Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Супрун Д.В., звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтований тим, що 21.01.2021 він був прийнятий на роботу до АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг», 17.07.2023 звернувся до керівництва підприємства з заявою про звільнення з 19.07.2023 за власним бажанням відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України з причини порушення підприємством законодавства про працю, а саме систематичного порушення строків виплати заробітної плати. На день звільнення заборгованість з заробітної плати становить 93 458,67 грн. Наказом №1610/ВК від 02.06.2023 його було звільнено за власним бажанням ст.38 КЗпП України. Позивач вважає такі дії відповідача незаконними, оскільки ним подано заяву про звільнення на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України, а звільнення на підставі ч.1 вказаної норми проведене з порушенням порядку, установленого законом. Також позивачу не було виплачено всіх коштів, які належать йому при звільненні. Посилаючись на вказані обставини, просить: - змінити формулювання причини звільнення та визнати [PERSON] , токаря четвертого розряду механоскладального цеху №22, звільненим 19 липня 2023 року за власним бажанням відповідно до частини третьої статті 38 Кодексу законів про працю України з причини порушення підприємством законодавства про працю, а саме систематичного порушення строків виплати заробітної плати, з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ»; -стягнути на користь [PERSON] з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ» нараховану, але не виплачену йому заробітну плату в сумі 44\~874,76 грн; -стягнути\~на користь\~ [PERSON] з\~Акціонерного товариства\~«Сумське машинобудівне\~науково-виробниче\~об`єднання -\~ІНЖИНІРИНГ» вихідну\~допомогу у\~розмірі тримісячного\~середнього заробітку\~у сумі\~54\~371,55\~грн, з послідуючим утриманням з цієї суми належних до сплати податків і зборів. Ухвалою суду від 31.07.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 10:30 07.09.2023. Протокольною ухвалою суду від 20.07.2023 розгляд справи був відкладений за клопотанням представника відповідача про надання додаткового часу для подання відзиву на позовну заяву на 13:00 04.08.2023. В поданому відзиві на позов представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині зміни причини формулювання звільнення з роботи та стягнення вихідної допомоги, зважаючи на положення ч.3 ст.10 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», згідно з якими роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Передумовами виникненню заборгованості по заробітній платі стала неможливість товариства в нормальному режимі в умовах запровадженого воєнного стану забезпечувати працею своїх працівників, через що товариство було вимушено призупинити трудові відносини з усіма своїми працівниками і суттєво скоротити обсяги виробництва. Листом від 28.02.2022 ТПП України засвідчила військову агресію РФ проти України як форс-мажорні обставини, крім того товариству Сумською ТПП видано три сертифікати, якими засвідчено форс-мажорні обставини. Також не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, розмір якої згідно наданої довідки №16-07/530 від 21.08.2023 становить 44\~069,75 грн. Сторони у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача просив розглядати справу у його відсутність та відсутність позивача за наявними матеріалами. Представник відповідача також просив здійснювати розгляд справи у його відсутність. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що з 21.01.2021 [PERSON] був прийнятий на роботу до Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг», що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с.8). 17.07.2023 [PERSON] звернувся до керівництва товариства з заявою, у якій просив звільнити його з 19.07.2023 за власним бажанням відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України з причини порушення підприємством законодавства про працю, а саме: систематичного порушення строків виплати заробітної плати (а.с. 9). Згідно з наказом АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» від 17.07.2023 №2220/ВК [PERSON] , токаря четвертого розряду механоскладального цеху №22, звільнено 19.07.2023 за власним бажанням, ст.38 КЗпП України (а.с. 10). Відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. За змістом ст.38 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи працівника і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до розірвання цього договору і які працівник визначає самостійно. У разі якщо вказані працівником причини звільнення - порушення роботодавцем трудового законодавства (ч.3 ст.38 КЗпП України) - не підтверджуються або роботодавцем не визнаються, останній не вправі самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору. При незгоді роботодавця звільнити працівника із підстав, передбачених ч.3 ст.38 КЗпП України, останній може відмовити у розірванні трудового договору, але не вправі розірвати цей договір з інших підстав, які працівником не зазначалися. Аналогічний висновок зазначений у постановах Верховного Суду від 13.03.2019 у справі №754/1936/16-ц, від 22.04.2020 у справі №199/8766/18, від 13.04.2022 у справі №344/1017/20, який у відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України враховується судом при застосуванні норм права до спірних правовідносин. Звертаючись до відповідача із заявою про звільнення, позивач зазначив підставою звільнення факт порушення відповідачем законодавства про працю, а саме: систематичне порушення строків виплати заробітної плати. За вимогами ч.1 ст.21 ЗУ «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно зі ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. З долучених до позовної заяви розрахункових корінців вбачається, що борг підприємства перед позивачем станом на 19.07.2023 складає 102\~364,03 грн (а.