юридичним особам, що були зареєстровані за адресами: [ADDRESS], та залишаючи земельну ділянку орієнтовною площею 1,3098 га за підприємством «Лозівська торгівельно-виробнича міжрайбаза», розташовану за адресою: [ADDRESS] . Посилаючись на долучену до позовної заяви схему поділу земельних ділянок, ТОВ «Горизонт проект» виготовило акт встановлення та погодження меж ділянок та схему земельної ділянки (графічна частина) [PERSON] для вилучення з Державного Акта на право постійного користування землею, наданого підприємству «Лозівська торгівельно-виробнича міжрайбаза». Акт було погоджено з власниками або користувачами суміжних земельних ділянок окрім представника влади, в особі секретаря Лозівської міської Ради Запорожець Т.В., котра посилаючись на рішення №855 від 15.02.2013 року відмовила в погодженні меж земельної ділянки. У той же час, листом №02-12-2/1274 від 17.10.2013 року за підписом першого заступника міського голови Денисенка В.М., гарантував дію акту на постійне користування, після уточнення площ при виготовленні проектів землеустрою новоствореними фізичними та юридичними особами. Земельні ділянки, на яких розташовані ці об`єкти, до теперішнього часу не визначені і входять до складу землі, яка надавалась в постійне користування підприємству «Лозівська торгівельно-виробнича міжрайбаза». Згідно з додатковою угодою, ТОВ «Горизонт-проект» був виготовлений новий акт погодження меж земельної ділянки з урахуванням того, що власником суміжної ділянки є Лозівська міська рада. До складу комісії для погодження меж земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , був залучений представник влади Лозівської міської ради, в особі секретаря міської ради Запорожець Т.В., представник від користувача [PERSON] та від виконавця робіт [PERSON] .. Даний акт погодження меж земельної ділянки не був підписаний секретарем Лозівської міської ради [PERSON] , посилаючись на вимоги ст.24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». До вимог цього Закону в разі відсутності плану зонування або детального плану території, передача земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичними та юридичними особами для містобудівних потреб забороняється. Згідно з рішенням виконавчого комітету міської ради №537 від 03.02.2012 року, відповідно до 5.1 даного рішення, у випадках не оформлення документу, що посвідчує право користування земельною ділянкою у строк, встановлений рішенням Лозівської міської ради про надання договору оренди земельної ділянки, збитки визначаються після закінчення строку, встановленого в рішенні Лозівської міської ради для оформлення документу, що підтверджує право користування земельною ділянкою. Згідно з рішенням №855 від 15.02.2013 року Лозівської міської ради додаток №3 щодо надання згоди [PERSON] на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки, яка буде надана в оренду для будівництва і обслуговування будівель ринкової інфраструктури по [ADDRESS] , 82е , строк для оформлення документу, що підтверджує право користування земельною ділянкою не встановлювався, тому відповідач вважає, що збитки не можуть визначатися за ставками орендної плати, які діяли на момент виникнення таких збитків. Лише Рішенням Лозівської міської ради Харківської області №478 від 22.12.2016 року вирішено затвердити генеральний план міста Лозова Харківської області та розробити проект землеустрою щодо впорядкування території міста Лозова Харківської області. Таким чином, відповідач не міг укласти договір із незалежних від його волі причин, а саме з вини Лозівської міської ради, яка відмовила в 2013 році погодження меж земельних ділянок. Отже, твердження позивача про умисне ухилення відповідача від укладання договору оренди та відповідно від сплати землекористування, є безпідставним та таким, що не відповідає дійсності. Крім цього, відповідач зазначив, що позивачем не обґрунтовано суму збитків - 63 463,23 грн.. Так, рішенням Лозівської міської ради Харківської області №537 від 03.02.2012 року було затверджено Порядок визначення та відшкодування Лозівській міській раді збитків, заподіяних внаслідок невикористання земельних ділянок, самовільного зайняття земельних ділянок та використання земельних ділянок з порушенням законодавства про плату за землю, який був чинний станом на 2016 рік. Відповідно до даного Порядку збитки визначаються за ставками орендної плати, які діяли на момент виникнення таких збитків, згідно з наступними рішеннями Лозівської міської ради: рішення Лозівської міської ради від 14.08.2001 року №363 «Про затвердження грошової оцінки земель м. Лозова»; рішення Лозівської міської ради від 28.12.2006 року №246 «Про затвердження уточненої грошової оцінки земель м. Лозова». Вказаними рішеннями затверджені дані грошової оцінки земель м. Лозова, у тому числі базова вартість одного квадратного метра в сумі 66,36 грн.. Отже, збитки повинні були визначатися саме з урахуванням рішень Лозівської міської ради №363 від 14.08.2001 року та №246 від 28.12.2006 року. На момент виникнення збитків нормативно грошова оцінка земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , становила 125,42 грн. за кв.