Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

09.06.2023 року позивачка звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства «ЕКОПОЛІС» Херсонської міської ради про стягнення заробітної плати, у якому просила суд стягнути з Комунального підприємства «Екополіс» Херсонської міської ради на користь [PERSON] невиплачену заробітну плату у розмірі 101 636 грн. 83 коп.; стягнути з Комунального підприємства «Екополіс» Херсонської міської ради на користь [PERSON] грошову компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 24 259 грн. 36 коп. стягнути з Комунального підприємства «Екополіс» Херсонської міської ради на користь [PERSON] суму середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні у розмірі 174 781,10 грн. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12.06.2023 року відкрито спрощене провадження учасників справи без виклику учасників справи. 20.09.2023 року учасники в судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, що виникають з трудових відносин. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~- кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Судом встановлені\~наступні факти\~та правовідносини.\~01\~квітня 2022\~року між\~ [PERSON] \~та Херсонським\~міським головою\~Херсонського районну\~Херсонської області\~Колихаєвим І.В.\~було укладено\~контракт.\~Відповідно до\~зазначеного контракту\~позивачка по\~справі призначалась\~на посаду\~директора Комунального\~підприємства «Екополіс» Херсонської міської ради. Згідно із пунктом 3.1 Контракту, за виконання обов?язків, передбачених цим контактом, Керівнику нараховується заробітна плата виходячи з: установленого йому посадового окладу в розмірі 29 143 грн. і фактично відпрацьованого часу, встановленого йому у розмірі премії, у розмірі до 70 %. Пунктом 6.1 Контракту сторонами узгоджено, що цей контракт діє з 01 квітня 2022 року по 01 липня 2022 року. Судом встановлено, що 23 червня 2022 року позивачкою подано заяву про продовження з нею трудових відносин до 31 серпня 2022 року на умовах строкового трудового договору без укладення контакту. 25 серпня 2022 позивачкою по справі була подана заява про звільнення з посади директора за угодою сторін з 01 вересня 2022 року. Розпорядженням т.в.о. міського голови від 29.08.2022 року N 356-к позивачку було звільнено з посади директора комунального підприємства «Екополіс» Херсонської міської ради 01 вересня 2022 року за угодою сторін, згідно з пунктом 1 чистини першої статті 36 КЗпП України. На підставі зазначеного розпорядження було видано наказ про звільнення від 29 серпня 2022 року № 36-К. Відповідно до даного наказу головному бухгалтеру підприємства було доручено провести розрахунок з позивачкою та виплатити заборгованість по заробітній платі яка утворилась станом на 01.09.2022 року та виплатити компенсацію за 31 календарний день невикористаної щорічної відпустки. Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов?язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно зі статтею 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться з день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред?явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов?язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обоз?язку з вини власника або уповноваженого ним органу настає передбачена статтею 117 К3пП України відповідальність. Згідно Пленуму Верховного Суду України у пункті 20 постанови від 24 грудня 1999 року N 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв?язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред?явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Суд роз`яснює учасникам справи, що виплата належних заявнику сум повинна бути здійснена саме в день звільнення. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем порушені трудові права позивача щодо невиплати належних йому при звільненні виплат, а тому вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку є обгрунтованою. Судом встановлено, що станом на день звільнення заборгованість по заробітній плати [PERSON] склала 103 636 грн. 83 копійки, при цьому 30 травня 2023 року 2 000 грн. їй було сплачено. Таким чином, судом встановлено, що на день звернення до суду заборгованість з невиплаченої заробітної плати на день звільнення складає 101 636 грн. 83 коп., окрім того відповідно до довідки про заробітну плату від 01.09.2022 року вбачається, що компенсація за невикористану щорічну відпустку за 31 календарний день становить 24 259 грн. 36 коп. При обчисленні середнього заробітку слід керуватися ст. 27 Закону України «Про оплату праці» та п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100, згідно з якими середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов?язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. При цьому, відповідно до п.5 Розділ IV порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з абз.1 п.8 Розділу IV порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (середньогодинна) заробітна визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. З огляду на викладене, суд при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку використовує формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень порядку. Такий розрахунок відповідає змісту зазначених вище норм права та практиці їх застосування, зокрема, Постанові Верховного Суду України від 01.03.2017 р. у справі №635/2084/16-ц та Постанові Верховного Суду від 02.08.2019 р. у справі №755/17855/16-ц. Виходячи з аналізу зазначених норм, суд для визначення середнього заробітку за час затримки розрахунку враховує кількість робочих днів затримки, а не календарних днів. Так, середньоденна заробітна плата заявника складає 1344 грн. 47 коп. період затримки розрахунку з 02.09.2022 р. по 02.03.2023 р. складає 130 робочих днів, а розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку за цей період складає: 174 781,10 грн. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до ст. 141 ч. 1, 6\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4, 5 \~ст. 263 ЦПК України,\~судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним\~є рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. Судове\~рішення має\~відповідати завданню\~цивільного судочинства,\~визначеному цим\~Кодексом. При\~виборі і\~застосуванні норми\~права до\~спірних правовідносин\~суд враховує\~висновки щодо\~застосування відповідних\~норм права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами. Згідно ст.\~273\~ЦПК України,\~рішення суду\~набирає законної\~сили після\~закінчення строку\~подання апеляційної\~скарги всіма\~учасниками справи,\~якщо апеляційну\~скаргу не\~було подано. У\~разі подання\~апеляційної скарги\~рішення,\~якщо його\~не скасовано,\~набирає законної\~сили після\~повернення апеляційної\~скарги,\~відмови у\~відкритті чи\~закриття апеляційного\~провадження або\~прийняття постанови\~суду апеляційної\~інстанції за\~наслідками апеляційного\~перегляду. Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених\~частиною другою\~статті 4\~цього Кодексу,\~рішення суду,\~що набрало\~законної сили,\~є обов`язковим\~для особи,\~в інтересах\~якої було\~розпочато справу. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них На підставі\~ викладеного та

Outcome: approved