Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-10 00:00:00

19 квітня 2023 року [PERSON] звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси з вказаним позовом до [PERSON] , в якому просить шлюб між ними розірвати та стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки аліменти у твердій грошовій сумі - 2272 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також на її утримання у розмірі 2684 грн. щомісячно до досягнення донькою трьох років. Позов обґрунтовано тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу, від якого мають одну доньку, спільне життя між подружжям не склалося через неприязні стосунки між ними та втрату почуттів поваги та любові, що негативно впливає на їхню дитину, тому, на думку позивачки, збереження шлюбу є неможливим. Крім того, на даний час донька перебуває на повному утриманні матері, відповідач у добровільному порядку участі в утриманні дитини не бере, тому вона просить стягувати аліменти на утримання доньки у розмірі рекомендованого законом розміру 2272 грн. до досягнення дитиною повноліття, а також на її утримання у розмірі прожиткового мінімуму - 2684 грн. до досягнення донькою трьох років, оскільки позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років,та потребує матеріальної допомоги. Після надходження позовної заяви суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України. 21 квітня 2023 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 30 травня 2023 року провадження у справі було зупинено та надано сторонам строк для примирення на два місяці. 11 вересня 2023 року провадження у справі поновлено. В матеріалах справи міститься клопотання представника позивачки адвоката Ільїна А.Н. про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутності. Відповідач надав суду відзив на позов, в якому не визнав причини розірвання шлюбу, зазначені позивачкою, оскільки вважає справжньою причиною розлучення подружню зраду дружини, яка почала спільне проживання з іншим чоловіком, а заходи, вжиті ним для збереження сім`ї результатів не дали. Що стосується стягнення аліментів на утримання дитини, то він не погоджується з їхнім розміром, оскільки сплачувати щомісячно по 2272 грн. не зможе, так як не працює, перебував на обліку у центрі зайнятості як претендент на роботу, роботу не знайшов, живе за рахунок випадкових заробітків, крім того стан його здоров`я вимагає постійних витрат на лікування. У добровільному порядку він зможе виплачувати на утримання дитини по 1500 грн. Крім того, відповідач зазначає, що регулярно надсилав аліменти на утримання доньки у розмірі 2500 грн. щомісячно, забезпечував позивачку продуктами харчування. Аліменти на утримання позивачки зможе сплачувати по 500 грн. щомісячно з тих самих підстав. Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Сторони зареєстрували шлюб 14 червня 2019 року у Малиновському районному у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1510, згідно з виданим 14 червня 2019 року свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У подружжя за час перебування у шлюбі народилася донька [PERSON] , [INFO] , батьками якої у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданому Первомайським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 149 зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Причинами розірвання шлюбу між сторонами стало те, що спільне життя між подружжям не склалося , сім`я фактично розпалася. Заходи, вжиті судом щодо примирення подружжя результатів не дали. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч.1 ст.24\~СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями ст. 18 ч. 2 п. 3, ст.ст. 51, 56 ч. 3, ст.110 ч. 1 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Враховуючи,\~що у\~сторін сім`я\~розпалася,\~позивачка продовжує\~наполягати на\~розірванні шлюбу,\~а відповідач\~підтвердив,\~що дійсно\~сім`я розпалася\~і примирення\~між ними\~не відбулося,\~суд дійшов\~висновку,\~що вимоги\~позивачки обґрунтовані\~і доказані,\~а тому\~шлюб слід\~розірвати,\~оскільки подальше\~спільне життя\~подружжя і\~збереження шлюбу\~суперечить її\~інтересам.\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ На даний час\~донька проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] , знаходиться на її утриманні, а відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини надає періодично. Відповідно до ст.12\~Закону\~України\~«Про охорону\~дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Крім того, статтею 181 СК України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Відповідно до вказаної статті способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою ВР N789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно зі ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Частинами 1 та 2 ст.141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Нормами ч.1\~ст.182\~СК\~України\~при\~визначенні\~розміру\~аліментів\~суд враховує: стан\~здоров`я\~та\~матеріальне\~становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Нормами ч. 2 ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, що позивачка доглядає за донькою. яка не досягла трьох років, у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги, відповідач є працездатним та може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та дружини. Із наданих відповідачем доказів вбачається, що у 2005 році він переніс хірургічне втручання у вигляді ушивання виразки 12-типалої кишки, на даний час йому встановлено діагноз: виразка 12-типалої кишки, гостра без кровотечі, що вимагає від нього певного лікування. У червні 2023 року він перебував на лікуванні у відділенні інтенсивної терапії з діагнозом: неспецифічне запалення легень. При цьому суд звертає увагу на те, що відповідачем не надано доказів, які б свідчили про тривалість і вартість лікування. Судом також враховується, що за березень, квітень та травень відповідач оплачував освітні послуги Одеському ліцею «Школа мрії» у розмірі по 2500 грн. Сторони та дитина перебувають на обліку внутрішньо переміщених осіб. Оцінивши надані докази в сукупності та з урахуванням того, що відповідач не надає систематично матеріальної допомоги на утримання доньки, доказів щодо стану його здоров`я, відсутності інших утриманців, суд дійшов висновку, що аліменти у розмірі 1500 грн., що складає половину прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, встановленого на 01 січня 2023 року, щомісячно забезпечать права та інтереси дитини та не порушать права та інтереси батька, який є працездатним. Аліменти на утримання дружини визначити у розмірі 1500 грн. з урахуванням отримання сторонами соціальної допомоги, як внутрішньо переміщених осіб. Згідно зі ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи те, що позивачка звернулася до суду з позовом 19 квітня 2023 року, тому і стягнення аліментів необхідно здійснювати саме з вказаної дати. Нормами ч.1 ст.430 ЦПК України визначено, що суд допускає\~ негайне виконання судових рішень\~ у справах про\~ стягнення аліментів у межах\~ суми\~ платежу\~ за один місяць. Таким чином, враховуючи вказану норму, суд вважає за необхідне\~ допустити\~ негайне виконання рішення суду\~ в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України\~ та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає також стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн. За змістом частини другої статті 114, статті 115\~СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: partial