Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

10 травня 2023 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до Комунального підприємства «Парки Херсона» Херсонської міської ради про скасування наказу, стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку та згідно позовних вимог, уточнених у процесі розгляду справи, просила суд: визнати незаконним та скасувати наказ, виданий директором КП «Парки Херсона» ХМР, «Про оголошення простою» від 29 червня 2022 року в частині встановлення [PERSON] простою з 01 липня 2022 року та проведення розрахунку заробітної плати на весь період простою у розмірі 2/3 посадового окладу; стягнути з КП «Парки Херсона» ХМР на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 66428, 40 грн. з урахуванням всіх податків та зборів; стягнути з КП «Парки Херсона» ХМР на користь [PERSON] середній заробіток за весь період затримки розрахунку в розмірі 65124, 00 грн.; стягнути з КП «Парки Херсона» ХМР на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу розміром 15000, 00 грн. Позов обґрунтований тим, що згідно наказу №156 від 30 листопада 2021 року [PERSON] було прийнято на роботу на посаду майстра виробництва КП «Парки Херсона» ХМР, наказом №14 від 17 січня 2022 року її було переведено з посади майстра виробництва на посаду садівника. 29 червня 2022 року директор КП «Парки Херсона» ХМР видав наказ «Про оголошення простою», за яким було оголошено простій та зупинено діяльність на період з 01 липня 2022 року КП «Парки Херсона» ХМР згідно ст. 113 КЗпП України з можливим продовженням до закінчення воєнного стану або активних бойових дій у регіоні. Вказаним наказом було передбачено, що працівники під час простою звільняються від обов`язку бути присутніми на робочих місцях з установленням оплати праці 2/3 окладу. Стверджувала, що вважає вищевказаний наказ незаконним, оскільки підстави для встановлення простою відсутні, крім цього простій було припинено деяким працівникам, у тому числі позивачу, та з 02 грудня 2022 року відновлено виконання працівниками своїх трудових обов`язків. Зазначила, що наказом №77/1 від 31 грудня 2022 року її було переведено на посаду фахівця садово-паркового господарства КП «Парки Херсона» ХМР, та наказом №105 від 24 березня 2023 року позивача було звільнено з роботи за угодою сторін з 31 березня 2023 року. Стверджувала, що з початку повномасштабного вторгнення на територію України та оголошення воєнного стану вона перебувала у м. Херсоні та вчасно отримувала заробітну плату, однак починаючи з липня 2022 року і до моменту припинення простою заробітна плата не виплачувалась, також, починаючи з 01 грудня 2022 року та по день звільнення, 31 березня 2023 року відповідач провів розрахунки по заробітній платі з повному обсязі, однак за період простою заборгованість не погашена, в день її звільнення повного розрахунку щодо виплати заробітної плати зроблено не було. Позивач вказала, що з початку повномасштабного вторгнення на територію України та оголошення воєнного стану вона перебувала у м. Херсоні, в період окупації м. Херсон, з 01 березня 2022 року по 11 листопада 2022 року, остання належним чином виконувала свої посадові (робочі) обов`язки. Посилаючись на те, що вона є інвалідом з дитинства, а заробітна плата була єдиним джерелом доходів, позивач просила суд задовольнити уточнені позовні вимоги, крім цього просила суд стягнути з відповідача на її користь витрати, понесені на правовому допомогу відповідно до договору про надання правової допомоги №01-04-23 від 01 квітня 2023 року. 07 червня 2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, доповнений у подальшому, відповідно до якого він просив відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування відзиву зазначив, що у зв`язку із загостренням ситуації у м. Херсон через тимчасову окупацію російськими загарбниками, директором підприємства було винесено наказ «Про оголошення простою» від 29 червня 2022 року, за яким з 01 липня 2022 року робота КП «Парки Херсона» ХМР була призупинена, через що на підприємстві було оголошено простій. Зазначив, що 01 липня 2022 року близько 8.00 керівництву зателефонував працівник та повідомив, що на території підприємства КП «Парки Херсона» ХМР, розташованого за адресою: м. Херсон, вул. Пилипа Орлика, 21/29 та на території господарського двору, розташованого по [ADDRESS] , перебувають люди з ворожою позначкою, які відкрили двері до офісного та складського приміщень зрізавши болгаркою замки, та виносять все рухоме майно, що перебувало в приміщенні та забирають всі транспортні засоби. Робітники підприємства більше не мають технічної можливості виконувати свої трудові обов`язки по прибиранню міста, через відсутність будь-якого інвентарю. Стверджував, що внаслідок повного розграбування, КП «Парки Херсона» ХМР фактично було позбавлено можливості виконувати