Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

[PERSON] 13.12.2021 року звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна фірма «АВМ», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Інтербудінвест» про визнання майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва. 16.03.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна фірма «АВМ» звернулося до суду з зустрічним позовом до [PERSON] , яким просить визнати договір про пайову участь у будівництві № 131/1-4 від 28.04.2006 року недійсним з моменту його укладення та стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна фірма «АВМ» понесених судових витрат. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23 червня 2023 року в задоволенні основного позову [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна фірма «АВМ», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Інтербудінвест» про визнання майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва було відмовлено, зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна фірма «АВМ» задоволено, визнано договір про пайову участь у будівництві № 131/1-4 від 28.04.2006 року укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Інтербудінвест», недійсним з моменту його укладення; стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна фірма «АВМ» сплачений судовий збір у розмірі 2481 грн. 00 коп. 28.06.2023 року від представника позивача за зустрічним позовом [PERSON] до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій він просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна фірма «АВМ» витрати з професійної правничої допомоги отримані в Київському апеляційному суді та витрати по сплаті судового збору в сумі 2481,00 грн. за подання апеляційної скарги на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 11.02.2022 року. Представник ТОВ «Інвестиційно-будівельна фірма «АВМ» Тарасов С.О. в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення провести без його участі. [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином, подав до суду заперечення, якими просить відмовити повністю у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином. Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов до наступного висновку. [PERSON] 13.12.2021 року звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна фірма «АВМ», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Інтербудінвест» про визнання майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва. 16.03.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна фірма «АВМ» звернулося до суду з зустрічним позовом до [PERSON] , яким просить визнати договір про пайову участь у будівництві № 131/1-4 від 28.04.2006 року недійсним з моменту його укладення та стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна фірма «АВМ» понесених судових витрат. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23 червня 2023 року в задоволенні основного позову [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна фірма «АВМ», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Інтербудінвест» про визнання майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва було відмовлено, зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна фірма «АВМ» задоволено, визнано договір про пайову участь у будівництві № 131/1-4 від 28.04.2006 року укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Інтербудінвест», недійсним з моменту його укладення; стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна фірма «АВМ» сплачений судовий збір у розмірі 2481 грн. 00 коп. 28.06.2023 року від представника позивача за зустрічним позовом [PERSON] до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій він просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна фірма «АВМ» витрати з професійної правничої допомоги отримані в Київському апеляційному суді та витрати по сплаті судового збору в сумі 2481,00 грн. за подання апеляційної скарги на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 11.02.2022 року. Як вбачається з письмових матеріалів справи, 08.08.2022 року між адвокатом Солдіткіним О.С. та Прокопенко М.М. укладено договір № 43 про надання професійної правничої допомоги. Відповідно до акту виконаних робіт від 05.10.2022 року та опису робіт за додатковою угодою від 16.02.2022 року до договору про надання правової допомоги від 28.11.2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна фірма «АВМ» було сплачено за надання правової допомоги грошові кошти в розмірі 7000,00 грн. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивачем за подачу апеляцій скарги на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 11.02.2022 року про забезпечення позову було сплачено судовий збір у розмірі 2481,00 грн., відповідно до квитанції від 16.02.2022 року. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду надано додаткову угоду від 16.02.2022 року до договору про надання правової допомоги від 28.11.2019 року, акт виконаних робіт від 05.10.2022 року та опису робіт за додатковою угодою від 16.02.2022 року до договору про надання правової допомоги від 28.11.2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна фірма «АВМ», відповідно до яких ТОВ «Інвестиційно-будівельна фірма «АВМ», сплачено за надання правової допомоги грошові кошти в розмірі 7000,00 грн. Враховуючи викладене, а також те, що заявлені позивачем витрати у сумі 7000,00 грн. є співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, затраченим ним часом на надання правничої допомоги, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а тому суд дійшов висновку про стягнення з на користь позивача 5000,00 грн. грн. витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, суд вважає що підлягають стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Інвестиційно-будівельна фірма «АВМ» сплачений судовий збір у розмірі 2481,00 грн. Оскільки при ухваленні рішення та дослідженні матеріалів справи Святошинським районним судом м. Києва не вирішено питання про судові витрати, саме стосовно витрат на професійну правничу допомогу та судового збору, з метою усунення неповноти судового рішення, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у справі за основним позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна фірма «АВМ», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Інтербудінвест» про визнання майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва та зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна фірма «АВМ» до [PERSON] про визнання договору про пайову участь у будівництві недійсним, про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. та судового збору в сумі 2481,00 грн. на користь ТОВ «Інвестиційно-будівельна фірма «АВМ» з [PERSON] , а тому заява в частині стягнення судових витрат та витрат за надання правової допомоги підлягає задоволенню. Щодо вимог в частині скасування заходів забезпечення позову вжиті ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11.02.2022 року, то судом встановлено наступне. Згідно положень ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. Враховуючи, що рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23.06.2023 року на даний час не набрало законної сили, то суд вважає, що відсутні правові підстави для скасування заходів забезпечення позову, а тому в частині скасування заходів забезпечення позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial