Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із указаним позовом до [PERSON] , третя особа: Добросинсько-Магерівська сільська рада Львівського району Львівської області, у якому просить визначити разом із батьком [PERSON] місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог позивач [PERSON] покликається на те, що 12 липня 2019 року він зареєстрував шлюб із відповідачкою [PERSON] , який розірвано згідно рішення Буського районного суду Львівської області від 09.11.2021 року в справі №943/1653/21. За час перебування у шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований по [ADDRESS] , а згодом через відсутність умов для проживання за вказаною адресою, вони разом із дитиною переїхали проживати до колишнього місця проживання сторін на [ADDRESS] , де фактично проживали до серпня 2021 року. Тоді відповідачка вимагала в позивача погасити кредит її матері на ремонт даху будинку в смт. Красне, однак через відмову позивача, відповідачка взяла їх спільну дитину та переїхала проживати в смт. Красне та чинила позивачу перешкоди у побаченнях із сином. Після звернення позивача за захистом порушеного права в орган опіки та піклування, рішенням Красненської селищної ради №247 від 09.02.2022 року встановлено графік побачень позивача із сином, який виконувався до 25.04.2022, до моменту ракетного удару по залізничній станції смт. Красне. Він просив колишню дружину приїхати з сином до його будинку, оскільки там де він проживає безпечніше, проте позивачка цього дня не приїхала. 26.04.2022 року був день побачень відповідача з сином з 10:00 год. до 19:00 год. без присутності матері, і коли відповідач прийшов на подвір`я де проживає дружина, у них виникла суперечка щодо місця проживання дитини. Після чого, хвилюючись за безпеку сина, позивач забрав дитину на проживання до свого дому в с. Городжів, де син сторін проживає в рідному йому домі з 26.04.2022 року, сукупно понад 1,5 роки (лютий 2020-серпень 2021). Після проживання дитини разом із батьком, тобто з 26.04.2022, відповідачка не цікавиться життям сина, фактично його не відвідує та бере участі у його вихованні. Також проживання сина в смт. Красне позивач вважає неможливим з огляду на те, що там проживає вітчим відповідачки, який постійно конфліктує, а сама ж відповідачка спілкується з дитиною на підвищених тонах, що травмує психіку дитини. Під час обстеження дитини психологом від 30.06.2022 року констатовано прив`язаність дитини до батька, позитивний емоційний контакт із батьком та відчуття безпеки дитини з батьком, а також відсутність позитивного контакту зі сторони матері, страх. Крім того, позивач покликається на хараткеристику за місцем свого проживання від 23.06.2022, де вказано, що батько дитини активно займається її вихованням, слідкує за побутовими умовами, харчуванням та одягом сина, а згідно висновку комісії із захисту прав дітей виконавчого комітету Добросинської сільської ради №946 від 19.07.2022 про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] вказано, що дитина може проживати разом із батьком до часу визначення місця проживання за рішенням суду. Оскільки спір із відповідачкою виник щодо того, з ким має проживати їх дитина, який у позасудовому порядку вони не змогли вирішити, а тому позивач змушений звернутись до суду із цим позовом, який просить задовольнити. Ухвалою судді від 29.08.2022 року в даній справі відкрито загальне позовне провадження із призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 31.03.2023 року вирішено залучити до участі в даній цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Добросинсько-Магерівська сільська рада Львівського району Львівської області про визначення місця проживання дитини з батьком - Красненську селищну раду Золочівського району Львівської області у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Ухвалою суду від 06.07.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Яциник В.В. у судове засідання повторно не з`явилися, хоча належним чином повідомлені судом про дату, час і місце розгляду справи. Про причини своєї неявки суду позивач не повідомив та не подавав клопотань, які б перешкоджали розгляду справи у його відсутності, що в силу положень частини першої, пункту 1, 2 частини третьої статті 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідачка [PERSON] та її представник - адвокат Коченаш Ю.К. в судове засідання не з`явились, направивши до суду письмову заяву від 05.09.2023, у якій просила розгляд справи проводити у відсутності відповідачки, а у задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву. У поданому відзиві від 14.10.2022 року відповідачка просить у задоволенні позову відмовити повністю, вважаючи заявлений позов повністю безпідставним, а його доводи такими, що не відповідають дійсності. Зокрема, відповідачки покликалась на те, що до народження сина вони проживали у будинку позивача в с. Городжів, але спільне життя разом із позивачем у неї не склалось, оскільки він матеріально не забезпечував сім`ю, ніде не працював, не піклувався про сім`ю і тому відповідачка перед народженням дитини переїхала проживати до будинку своїх батьків у смт Красне, де відповідачка є співвласником даного житлового будинку і де народився син [PERSON] , який там від народження досі зареєстрований. Наприкінці січня 2020 року на прохання позивача вони переїхали проживати до нього в с. Городжів, де прожили один місяць. Оскільки позивач у лютому 2020 року поїхав закордон, відповідачка з дитиною повернулись проживати в смт Красне. Позивач після повернення в Україну близько трьох місяців не цікавився дитиною та не навідував їх. Згодом у червні 2020 року позивач забрав їх з сином до будинку своїх батьків в с. Городжів, де вони проживали до 14 жовтня 2020 року, а також періодично повертались проживати до будинку позивача. Однак сімейне життя з позивачем не склалось, оскільки він часто влаштовував конфлікти, а його батьки виганяли її з будинку та забороняли забрати із собою сина. Після останньої сварки 03 серпня 2021 року відповідачка вирішила остаточно покинути разом із сином будинок позивача та поїхала знову проживати до своїх батьків, оскільки влаштовані позивачем конфлікти негативно впливали на психологічний стан дитини. Згодом відповідачка звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу з позивачем та стягнення з нього аліментів на утримання їх сина. Близько місяця проживання їх в смт Красне позивач не цікавився дитиною і не провідував їх аж до моменту, коли з нього почали стягуватися аліменти на дитину. Проте, приїхавши до будинку відповідачки, позивач влаштував конфлікт із позивачкою та її батьками. Рішенням виконавчого комітету Красненської селищної ради №247 від 09.02.2022 року встановлено графік побачень батька з сином у смт Красне, зокрема: щосереди кожного тижня з 10:00 год. до 19:00 год. Вказане рішення позивач не оскаржував і погодився з ним. Тобто позивач погодився щодо місця проживання сина разом із матір`ю у смт Красне. Однак, 27 квітня 2022 року позивач самовільно забрав сина та відмовляється його повернути дотепер, у зв`язку із чим відповідачка зверталась до усіх служб та в поліцію. Рішенням Служи у справах дітей Золочівської РДА від 16.05.2022 року позивачу [PERSON] рекомендовано негайно повернути сина за місцем його проживання та дотримуватись графіку побачень, встановлено вищевказаним рішенням органу опіки та піклування. Крім того, згідно висновку Красненської селищної ради №675 від 06.06.2022 року вирішено за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом із матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] . Однак, позивач не зважає на рішення та рекомендації органу опіки та піклування, ігнорує все, вважає можливим проживання сина виключно із ним, постійно чинить перешкоди відповідачці у побаченнях із сином, налаштовує дитину проти матері. Відтак, відповідачка бажає, щоб дитина надалі проживала разом із нею, оскільки у неї створені всі необхідні умови для проживання та розвитку дитини, яка записана в черзі на дитячий садок, завжди забезпечена всім необхідним (речі, одяг, їжа). Тому відповідачка просить у задоволенні позову відмовити повністю, вважаючи заявлений позов повністю безпідставним, а його доводи такими, що не відповідають дійсності. Третя особа: Добросинсько-Магерівська сільська рада Львівського району Львівської області явку свого повноважного представника в судове засідання не забезпечила, направивши лист від 20.01.2023, у якому просить розгляд справи проводити у відсутності їх представника за наявними у справі матеріалами, а у вирішенні спору покладається на рішення суду. Також у матеріалах справи містяться письмові пояснення третьої особи від 23.09.2022, у яких вона покликається на висновок комісії із захисту прав дітей виконавчого комітету Добросинської сільської ради №946 від 19.07.2022, яким рекомендовано почергове проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , як з матір`ю, так із батьком, по 14 днів із кожним з батьків дитини. Однак, коли мати дитини приїхала забрати сина, то батько чинив їй у цьому перешкоди. Матір часто навідувалась до сина, бачилась із ним по декілька годин, за межі двору батька вона не могла вийти з сином погуляти, побачення відбувались під наглядом батька дитини, який не зважав на рішення та рекомендації комісії, ігнорував їх, вважав можливість проживання сина виключно з ним. Також вказано, що дитина може проживати разом із батьком до часу визначення місця проживання за рішенням суду, оскільки спір про це перебуває на розгляді суду. При визначенні місця проживання дитини третя особа просила суд врахувати інтереси дитини та дати належну правову оцінку всім обставинам справи, що мають значення для правильного вирішення спору. Третя особа: Красненська селищна рада Золочівського району Львівської області явку свого повноважного представника в судове засідання не забезпечила, направивши лист від 02.09.2023, у якому повідомила про те, що ними раніше вже надано висновок №675 від 06.06.2022 про доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом із матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] . Крім того, третя особа звернула увагу на те, що рішенням Буського районного суду Львівської області від 01.12.2022 року в справі №943/435/22 було визначено місце проживання дитини саме з його матір`ю [PERSON] , а постановою Львівського апеляційного суду від 27.03.2022 року апеляційну скаргу [PERSON] на вказане рішення залишено без задоволення. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Згідно частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Частинами п`ятою сьомою статті 81 цього Кодексу передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12 липня 2019 року, який розірвано рішенням Буського районного суду Львівської області від 09.11.2021 року. За час перебування сторін у шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження, виданим Виконавчим комітетом Красненської селищної ради Буського району Львівської області 15.01.2020 року, у якому його батьком записано позивача [PERSON] , а його матір`ю - [PERSON] . Матеріалами справи встановлено, що з часу припинення шлюбних відносин між сторонами, малолітній син [PERSON] проживав разом з матір`ю, що стверджується довідкою, виданою Красненською селищною радою Золочівського району Львівської області 09.12.2021 року, рішенням виконавчого комітету Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області від 09 лютого 2022 року №247. Як убачається із довідки про склад сім`ї, виданою Красненською селищною радою Золочівського району Львівської області від 09.12.2021 року, що малолітній [PERSON] зареєстрований разом із відповідачкою [PERSON] по [ADDRESS] . На підставі рішення Буського районного суду Львівської області від 04.10.2021 року з позивача [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] стягуються аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів. Довідкою про неотримання аліментів від 04.05.2022 року та розрахунком заборгованості по аліментах від 01.05.2022 року, виданою державним виконавцем Жовківського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Державної виконавчої служби ЗМУ МЮ (м. Львів) підтверджується наявна у позивача [PERSON] заборгованість по сплаті аліментів, у зв`язку з чим постановою державного виконавця Жовківського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) накладено арешт на майно боржника [PERSON] від 23.11.2021 року, ВП № [NUMBER]. Матеріалами справи також підтверджується, що виконавчим комітетом Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області, як органом опіки та піклування, прийнято рішення від 09.02.2022 року № 247 «Про встановлення порядку побачень [PERSON] із його сином [PERSON] , [INFO] », п. 1 якого вирішено: «Встановити такий порядок побачень [PERSON] , жителя с. Городжів Жовківського району Львівської області, з його малолітнім сином, [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з матір`ю - [PERSON] за адресою смт. Красне Золочівського району Львівської області: щосереди кожного тижня з 10:00 год. до 19:00 год.». З довідки, виданої Закладом дошкільної освіти «Малюк» Красненської селищної ради №11 від 02.05.2022 року, вбачається, що малолітнього [PERSON] з 14.09.2021 року зареєстровано в черзі для зарахування його до закладу дошкільної освіти за місцем проживання матері. У висновку виконавчого комітету Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області, як органу опіки і піклування від 06.06.2022 року №675, зазначено, що орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] разом із матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] . Органом опіки та піклування проведено обстеження умов проживання за вищевказаною адресою, де під час обстеження встановлено, що за даною адресою зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] Кімната , яка облаштована для дитини, мебльована, є необхідні речі побуту та вжитку. Для дитини створено необхідні умови для повноцінного та гармонійного розвитку. Кімната окрема, є меблевий гарнітур, шафа для одягу, дитячі книжки, розвиваючі ігри, іграшки, сезонний одяг та взуття, диван для сну. Листами відділу поліції та служб у справах дітей підтверджується та не заперечується відповідачем, що 27 квітня 2022 року, без згоди позивачки та без вирішення відповідними органами спору щодо місця проживання дитини, самовільно змінив місце проживання малолітнього [PERSON] , забравши дитину та залишив її проживати разом з ним за місцем свого проживання. Із листа Служби у справах дітей Золочівської райдержадміністрації від 16.05.2022 року №620/1.6-3 ВА щодо розгляду звернення відповідачки [PERSON] , вбачається, що Службою у справах дітей Золочівської райдержадміністрації прийнято рішення про те, щоб рекомендувати [PERSON] негайно повернути сина за місцем проживання матері та дотримуватися батьком дитини порядку побачень, встановленого рішенням виконавчого комітету Красненської селищної ради від 09.02.2022 року №247 (щосереди кожного тижня з 10:00 год. до 19:00 год.), а у разі невиконання цієї рекомендації громадянином [PERSON] , рекомендувати органу опіки та піклування Красненської селищної ради вчинити дії щодо притягнення [PERSON] до відповідальності, передбаченої діючим законодавством. З листа Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області від 02.05.2022 року №521, який адресовано начальнику Служби у справах дітей Жовківської міської ради, вбачається, що відповідно до подання ГУНП у Львівській області Золочівського РВП ВП №2, 27.04.2022 року поступило повідомлення, про те, що [PERSON] (позивач у цій справі) не повернув сина [PERSON] , [INFO] , його матері [PERSON] (відповідачки у справі). Вищевказані фактичні обставини були встановлені рішенням Буського районного суду Львівської області від 01.12.2022 року, залишеного без зміни постановою Львівського апеляційного суду від 27.03.2022 року в справі №943/435/22 про визначення місця проживання малолітньої дитини між тими самими сторонами, а тому не підлягають доказуванню в силу положень, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 82 ЦПК України. Зокрема, як зазначив Львівський апеляційний суд у постанові від 27.03.2022 року, що встановлені судом першої інстанції вищезазначені обставини справи, колегія суддів вважає, що суд дійшов до вірного та обгрунтованого висновку про те, що батько дитини [PERSON] (позивач) самовільно, без погодження з матір`ю дитини [PERSON] (відповідач), забрав дитину та залишив її проживати за місцем свого проживання, змінивши без згоди матері місце його проживання, визначивши таким чином місцем проживання дитини разом з батьком за місцем свого проживання, та відмовляється повернути дитину до місця її проживання, яким є місце проживання матері дитини. Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що батько малолітньої дитини [PERSON] , 2020 р.н., не оспорював рішення Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області, яке прийняте виконкомом, як органом опіки та піклування, від 09.02.2022 року №247 «Про встановлення порядку побачень [PERSON] з його сином [PERSON] , [INFO] », у якому зазначено місце проживання малолітньої дитини разом з матір`ю. На думку колегії суддів, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції врахував якнайкращі інтереси дитини, яка в силу свого малолітнього віку (три рочки) більше потребує саме материнської уваги та любові, її піклування та турботи. Твердження [PERSON] (позивач) про те, що син для відповідачки є тягарем та засобом маніпуляції відповідачем, про неналежність поведінки [PERSON] (відповідач), колегія суддів не приймає до уваги, вважає такі голослівними, такими, що всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не підтверджені відповідачем належними та допустимими доказами, і спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. З урахуванням встановлених судом обставин справи, самовільна зміна батьком без погодження з матір`ю місця проживання малолітньої дитини, проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] з народження разом з матір`ю, беручи до уваги трьохрічний вік дитини, висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини разом з матір`ю, увагу матері до сина та її турботу про стан здоров`я дитини, житлові умови, створення матір`ю якнайкращих умов для проживання, розвитку дитини,її виховання, сприяння розвитку дитини в спокійному та стійкому середовищі, в атмосфері любові, емоційної стабільності та матеріальної забезпеченості, враховуючи емоційний, психологічний, матеріальний чинники, суд першої інстанції, виходячи як з найкращих інтересів дитини, що відповідає Конвенції про права дитини, дійшов до вірного висновку про наявність підстав для визначення місця проживання дитини [PERSON] , 2020 року народження, разом з матір`ю. Відтак, як зауважив Львівський апеляційний суд у своїй постанові від 27.03.2022 року, що суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, повно та всебічно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення справи, правильно застосував положення статей 160, 161 СК України та дійшов обґрунтованого висновку про те, що з врахуванням віку дитини, проживання малолітнього [PERSON] з матір`ю якнайкраще відповідатиме його інтересам. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, стабільний матеріальний дохід позивача, вік дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» роз`яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Згідно з «Декларацією про загальні засади державної політики України стосовно сім`ї та жінок», схваленої Постановою Верховної Ради України від 06 березня 1999 року, держава захищає материнство та дитинство і визнає пріоритетність інтересів матері та дитини в суспільстві та забезпечує неухильне додержання законодавства України та норм міжнародного права стосовно сім`ї та жінок. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. В силу норми частини четвертою і п`ятої статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вбачається із Висновку виконавчого комітету Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області, як органу опіки і піклування від 06.06.2022 року №675, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] разом із матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] . Згідно частини п`ятої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Положеннями статей 12, 13, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд погоджується із висновком органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дитини разом із відповідачкою [PERSON] за місцем її проживання (перебування), оскільки це відповідає інтересам дитини, зважаючи на вік дитини та фактичні обставини спору, і те, що дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю тільки у виняткових випадках, а також преюдиційність для суду вищевказаних судових рішень між тими ж сторонами, що набрали законної сили, якими вирішено доцільним визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із його матір`ю [PERSON] (відповідачкою у цій справі), зважаючи на принцип верховенства права, яким є правова визначеність, а також недоведеність позивачем заявленої вимоги, відтак суд приходить до переконання про відсутність правових підстав для задоволення заявленого позову про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком [PERSON] (позивачем у цій справі). Відповідно до вимог пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати (сплачений судовий збір) покладаються на позивача, зважаючи на відмову в позові. Ураховуючи наведене та

Outcome: dismissed