роботи по благоустрою міста, оскільки російські загарбники протиправно привласнили все рухоме майно підприємства, що перебувало на балансі, у підприємства були відсутні організаційні та технічні умови, необхідні для виконання роботи, тому позовні вимоги щодо визнання незаконним та скасування наказу «Про оголошення простою» є необґрунтованими. Зазначив, що після звільнення з роботи, 11 квітня 2023 року позивачу було видано довідку №01-10/139, в якій було зазначено розмір нарахованої заробітної плати з урахуванням податків за період квітня 2022 року по березень 2023 року, яка наявна в матеріалах справи. Крім цього вказав, що при розрахунку заборгованості по заробітній платі позивачем була визначена заборгованість відповідно до довідки про доходи від 11 квітня 2023 року, при цьому не враховано, що у довідці вказується нарахована заробітна плата, яка включає податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, а не сума «до виплати» за мінусом вказаних податків та зборів. Відповідач не погоджується із наведеним позивачем розрахунком заборгованості, стверджує, що розмір заробітної плати, який належить до виплати позивачу за період з липня по листопада 2022 року складає 21811,50 грн., за період простою з 01 липня 2022 року по 30 листопада 2022 року залишок нарахованої заробітної плати має склади 27095, 03 грн. Також зазначив, що КП «Парки Херсона» ХМР внаслідок повного розграбування підприємства фактично не здійснює підприємницької діяльності та не отримує будь-яких коштів, тому покриття витрат на фінансування заробітної плати працівників здійснюється виключно за рахунок коштів міського бюджеті м. Херсона, з підстав чого відповідач неодноразово звертався на адресу Херсонської міської військової адміністрації щодо необхідності погашення заборгованості із заробітної плати працівникам за період простою, однак враховуючи складну безпекову ситуацію, дане питання досі перебуває на розгляді. Посилаючись на вищевикладені обставини, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у поданому відзиві виклав свої заперечення проти позову, просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Суд, вивчивши позовну заяву, поданий відзив, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково, зважаючи на наступне. Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи наступні фактичні обставини. Наказом КП «Парки Херсона» ХМР №156 від 30 листопада 2021 року [PERSON] було прийнято на посаду майстра виробництва з випробувальним терміном 2 місяці з оплатою праці відповідно штатного розпису з 01 грудня 2021 року (а.с. 20). Встановлено, що наказом КП «Парки Херсона» ХМР №14 від 17 січня 2022 року [PERSON] було переведено на посаду садівника з оплатою праці згідно штатного розпису з 17 січня 2022 року (а.с. 17). В матеріалах справи наявний штатний розпис КП «Парки Херсона», за яким з 01 лютого 2022 року заробітна плата на посаді садівника складає 9408,00 грн., на посаді фахівця зеленого господарства 10694, 00 грн., на посаді майстра виробництва 9811, 00 грн. (а.с. 23). Наказом КП «Парки Херсона» ХМР про оголошення простою від 29 червня 2022 року, у зв`язку з призупиненням роботи КП «Парки Херсона» ХМР через введення в Україні воєнного стану Указом Президента від 24 лютого 2022 року №64/2022, виїздом за межі міста частини працівників, загрози життя та здоров`я працівників було оголошено простій і зупинено на період з 01 липня 2022 року роботу КП «Парки Херсона» ХМР відповідно до ст. 113 КЗпП України з можливим продовженням до закінчення воєнного стану або активних бойових дій у регіоні. Пунктом 2 вищевказаного наказу передбачено, що працівники під час простою звільняються від обов`язку бути присутніми на робочих місцях з установленням оплати 2/3 окладу (а.с. 16). Наказом КП «Парки Херсона» ХМР №2 від 01 грудня 2022 року у зв`язку з виробничою необхідністю було відновлено діяльність КП «Парки Херсона» ХМР під час простою, встановленого наказом директора від 29 червня 2022 року. Пунктом 1 наказу відмінено простій з 02 грудня 2022 року та відновлено виконання робіт з режимом роботи відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку для певних працівників підприємства, у тому числі позивача [PERSON] на посаді садівника (а.с. 21). Згідно ст. 34 КЗпП України простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця. Згідно з частинами першою та другою статті 113 КЗпП України час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Аналіз зазначеної норми свідчить про те, що керівник самостійно визначає розмір оплати часу простою, але не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові тарифного розряду (посадового окладу). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За приписами статті 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За приписами ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Основоположні права громадян, пов`язані з реалізацією права на працю, передбачені статтями 43-46 Конституції України. Відповідно до ст.