Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з названим позовом, посилаючись на те, що мати [PERSON] та бабуся [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] . Зазначають, що покійна була власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] , який заповіла їм у рівних частках. Вказують, що звернувшись до нотаріальної контори з заявою про відкриття спадкової справи, їм повідомлено про те, що оформити свідоцтво про спадщину не можна так як відсутні правовстановлюючі документи на спірний будинок. Тому просять визнати за ними в рівних частках по частини кожному право власності на житловий будинок - літ. А, літню кухню - літ. Б, гараж із надбудовою - літ. В, гараж - літ. Г, літню кухню - літ. Д, підпірну стінку - літ. І та огорожу у с. Сусково №210 Закарпатської області в порядку спадкування після смерті [PERSON] , що померла [INFO] . Сторони в підготовче судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивачі заявлені ними вимоги підтримали у повному обсязі. Представник Полянської сільської ради просив розгляд справи проводити у за наявними в матеріалах такої документами (а.с.29-32). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити зважаючи на наступне. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.02.2021 року [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , актовий запис № 21 від 12.02.2021 року .проведений Виконавчим комітетом Полянської сільської ради Свалявського району Закарпатської області (а.с.12). Згідно заповіту від 24.02.2006 року, зареєстрованого в реєстрі за №04, [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла своїй дочці [PERSON] , [INFO] та онуку [PERSON] , [INFO] в рівних частинах, в тому числі, й належний їй житловий будинок (а.с.21). Як убачається з Дозволу №245 від 19.10.1957 року [PERSON] дозволено побудувати житловий будинок в с. Сусково (а.с.17). Відповідно до свідоцтва про народження (виданого повторно) серії [NUMBER] від 16.06.2020 року, батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 11.03.2003 року, актовий запис №23 від 11.03.2023 року ,проведений відділом ДРАЦС Свалявського РУЮ в З/о; свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.07.2008 року, актовий запис № 53 від 15.07.2008 року, проведений відділом РАЦС Свалявського РУЮ в З/о; свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 11.11.2014 року, актовий запис №10 від 11.11.2014 року, проведений відділом РАЦС Свалявського РУЮ в З/о (а.с.13, 15-16). Як убачається з відповіді державного нотаріуса Дядюші О.О. від 10.08.2023 року №388/01-16 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] у зв`язку з відсутністю всіх необхідних документів, зокрема: документів, що посвідчують право власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] за [PERSON] та відсутні відомості про зареєстровані права за останньою в Державному реєстрі речових прав (а.с.7-10). Відповідно до довідки Полянської сільської ради від 26.07.2023 № 634 земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель в [ADDRESS] у власність не передавалась та знаходиться у користуванні (а.с.19). Як убачається з довідки Полянської сільської ради від 25.07.2023 № 629 [PERSON] , яка померла [INFO] , на момент смерті постійно проживала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] , разом з нею були зареєстровані: дочка - [PERSON] , [INFO] ; онуки - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.20). На спірний житловий будинок виготовлено технічний паспорт, інвентаризаційна справа №1821/2023 від 31.07.2023 року, та такий складається з «А» - житловий будинок, «Б» - літня кухня, «В» - гараж з надбудовою, «Г» - гараж, «Д» - літня кухня, «І» - підпірна стінка, «№1-2» - огорожа. Його вартість становить 108/210,00 грн. (а.с.22-26). Вищезгадані обставини стверджуються відповідними документами і ніким не оспорюються. Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Міністерством комунального господарства УРСР і погодженою 15.01.1966 року із Верховним Судом УРСР, було встановлено, що реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать, зокрема, громадянам на праві особистої власності (п.п. 2, 4); будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягають реєстрації (п. 6); при відсутності правовстановлюючих документів, зазначених в Інструкції, у випадках включення в міську (селищну) смугу сільських населених пунктів або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу бюро технічної інвентаризації при наявності погосподарських книг сільської Ради депутатів трудящих складає списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам, з метою їх подальшої реєстрації, а при відсутності таких книг необхідних для реєстрації питання вирішуються в кожному окремому випадку за заявою зацікавленої особи з проведенням відповідного обстеження і якщо зібрані матеріали підтверджують належність будинку заявнику, вирішується питання про оформлення права власності (п.п. 10, 20). Таким чином, на час будівництва житлового будинку, з урахуванням також положень ст. 4 ЦК Української РСР (1963 року), реєстрація права власності на нього не вимагалася, як докази належності будинку певній особі могли бути прийняті документи, що не були передбачені Додатком №1 до згаданої Інструкції від 31.01.1966 року. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його спадкодавцю на час його смерті ніким не оспорюється. Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої законом від 17.07.97 № 475/97-ВР, передбачено право фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Згідно з нормою ст. 319 цього кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити з своїм майном,

Outcome: approved