м: - базова вартість кв.м земельної ділянки 66,36 грн. коефіцієнт Км 2 - 1,05; сукупний коефіцієнт Км 3 - 1,5; коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки 1,152. Площа під об`єктами нерухомого майна, на яке видано свідоцтво про право власності, складає 0,13548 га. Враховуючи вищевикладене розмір орендної плати за землю, визначеними за ставками орендної плати, які діяли на момент зазначений у позовній заяві, складає 5 097,57 грн. на рік (площа 2271,5 кв.м х грошова оцінка земельної ділянки 125,42 = 169 919 грн. 3% ставки 5 097,57 грн.). Враховуючи вищевикладене, відповідач просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11.08.2021 року було зупинено провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Верховним Судом у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду справи за позовом Харківської місцевої прокуратури №5 в інтересах держави в особі Харківської міської ради до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів, за касаційною скаргою представника [PERSON] адвоката Кот Тетяни Вікторівни на постанову Харківського апеляційного суду від 29 жовтня 2020 року (справа №646/4738/19; провадження №61-17197 сво 20). Відповідно до розпорядження Верховного суду «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Запорізької, Харківської областей)» №16/0/9-22 від 06.04.2022 та відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану змінено територіальну підсудність судових справ Лозівського міськрайонного суду Харківської області на Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дана судова справа надійшла в провадження судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська Якименко Л.Г.. Ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська Якименко Л.Г. від 01.08.2022 року прийнято до свого провадження та поновлено провадження по цивільній справі. У судовому засіданні прокурор Синенко М.О. позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час судового засідання був повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником нерухомого майна, а саме: нежитлової будівлі складу, літера «Л», загальною площею 509,8 кв.м, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; комплексу нежитлових будівель, який складається з нежитлової будівлі підстанції, літ. «Ж», площею 27,8 кв.м, нежитлової будівлі контори літ. «З-2», площею 669,0 кв.м та нежитлової будівлі прохідної літ. «К», площею 148,2 кв.м, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Вказане нерухоме майно належить йому на підставі свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих виконавчим комітетом Лозівської міської ради Харківської області від 14.12.2012 року та зареєстрованих 27.12.2012 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (т.1, а.с.13, 14, 15, 16). Рішенням Лозівської міської ради Харківської області №855 (додаток 2) від 15.02.2013 року, припинено СП «Лозівська торгівельно-виробнича міжрайбаза» право користування земельною ділянкою по [ADDRESS] , загальною площею 4,4220 га, у зв`язку з продажем нерухомого майна (т.1, а.с.146). Рішенням Лозівської міської ради Харківської області №855 (додаток 3) від 15.02.2013 року, [PERSON] надано згоду на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка буде надана в оренду для будівництва і обслуговування будівель ринкової інфраструктури по [ADDRESS] (т.1, а.с.148). Однак, рішення щодо затвердження проекту землеустрою та надання у користування спірної земельної ділянки Лозівської міської ради Харківської області не приймалися. У частині першій статті 79 ЗК України передбачено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Відповідно до частин першої та другої статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Незважаючи на те, що нежитлові будівлі не можуть бути відокремлені від земельних ділянок, на яких вони розташовані, вказаними положеннями закону було врегульовано правовий режим нерухомого майна і правовий режим земельних ділянок, на яких воно розташовано, а отже, користувач земельної ділянки зобов`язаний сплачувати за користування нею певну плату, що відповідає положенням статті 206 ЗК України, та оформити право користування земельною ділянкою. Відповідно до частини першої статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. При цьому правовідносин, які виникли між сторонами безпосередньо у цій справі, щодо виникнення прав у відповідача на земельну ділянку, має застосовуватися спеціальна норма закону, а саме стаття 120 ЗК України у редакції, чинній на час укладення договорів купівлі-продажу, в якій не передбачалося необхідності формування земельної ділянки, як об`єкта цивільних прав при придбанні нежитлових будівель. Таким чином, необхідність встановлення сформованості земельної ділянки, як об`єкта оренди, визначення її меж, кадастрового номера, внесення інформації до Державного земельного кадастру залежить від конкретних обставин справи. Згідно з частинами першою та другою статті 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Згідно з частиною першою статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Отже, з урахуванням конкретних обставин цієї справи, для застосування положень статті 1212 ЦК України не є обов`язковим встановлення сформованості земельної ділянки. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (частина перша статті 1212 ЦК України). Положення глави 83 ЦК України застосовуються, зокрема, до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (пункт 4 частини третьої статті 1212 ЦК України). За змістом статті 1212 ЦК України передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Отже, предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і неврегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (яке іменується також зобов`язанням із безпідставного збагачення) полягає у вилученні в особи-набувача (зберігача) її майна, - яке вона набула (зберегла) поза межами правової підстави у випадку, якщо така підстава для переходу майна (його збереження) відпала згодом, або взагалі без неї, якщо цей перехід (збереження) не ґрунтувався на правовій підставі від початку правовідношення, - та у переданні відповідного майна тій особі-потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Якщо тлумачити приписи статті 1212 ЦК України телеологічно, тобто згідно з їхніми цілями, то до випадків безпідставного набуття та збереження майна належить також збереження особою без достатніх правових підстав у себе виплати, яку вона відповідно до закону мала віддати (перерахувати) іншій особі згідно з покладеним на неї за законом обов`язком (зменшення обов`язку). Аналогічні за змістом правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 12 жовтня 2021 року у справі № 910/17324/19, провадження № 12-12 гс 21, від 9 листопада 2021 року у справі №9051680/20, провадження №12-48 гс 21. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач, як власник нерухомого майна, яке розташовано на спірній земельній ділянці, не уклавши відповідних договорів оренди з її власником та не здійснивши державної реєстрації такого права, фактично користується цією земельною ділянкою без достатньої правової підстави. Отже, предметом позову є стягнення з відповідача, як власника нерухомого майна, коштів за фактичне користування земельною ділянкою, на якій воно розташовано. Згідно з пунктом в) частини першої статті 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату. Відповідно до статті 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Отже, єдиною формою здійснення плати за користування спірною земельною ділянкою для [PERSON] , як землекористувача, могла бути орендна плата. Таким чином, розмір безпідставно збережених коштів за користування спірною земельною ділянкою має визначатися як розмір неодержаної орендної плати за землю. Згідно з частиною другою статті 21 Закону України «Про оренду землі» розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Відповідно до пункту 287.1 статті 287 ПК України тут і надалі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У пункті 289.1 статті 289 ПК України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 13 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про оцінку земель» витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Отже, витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки є належним та допустимим доказом, який підтверджує дані про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. Верховний Суд у постановах від 29 січня 2019 року у справі №922/536/18, від 13 жовтня 2021 року у справі 175/833/19 вказав, що з моменту виникнення права власності на нерухоме майно у власника виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку. Таким чином, саме власник нерухомого майна зобов`язаний ініціювати процес оформлення прав на земельну ділянку, невід`ємною складовою якого є розроблення землевпорядної документації та формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Крім того, відповідно до п.п.16.1.4 п 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Згідно з п.п 269.1.2 п.269.1 ст. 269 ПК України платниками податку є землекористувачі. Об`єктами оподаткування платою за землю є, зокрема, земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні (п.п. 270.1.1 п. 270.1. ст. 270 ПК України). Згідно з Акту обстеження земельних ділянок по [ADDRESS] від 22.11.2018 року встановлено, що земельні ділянки використовуються відповідачем для здійснення підприємницької діяльності, без оформлення документів на право користування земельною ділянкою та без державної реєстрації цих прав у відповідності до ст. 125 Земельного кодексу України (т.2, а.с.10). Відповідно до листа Лозівської ОДІ ГУ ДФС у Харківській області від 15.04.2016 року за №148/20-27-12-41 вбачається, що відповідач за період з 01.01.2013 року по 31.03.2016 року за користування земельними ділянками по [ADDRESS] не сплачує (т.1, а.с.29-30). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єктів нерухомого майна від 01.07.2016 року, правовстановлюючі документи на право власності або користування земельними ділянками, орієнтовною площею 0,3699 га, розташованих по [ADDRESS] не обліковуються (т.1, а.с.17-18). Таким чином, відповідач належним чином не оформив правовідносини щодо користування спірною земельною ділянкою. Фактично, [PERSON] лише отримано рішення про надання згоди на розробку проекту відведення земельної ділянки, який не розроблено та не затверджено міською радою. У порушення вимог чинного законодавства, відповідач фактично користується земельною ділянкою, отримує доходи від використання земельної ділянки, при цьому не сплачує жодних платежів за таке користування. Відповідними діями порушуються права міської ради, як власника земельної ділянки. Відповідно до виготовлених ТОВ «Горизонт-проект» кадастрових планів, площа ?? [ADDRESS] - 0,2482 га; ?? [ADDRESS] - 0,1264 га. Таким чином, загальна площа земельних ділянок складає 0,3746 га. Постійною робочою групою для здійснення контролю за використанням земель комунальної власності та додержання земельного законодавства 28.11.2018 року проведено обстеження земельних ділянок за адресою: [ADDRESS] . Під час обстеження встановлено, що земельні ділянки використовуються для ведення підприємницької діяльності. У зв`язку з чим, 04.12.2018 року комісією по визначенню збитків Лозівської міської ради складено відповідний акт, яким визначено збитки у розмірі 3% нормативної грошової оцінки, що складає 63463,23 грн., нанесені в результаті використання [PERSON] земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , площею 0,3746 га без оформлення документів (т.2,а.с.16). Рішенням виконавчого комітету Лозівської міської ради №896 від 13.12.2018 року затверджено акт від 04.12.2018 року про визначення збитків в сумі 63463,23 грн. (т.2, а.с.18). Зазначені розрахунки відповідачем не спростовані. Отже, посилання відповідача [PERSON] на те, що неоформлення земельних ділянок сталося з вини Лозівської міської ради, яка відмовила в 2013 році в погодженні меж земельних ділянок з СП «Лозівська торгівельно-виробнича міжрайбаза», внаслідок чого на відповідача не може бути покладена відповідальність за спричинену шкоду, суперечать фактичним обставинам справи, та сам відповідач жодного відношення до документів СП «Лозівська торгівельно-виробнича міжрайбаза» та їх погоджень з Лозівською міською радою, не мав. Таким чином, із [PERSON] підлягають стягненню на користь Лозівської міської ради Харківської області збитки у розмірі 63 463 (шістдесят три тисячі чотириста шістдесят три) гривні 23 копійки. Щодо стягнення з відповідача суми судового збору в розмірі 1378,00 грн. суд зазначає наступне. Згідно з п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Судом встановлено, що відповідно до посвідчення серії [NUMBER] від 01.09.2006 року та довідки до акту огляду МСЕК [PERSON] є особою з інвалідністю II групи, з огляду на що відмовляє в задоволенні вимоги про стягнення судового збору в розмірі 1378,00 грн., що узгоджено з правовою позицією ВСУ від 1 березня 2017 року у справі №6-152цс17

Outcome: approved