\~64\~Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51 ,52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згідно з п. 3 Указу, - у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені ст. ст.30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені ч. 1ст. 8 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану». Указами Президента України від 14 березня 2022 року за № 133/2022, від 18 квітня 2022 року за № 259/2022, від 17 травня 2022 року за № 341/2022, від 12 серпня 2022 року за № 573, від 07 листопада 2022 року за № 757/2022 та\~від 06 лютого 2023 р. № 58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні, строком на 90 діб. Статтею 1\~Закону України\~ «Про\~організацію трудових\~відносин в\~умовах воєнного\~стану» передбачено,\~що цей\~Закон визначає\~особливості трудових\~відносини працівників\~усіх підприємств,\~установ,\~організацій в\~Україні незалежно\~від форми\~власності,\~виду діяльності\~і галузевої\~належності,\~а також\~осіб,\~які працюють\~за трудовим\~договором з\~фізичними особами,\~у період\~дії воєнного\~стану,\~введеного відповідно\~до Закону України «Про правовий режим воєнного стану». На період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до ст. ст.43,44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.\~6\~Закону України\~ «Про\~правовий режим\~воєнного стану» в Указі Президента України про введення воєнного стану зазначається вичерпний перелік конституційних прав і свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку з введенням воєнного стану із зазначенням строку дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Згідно із Прикінцевими положеннями \~КЗпП \~України під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Статтею 13\~ Закону\~України \~«Про організацію\~трудових відносин\~в умовах\~воєнного стану» передбачено, що призупинення дії трудового договору це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором. Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин. Про призупинення дії трудового договору роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб. Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України. У разі незгоди працівника (працівників) із наказом (розпорядженням) роботодавця про призупинення дії трудового договору працівником або профспілкою за дорученням працівника (працівників) відповідний наказ (розпорядження) може бути оскаржений до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, або його територіального органу, який, вивчивши зміст наказу (розпорядження) та підстави для його видання, за погодженням з військовою адміністрацією може внести роботодавцеві припис про скасування відповідного наказу (розпорядження) або про усунення порушення законодавства про працю іншим шляхом, що є обов`язковим до виконання роботодавцем протягом 14 календарних днів з дня отримання такого припису. Отже, спеціальна норма права передбачає право сторін призупинити дію трудового договору за умови наявності військової агресії проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. При цьому, роботодавець має перебувати в таких обставинах, коли він не може надати роботу працівнику, а працівник не може виконати роботу. У випадку, якщо працівник бажає та може виконувати роботу, а роботодавець може надати роботу, відсутні підстави для призупинення дії трудового договору. Представник відповідача стверджує, що 01 липня 2022 року близько 8.00 керівництву зателефонував працівник та повідомив, що на території підприємства КП «Парки Херсона» ХМР, розташованого за адресою: м. Херсон, вул. Пилипа Орлика, 21/29 та на території господарського двору, розташованого по [ADDRESS] , перебувають люди з ворожою позначкою «Z», які відкрили двері до офісного та складського приміщень зрізавши болгаркою замки, та виносять все рухоме майно, що перебувало в приміщенні та забирають всі транспортні засоби, через що робітники підприємства більше не мали технічної можливості виконувати свої трудові обов`язки по прибиранню міста, через відсутність будь-якого інвентарю, вказане підтверджується заявою головного бухгалтера КП «Парки Херсона» ХМР Лебєдєвої А.М. про кримінальне правопорушення від 02 серпня 2022 року (а.