с. 11), в тому числі, за червень 2022 року заборгованість складала 15\~919,80 грн, за липень 2022 року 13\~240,92 грн, серпень 2022 року 9\~575,62 грн, квітень 2023 року- 4\~571,50 грн, травень 2023 14\~181,43 грн, червень 2023 року 13\~488,59 грн, липень 2023 року 31\~386,17 грн (а.с. 11). Більш того, рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 14.07.2023 у справі №592/8144/23 з відповідача стягнуто на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену заробітну плату, у розмірі 62\~059,27 грн (https://reyestr.court.gov.ua/Review/112186631). Порушення відповідачем законодавства про оплату праці носять триваючий характер; доказів на спростування вказаних фактів суду не надано. І саме порушення роботодавцем законодавства про працю спонукало позивача розірвати з товариством трудовий договір та подати заяву на звільнення на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України. При цьому, не заслуговують на увагу суду посилання відповідача на положення ч.3 ст.10 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», згідно з якою роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили, оскільки право позивача бути звільненим на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України не є мірою відповідальності роботодавця за порушення строку виплати заробітної плати. Долучені представником відповідача копії сертифікатів Сумської торгово-промислової палати жодним чином не свідчать про неможливість виконання зобов`язання із виплати заробітної плати; будь-яких даних щодо відсутності грошових коштів, неможливості їх залучення чи то неможливості використання наявних грошових коштів, що завадило забезпеченню реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати, надано не було. Звільняючи [PERSON] саме з 19.07.2023, у визначений ним строк, відповідачем не заперечувалось порушення законодавства про працю в частині своєчасної виплати заробітної плати. Отже, відповідач фактично визнав та погодився із зазначеною працівником підставою для звільнення, тому саме з 19.07.2023 роботодавець повинен був звільнити позивача на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України, а не самостійно змінювати підставу розірвання трудового договору. За таких обставин, оскільки відповідачем не надано доказів на спростування доводів позивача щодо порушення приписів чинного трудового законодавства, подана позивачем заява від 17.07.2023 містила чітку підставу для звільнення - ч.3 ст.38 КЗпП України, а відповідач самостійно змінив правову підставу розірвання трудового договору, вказавши таку, як звільнення за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України, що порушує права позивача, з огляду на встановлені обставини та приведені правові норми і правові висновки суд вважає необхідним змінити формулювання причини звільнення позивача та вважати [PERSON] , токаря четвертого розряду механоскладального цеху №22, звільненим 19 липня 2023 року за власним бажанням відповідно до частини третьої статті 38 Кодексу законів про працю України з причини порушення підприємством законодавства про працю, а саме систематичного порушення строків виплати заробітної плати, з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ». Відповідно до ст.44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав зазначених у ч.3 ст.38 працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Середній заробіток працівника визначається відповідно ст.27 ЗУ «Про оплату праці» за правилами передбаченими положенням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 року №100. Відповідно до п.5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з абзацом 1 п.8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються, із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадиться шляхом множення середньоденного (годинного, заробітку на число робочих днів (годин), а у випадку передбаченим чинним законодавством календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Ухвала суду від 31.07.2023 про витребування довідки з зазначенням середнього заробітку [PERSON] відповідачем не виконана, відтак у відповідності до вимог ч.10 ст.84 ЦПК України суд визначає середній заробіток позивача за наявними в справі доказами. Згідно з розрахунковими листами, наданими AT «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» протягом останніх двох місяців, що передували звільненню, за травень та червень 2023 року заробітна плата [PERSON] становила 17\~616,68 та 18\~631,02 грн відповідно; отже середньомісячна заробітна плата становить 18\~123,85 грн (36\~247,70 / 2). Отже, вихідна допомога, що підлягає стягненню на користь позивача відповідно до положень ст.44 КЗпП України становить 54\~371,55 грн (18\~123,85 х 3) з наступним утриманням з цієї суми належних до сплати податків і зборів. Оскільки у день звільнення позивачу в порушення вимог ч.1 ст.116 КЗпП України не були виплачені всі належні суми, з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню заборгованість із заробітної плати за червень та липень 2023 року, розмір якої становить 44\~069,75 грн, у відповідності до наданої АТ «СМНВО - Інжиніринг» довідки №16-07/530 від 21.08.2023. Відтак, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 147,20 грн.

Outcome: partial