Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

03 березня 2023 року позивач Акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останньої на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 118896,08 грн., а також 2684 грн. судового збору. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 16.03.2021 між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк», котре згодом змінило найменування на Акціонерне товариство «Ідея Банк», та відповідачем було укладено кредитний договір №E07.00302.007743579. Згідно кредитного договору відповідач отримала кредит в розмірі 85385 грн. зі сплатою 10,99% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені графіком щомісячних платежів. Позивач повність виконав свої зобов`язання згідно Кредитного договору, що підтверджується видатковими касовими (меморіальними) ордерами. Проте, відповідач не повернула отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатила нараховані інші платежі за кредитним договором. Останній платіж відповідачем здійснено 19.01.2022 р. Сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 07.02.2023 становить 118896,08 грн. Вказана заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку № [NUMBER] та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 07.02.2023 р. Відтак, у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, на адресу відповідача банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 04 січня 2023 року. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги Банком будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора. Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просить позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 06 березня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін у судове засідання. /а.с.32/ Ухвалою суду від 30 березня 2023 року через неявку осіб, які беруть участь у справі судове засідання відкладено. /а.с.43/ 24 квітня 2023 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Капець М.А. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить суд відмовити у задоволенні позову. /а.с.54-60/ 24 квітня 2023 року від [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява до АТ «Ідея Банк» про зобов`язання здійснення перерахунку заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування\~поданої зустрічної\~позовної заяви\~покликається на\~те,\~що із\~розрахунку позивачає\~слідує те,\~що нарахована\~плата за\~обслуговування кредиту\~становить 8\~238 грн.,\~а прострочена\~плата за\~обслуговування кредиту\~становить 22\~021 грн. Разом, відповідно 30 259 грн. Тобто, вимоги банку про стягнення з [PERSON] заборгованості за плату за обслуговування кредиту у розмірі 8 238 грн., та простроченої плати за обслуговування кредиту у розмірі 22 021 грн. взагалі є незаконними, а тому є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Крім того, із виписки із рахунку вбачається факт того, що [PERSON] вже оплатила 28 055,47 грн. плати за обслуговування кредитного договору (шляхом додання всіх сум плати за обслуговування кредитного договору), які не повинна була оплачувати. Тобто, суму у розмірі 28 055,47 грн. плати за обслуговування кредитного договору (шляхом додання всіх сум плати за обслуговування кредитного договору), які [PERSON] вже оплатила, але не повинна була оплачувати, слід зарахувати у заборгованість зі сплати основного боргу, тобто потрібно здійснити перерахунок заборгованості. За наведеного, можна дійти висновку про те, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог АТ «Ідея Банк» та стягнення заборгованості, (узгоджується із правовою позицією Верховного Суду від 20 липня 2022 року у справі № 343/557/15-ц). Натомість, наявні підстави для зобов`язання АТ «Ідея Банк» здійснити перерахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором №Е07.00302.0077.43579 від 16.03.2021 р. у порядку застосування наслідків виконання нікчемного правочину. У зв`язку із чим, позивач просить суд: у порядку застосування наслідків виконання нікчемного правочину зобов`язати АТ «Ідея Банк» здійснити перерахунок заборгованості [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ; [ADDRESS] ) за кредитним договором № Е07.00302.0077.43579 від 16.03.2021 р. /а.с.61-65/ Ухвалою суду від 27 квітня 2023 року зустрічну позовну\~заяву [PERSON] \~до Акціонерного\~товариства «Ідея\~Банк» про зобов`язання\~здійснення перерахунку\~заборгованості за\~кредитним договором, - прийнято до розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним, присвоївши справі номер 461/1401/23, провадження 2/461/872/23. Також призначено підготовче\~судове засідання. /а.с.70-71/ 03 травня 2023 року від представника позивача за первісним позовом [PERSON] надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого АТ «Ідея Банк» та [PERSON] узгодили, що за вимогою Позичальниці їй необмежену кількість разів буде надана інформація визначена пунктом 1.5 Кредитного договору. Окрім цього, АТ «Ідея Банк» та [PERSON] не визначали умови здійснення плати за обслуговування кредитної заборгованості виключно у випадку вчинення АТ «Ідея Банк» дій передбачених пунктом 1.5 Кредитного договору. АТ «Ідея Банк» та Боржниця визначили сплату останньою плати за обслуговування кредитної заборгованості, як безумовну дію Позичальниці, яку вона мала виконати відповідно до умов кредитного договору. Отже, на думку представника позивача [PERSON] , безперечним є той факт, що законом не заборонено встановлювати плату за послуги, перелічені у пункті 1.5 Кредитного договору, адже вимоги щодо безоплатності вказаних послуг законом не передбачено, з огляду на що вказана вище умова Кредитного договору відповідає вимогам закону, тим паче, що у Кредитному договорі чітко зазначено, що вказана плата встановлена за послуги, котрі Банк здійснює на користь Позичальниці, а не на власну користь. Враховуючи, що між сторонами, у тому числі письмово, було досягнуто згоди за істотними умовами кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами\~статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір, згідно зі\~статтею 629 ЦК України\~є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів\~статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Отже, доводи АТ «Ідея Банк» спростовують твердження відповідача стосовно нікчемності умов Кредитного договору в частині встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості. /а.с.75-79/ 19 травня 2023 року від представника позивача за первісним позовом [PERSON] надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, відповідно до якого, на думку АТ «Ідея Банк», обраний спосіб захисту [PERSON] є неналежним способом захисту прав та інтересів позивача. [PERSON] подавала відзив на позовну заяву АТ «Ідея Банк», у якому, зокрема, зазначала стосовно нікчемності умов Кредитного договору в частині встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості. Після цього нею було подано зустрічну позовну заяву до Банку. Проте, представник позивача звертає увагу суду, що позивач за зустрічним позовом з метою дотримання принципу процесуальної економії могла у відзиві на позовну заяву звернутись з вимогою про застосування наслідків нікчемного правочину. Окрім цього, згідно із ст. 216 ЦК України суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Позивачем до відповіді на відзив відповідача було долучено детальний розрахунок заборгованості відповідача за Кредитним договором без плати за обслуговування кредитної заборгованості (комісії) та із зарахуванням сплаченої комісії в погашення іншої заборгованості за Кредитним договором відповідно до черговості визначеної законом. Тобто, в справі була наявна уся інформація щодо ухвалення рішення по справі, зокрема з врахуванням доводів зазначених відповідачем у відзиві. Відтак, просить суд первісний позов задоволити повністю, а в задоволенні зустрічного відмовити. /а.с.84-86/ Ухвалою суду від 23 травня 2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено до судового розгляду. /а.с.92-93/ 05 липня 2023 року від представника відповідача [PERSON] надійшли заперечення на відзив, відповідно до яких, відсутні підстави для задоволення позовних вимог АТ «Ідея Банк» та стягнення заборгованості. /а.с. 100-106/ 01 серпня 2023 року від представника відповідача [PERSON] надійшли клопотання про розгляд справи у її відсутності та у відсутності відповідача [PERSON] ; про відмову відповідача [PERSON] від позовних вимог за зустрічним позовом та закриття провадження у цій частині позовних вимог; про часткове визнання боргу у сумі 59604,48 грн. У судовому засіданні представник позивача Жовтонецький В. проти закриття провадження в частині зустрічних позовних вимог [PERSON] до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про зобов`язання здійснення перерахунку заборгованості за кредитним договором, не заперечив. Позовні вимоги в частині стягнення із [PERSON] на користь банку заборгованості у сумі 59604,48 грн. підтримав, просив суд такі задоволити. Заслухавши пояснення представника позивача Жовтонецького В., вивчивши подані представником відповідача [PERSON] клопотання, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; Частинами 1, 3 ст.206\~ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У відповідності до п.4 ч.1 ст.255\~ЦПК України суд ухвалою закриває провадження по справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Підстав для неприйняття заяви про відмови від позовних вимог, у суду не має. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне прийняти від представника позивача [PERSON] відмову від зустрічних позовних вимог щодо зобов`язання здійснення перерахунку заборгованості за кредитним договором, та на підставі ст.255\~ЦПК України закрити провадження у цій частині. Сторони, відповідно до положень ст.ст.49, 255 ЦПК України, відмовився від частини позовних вимог, підстави для неприйняття такої відмови судом не встановлені, відмова від частини позовних вимог не суперечить вимогам чинного законодавства і не порушує права сторін, наслідки відмови від позову сторонам зрозумілі. Суд встановив, що 16.03.2021 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №E07.00302.007743579, відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 85385 грн., зі сплатою 10,99 % річних, з погашенням кредиту та відсотків у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. За змістом\~статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»\~договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором;\~загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи\~проценти за користування кредитом,\~комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця\~та кредитного посередника (за наявності),\~для отримання, обслуговування і повернення кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом.\~До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема,\~платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця\~(у тому числі за ведення рахунків),\~які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності).\~ Відповідно до\~статті 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується копіями меморіальних ордерів. Однак, відповідач не повернула отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатила нараховані відсотки та комісію, та інші платежі за кредитним договором. Як вбачається із наявної у матеріалах справи виписки з особового рахунку по кредитному договору, останній платіж [PERSON] був здійснений 19.01.2022 року. У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 04 січня 2023 року на адресу [PERSON] направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями списків про згрупування поштових відправлень. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги до [PERSON] будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора. Однак, [PERSON] належним чином не відреагувала на вимогу та зобов`язання за вищезгаданим договором кредиту не виконала. Докази про виконання [PERSON] вимоги, матеріали справи не містять. Як вбачається зі наявного в матеріалах справи детального розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №E07.00302.007743579 від 16.03.2021 року, то такий проведено без плати за обслуговування кредитної заборгованості (комісії) та із зарахуванням сплаченої комісії в погашення іншої заборгованості за Кредитним договором відповідно до черговості визначеної законом. Відтак у [PERSON] наявна заборгованість у сумі 59604,48 грн., яка складається із наступного: строковий основний борг 73632,88 грн.; строкові проценти 2583,34 грн.; залишок по транзитному рахунку 16611,74 грн. /а.с.81/ . Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений договором строк, а за умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язань, якщо він не приступив до їх виконання або не виконав їх у строк, встановлений договором. Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України\~\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відтак, суд вважає, що позов є підставним, оскільки [PERSON] прострочила погашення поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків, належним чином не повернула отриманий кредит, не виконала взятих на себе за договором зобов`язань, що і визнано самим відповідачем, тому суд приходить до висновку, що позов необхідно задоволити частково. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, виходячи з наступного розрахунку: 59604,48/118896,08х2684=1345,53 грн.

Outcome: approved