с. 47-49). В обґрунтування позовних вимог щодо визнання незаконним та скасування наказу, виданого директором КП «Парки Херсона» ХМР, «Про оголошення простою» від 29 червня 2022 року в частині встановлення [PERSON] простою з 01 липня 2022 року та проведення розрахунку заробітної плати на весь період простою у розмірі 2/3 посадового окладу позивач зазначила, що з початку повномасштабного вторгнення на територію України та оголошення воєнного стану вона перебувала у м. Херсоні, в період окупації м. Херсон, з 01 березня 2022 року по 11 листопада 2022 року, остання належним чином виконувала свої посадові (робочі) обов`язки, після деокупації міста всі працівники приступили до прибирання території м. Херсон, тобто фактично приступили до виконання своїх трудових обов`язків, а саме за весь період часу з 01 липня 2022 року по 30 листопада 2022 року трудові відносини між позивачем не були припинені. Факт доведення наказу до відома [PERSON] , позивачем не оскаржується. В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивач з 01 березня 2022 року по 11 листопада 2022 року належним чином виконувала свої посадові (робочі) обов`язки, зазначені обставини спростовуються відповідачем та не знайшли свого підтвердження в процесі розгляну справи, керівник КП «Парки Херсона» ХМР у відповідності до вимог закону самостійно визначив розмір оплати часу простою, тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Суд не приймає до уваги доводи позивач про те, що до виплати за період простою їй підлягає сума, виходячи з суми повного посадового окладу згідно штатного розпису, у том числі з урахуванням податків та зборів, оскільки наказом КП «Парки Херсона» ОМР у відповідності до вимог закону було встановлено оплату працівникам відповідно до 2/3 окладу. Згідно довідки про доходи [PERSON] №01.10/139 від 11 квітня 2023 року, виданої КП «Парки Херсона» ОМР, вбачається, що заробітна плата позивача (посада фахівець зеленого господарства) складала: 12230, 60 грн. за травень 2022 року, 14112, 40 грн. за червень 2022 року, 6272, 00 грн. за липень 2022 року, 6272, 00 грн. за серпень 2022 року, 6272, 00 грн. за вересень 2022 року, 6272, 00 грн. за жовтень 2022 року, 6272, 00 грн. за листопад 2022 року, 18351, 41 грн. за грудень 2022 року, 19324, 00 грн. за січень 2023 року, 19324, 00 грн. за лютий 2023 року, 32516, 15 грн. за березень 2023 року, суми доходу вказані без вирахування податків з доходу фізичних осіб (а.с. 18). Згідно довідки КП «Парки Херсона» ОМР №01-10/264 від 26 червня 2023 року, вбачається що залишок заробітної плати, що підлягає до виплати [PERSON] складає [NUMBER] , 43 грн., з вирахуванням податків з доходів фізичних осіб та військового збору - 39230, 41 грн ( у тому числі 2007, 03 грн. за листопад 2022 року, період простою) (а.с. 81). Відповідно до ст. 128 КЗпП при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати 20%, а у випадках, передбачених законодавством (при стягненні аліментів; відшкодуванні шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, а також втратою годувальника; відшкодуванні збитків, заподіяних злочином; у разі коли особи, які купують товари у розстрочку, здійснюють виплати за виконавчими документами) 50% заробітної плати. Відповідно до вимог ПК України, при кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен утримувати (відраховувати) по кожному працівнику наступні податки податок на доходи фізичних осіб (ПДФО) 18% та військовий збір (ВЗ) 1,5%. Таким чином, до виплати позивачу підлягає сума заборгованості по заробітній платі у загальному розмірі 48733, 43 грн., яка складається з: заборгованість по заробітній платі за період простою у розмірі 6272,00 грн. * 4 = 25088,00 грн. + 2007,03 грн. заборгованість за листопад 2022 року, + 14112,00 грн. заборгованість за червень 2022 року, + 7526, 40 грн. заборгованість за травень 2022 року, що також підтверджується довідкою №01-10/264 від 26 червня 2023 року, виданою відповідачем, з подальшим стягнення відповідних податків та зборів (а.с. 81). Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача середнього заробітку, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 43\~Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Частиною першої ст. 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України. Зі змісту ч. 7 ст. 43 Конституції України, ч. 1 ст. 115 КЗпП України, відповідач мав виплачувати працівнику заробітну плату регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженому у встановленому порядку, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі звільнення працівника, керівництво повинно провести з ним повний розрахунок, не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Якщо працедавець при звільненні працівника несвоєчасно провів з ним повний розрахунок, то відповідно до ст. 117 КЗпП, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку («вимушений прогул»). Встановлено, що наказом КП «Парки Херсона» ХМР №77/1 від 31 грудня 2022 року [PERSON] переведено на посаду фахівця садово-паркового господарства з оплатою праці відповідно до штатного розпису з 02 лютого 2023 року (а.с. 11-13). Наказом КП «Парки Херсона» ХМР №105 від 24 березня 2023 року [PERSON] було звільнено з посади фахівця зеленого господарства з 31 березня 2023 року за угодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 14). У поданій позовній заяві позивач зазначила, що з 01 грудня 2022 року по день звільнення 31 березня 2023 року відповідачем було проведено розрахунок по заробітні платі у повному обсязі, однак за період простою заборгованість не погашена, що не заперечується відповідачем. Тобто, станом на день звернення до суду з позовом, заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі за період з травня по листопад 2022 року складає 48733, 43 грн. Правила обрахунку середнього заробітку визначені Постановою КМУ від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». Згідно п. п. 2, 5, 8 вказаного Порядку середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочих (календарних) днів на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів за цей період. Враховуючи, що те, що середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, тобто звільнення позивача, судом для розрахунку середнього заробітку приймається до уваги заробітна плата [PERSON] за січень та лютий 2023 року. Позивач для розрахунку середнього заробітку надав суду довідку про доходи №01-10/139 від 11 квітня 2023 року. На спростування наданих позивачем доказів щодо розміру її заробітної плати, відповідач будь-яких доказів не надав, а тому суд для розрахунку середнього заробітку приймає до уваги вищевказану довідку, які\~видана відповідачем позивачу. Судом встановлено, що заробітна плата позивача у січні 2023 року становила 19324,00 грн, в лютому 2023 року 19324,00 грн (а.с. 18). Згідно режиму роботи КП «Парки Херсона» ХМР, для робітників парків, у тому числі посади [PERSON] , встановлено 6 денний робочий тиждень. Загальна кількість відпрацьованих днів позивачем у січні 2023 року склала 26 днів, у лютому 2023 року 24 робочих днів. Відповідно до п. 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку. Суми нарахованої заробітної плати, крім премій (в тому числі за місяць) та інших заохочувальних виплат за підсумками роботи за певний період, враховуються у тому місяці, за який вони нараховані, та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт. Таким чином, розмір середньоденної заробітної плати, обчислений відповідно до положень Порядку №100, становить: 19324,00 грн. + 19324,00 грн. = 38648,00 грн. 38648,00 грн. / 50 (відпрацьовані робочі дні) = 772,96 грн. (середньоденна заробітна плата). Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. За наведених\~обставин,\~суд приходить\~до висновку\~про необхідність\~стягнення з\~відповідача на\~користь позивача\~середнього заробітку\~за час\~затримки повного\~розрахунку при\~звільненні,\~відповідно до\~заявлених позовних\~вимог,\~за період\~з 1\~квітня 2023\~року по 04 липня 2023 року, що становить 80 дні,\~в розмірі 61836,80 грн, з розрахунку: середньоденна заробітна плата позивача 772,96 грн. х 80 днів = 61836, 80 грн. При цьому, суд вважає доводи відповідача про те, що при розрахунку середньої заробітної плати необхідно виходити із заробітної плати за травень, червень 2022 року необґрунтованими, так як згідно Порядку, середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, тобто звільнення позивача, якими були січень та лютий 2023 року. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджується, що 01 квітня 2023 року позивач та адвокат Лебедєва Т.О. уклали договір про надання правової допомоги №01-04-23-ЮП (а.с. 31). На виконання п. 3.1. Договору про надання правової допомоги Клієнт перерахував на рахунок адвоката 01 квітня 2023 року 15000,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № б/н від 01 квітня 2023 року (а.с. 29). Відповідач надав до суду клопотання про зменшення розміру витрат [PERSON] на професійну правничу допомогу до 5000,00 грн. Будь-які акти виконаних робіт, зазначення переліку та вартості послуг, які були надані адвокатом Москалюк А.О. в матеріалах справи відсутні. У задоволенні вимог позивача немайнового характеру в частині скасування наказу відмовлено, позовні вимоги про стягнення заборгованості та середнього заробітку було задоволено частково, тому витрати позивача на правову допомогу підлягають відшкодуванню пропорційно задоволеної частини вимог, у розмірі 5000 грн. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Позовна заява [PERSON] містить три вимоги, одна вимога немайнового характеру (судовий збір 1073, 60 грн.), у задоволенні якої позивачу було відмовлено, тому судовий збір не стягується. Інші дві вимоги майнового характеру: стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 66428, 40 грн. та середнього заробітку за весь період затримки розрахунку в розмірі 65124, 00 грн. (судовий збір відповідно до ціни позову - 1315, 52 грн.), з урахуванням проценту задоволення позовних вимог (84%), до стягнення з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 1106, 10 грн. Згідно пунктів 2 і 4 частини 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial