Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених позовних вимог, представник позивача посилався на те, що 04 лютого 2015 року між банком та відповідачем було укладено договір № 921872 про відкриття та обслуговування карткового рахунку випуск та надання платіжної картки та відкрито картковий рахунок № [NUMBER] на умовах тарифного пакету «Зарплатний». 07 лютого 2015 року відповідач отримав платіжну картку. Після змін до відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України поточний картковий рахунок відповідача був змінений на № [NUMBER] . За заявою відповідача, на кредитну картку було встановлено кредитний ліміт. Відповідно до п.1.1.4. Кредитного договору, банк встановлює клієнту кредит у сумі 11 700 грн. 00 коп. та процентна ставка є фіксованою і складає 30 % річних та сплачується щомісячно. Тобто, з зазначеними умовами відповідач погодився та підтвердив укладання між ним та банком кредитного договору. В зв`язку з тим, що відповідач не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, не сплачує проценти за користування кредитом та не здійснює повернення кредиту щомісячними платежами, представник позивач просив стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором, яка виникла станом на 10 листопада 2022 року в розмірі 22 629 грн. 39 коп. та складається з наступного: 11 680 грн. 14 коп. - заборгованість за основним боргом; 4 678 грн. 40 коп. - проценти за користування кредитом; 10 грн. 00 коп. - комісія; 727 грн. 53 коп. - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 806 грн. 41 коп. - 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу; 623 грн. 35 коп. - 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 2 246 грн. 81 коп. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу, 1 919 грн. 75 коп. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів. Тому, враховуючи вищевикладені обставини представник позивача змушений звернутися до суду та суму боргу стягнути в примусовому порядку, а також витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2023 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.76-77). Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд, своїм правом на подання відзиву до суду не скористався, будь-які заяви чи клопотання на адресу суду не надійшли, конверт, який був направлений за адресою його місця проживання та перебування повернувся до суду з відміткою «за закінченням строку зберігання» (а.с.80). Крім цього, відповідача про розгляд справи було повідомлено на офіційному сайті «Судова влада» (а.с.78). Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть, якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Зважаючи на ці обставини, суд керується ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 04 лютого 2015 року між банком та [PERSON] було укладено договір № 921872 про відкриття та обслуговування карткового рахунку випуск та надання платіжної картки та відкрито картковий рахунок № [NUMBER] на умовах тарифного пакету «Зарплатний». 07 лютого 2015 року відповідач отримав платіжну картку. Після змін до відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України поточний картковий рахунок відповідача був змінений на № [NUMBER] . За заявою відповідача на кредитну картку було встановлено кредитний ліміт. Відповідно до п.1.1.4. Кредитного договору банк встановлює клієнту кредит у сумі 11 700 грн. 00 коп. та процентна ставка є фіксованою та складає 30 % річних і сплачується щомісячно. Тобто, з зазначеними умовами відповідач погодився та підтвердив укладання між ним та банком кредитного договору, про що свідчить його підпис в договорі (а.с.8-21). В зв`язку з тим, що відповідач не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, не сплачує проценти за користування кредитом та не здійснює повернення кредиту щомісячними платежами, у нього станом на 10 листопада 2022 року виникла заборгованість в розмірі 22 629 грн. 39 коп. та складається з наступного: 11 680 грн. 14 коп. - заборгованість за основним боргом; 4 678 грн. 40 коп. - проценти за користування кредитом; 10 грн. 00 коп. - комісія; 727 грн. 53 коп. - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 806 грн. 41 коп. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу; 623 грн. 35 коп. - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 2 246 грн. 81 коп. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу, 1 919 грн. 75 коп. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів (а.с.22-23).. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст.610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Враховуючи викладене та

Outcome: approved