Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-17 00:00:00

Заявник [PERSON] , жителька [ADDRESS] подала до суду заяву, в якій просить встановити факт родинних відносин між [PERSON] (в деяких документах [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] , визначивши, що вони являються донькою та мамою. Заінтересована особа: Чернелицька селищна рада Івано-Франківської області, місцезнаходження: вул. Незалежності, 23 смт. Чернелиця Городенківського району Івано-Франківської області. Заява мотивована тим, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21.08.1965 Далешівською сільською радою Городенківського району, заявник - [PERSON] , [INFO] , її мати - [PERSON] . 02.10.1982 заявник зареєструвала шлюб та змінила прізвище на « [PERSON] », що стверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №00040688201 від 26.07.2023. [INFO] померла мати заявника - [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 08.05.2007, актовий запис № 15. Реалізовуючи свої спадкові права, заявник подала заяву до Городенківської державної нотаріальної контори, де була заведена спадкова справа №83/2023. 22.04.2023 заявник отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належний мамі земельний пай. До складу спадкового майна [PERSON] також входить земельний пай, який належав її мамі - [PERSON] , що доводиться Сертифікатом на земельну частку (пай) серії ІФ №0108336. Вивчивши подані завником документи, державний нотаріус Городенківської ДНК видала їй постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.07.2023. У постанові вказано, що спадкоємцем [PERSON] є її донька [PERSON] , яка прийняла спадщину, однак не оформила своїх спадкових прав. На доведення родинних стосунків нотаріусу подано архівні довідки Івано-Франківського обласного державного архіву, у яких є суттєві розбіжності в написанні імен спадкодавця та спадкоємця, через які неможливо однозначно встановити родинні стосунки між ними. Згідно архівної довідки Державного архіву Івано-Франківської області від 30.06.2023 [PERSON] народилася [INFO] у с.Колінки Городенківського району. ЇЇ батьками є [PERSON] , син [PERSON] , та [PERSON] донька [PERSON] . Згідно архівної довідки Державного архіву Івано-Франківської області від 30.06.2023, 20 лютого 1930 року у церкві с.Колінки зареєстрували шлюб [PERSON] , син [PERSON] і [PERSON] , та [PERSON] , донька [PERSON] і [PERSON] . З наведених архівних документів слідує, що основні дані (дати народження, імена батьків, населені пункти) збігаються, має місце розбіжність у написанні імен - [PERSON] / [PERSON] та [PERSON] . Згідно Списку українських жіночих імен ім`я « [PERSON] » грецького походження, має похідні варіанти « [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ». У цьому ж списку визначено, що ім`я « [PERSON] » теж грецького походження та має два основні варіанти - [PERSON] . Отже, офіційний іменем слід вважати « [PERSON] », а « [PERSON] » є простонародним варіантом цього імені. У свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 15.10.1995 (актовий запис №24) спадкодавець вказана як [PERSON] , яка померла [INFO] в с.Колінки у віці 85 років. Віднявши від року смерті вік померлої отримуємо її рік народження - 1910, що відповідає даним архівних довідок. Сертифікат на право на земельний пай теж виписаний на ім`я « [PERSON] ». І свідоцтво про смерть і сертифікат, видаються на підставі паспорта громадянина України, отже він теж був виданий на таке ПІБ. Довідкою №206, виданою 19.06.2023 Далешовецьким старостинським округом, теж доводиться що [PERSON] є донькою [PERSON] . Встановлення факту родинних відносин між мамою заявника та її бабкою має для неї юридичне значення, так як є необхідним для оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельний пай. Від встановлення факту родинних відносин між ними залежить виникнення та реалізація заявником спадкових прав, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, та [PERSON] не має іншої можливості внести виправлення в документи, які посвідчують факт родинних відносин, так як її мама і бабуся померли. Встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, так як заявник єдиний спадкоємець [PERSON] за заповітом. Досудове врегулювання спору в даному випадку неможливе. Учасники справи в судове засідання 18 вересня 2023 року не з`явилися. Заявник [PERSON] до суду подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі. Заявлені вимоги підтримує та просить задовільнити. Заінтересована особа Чернелицька селищна рада Івано-Франківської області до суду надіслала заяву, в якій просила розглядати справу без їх представника. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, прийшов до висновку про задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. П.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 21 серпня 1965 року, [PERSON] народилася [INFO] в с. Колінки Городенківського району Івано-Франківської області, її матір`ю є [PERSON] , відповідний запис за № 30 від 10.08.1965. [PERSON] після реєстрації шлюбу з [PERSON] (актовий запис № 19 від 02 жовтня 1982 року), присвоєно прізвище - « [PERSON] », що доводиться копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00040688201 від 26 липня 2023 року. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, прізвище після розірвання шлюбу заявника - « [PERSON] », запис за № 59 від 13 вересня 1989 року, що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 17.11.1989. Як слідує з копії архівної довідки № Л-12 (Ц)/06-06 від 30.06.2023, виданої Державним архівом Івано-Франківської області, [PERSON] народилася [INFO] у с.Колінки Городенківського повіту (нині Коломийського району), хрещена 06 листопада 1932 року у церкві с. Колінки (а/з № 26). Її батьками є: батько [PERSON] , син [PERSON] і [PERSON] , уродж. Хорт, та [PERSON] , донька [PERSON] і [PERSON] . Згідно копії архівної довідки № Л-29(Ц)/06-06 від 30.06.2023, виданої Державним архівом Івано-Франківської області, 20 лютого 1930 року у церкві с.Колінки Городенківського повіту (нині Коломийського району) зареєстрували шлюб [PERSON] , [INFO] (уродженець і мешканець с. Дубки, син [PERSON] і [PERSON] , уродж. Хорт) та [PERSON] , [INFO] (уродженка і мешканка с.Колінки, донька [PERSON] і [PERSON] , уродж. Боднарчук. [PERSON] померла [INFO] у віці 85 років в с.Колінки Городенківського району Івано-Франківської області, про що 15.10.1995 в книзі реєстрації актів про смерть зроблена запис за № 24, що доводиться копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 15.10.1995. Оскільки [PERSON] померла до [INFO] , застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно ст. 560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Як вбачається із копії довідки Далешовецького старостинського округу № 2 Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, [PERSON] , 1910 р.н., померла [INFO] (а/з № 24 від 15.10.1995 року); на час смерті була зареєстрована та проживала у [ADDRESS] ; на час смерті разом з нею були зареєстровані та проживали: дочка [PERSON] , 1933 р.н. До спадкового майна [PERSON] входить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності спілки селян « [INFO] », розміром 85,8 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що доводиться копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ІФ № 0108336 від 16.02.2000. Повідомленням Городенківської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 1267/01-16 від 02.09.2023 та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 73798962 від 02.09.2023, стверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заведена. [PERSON] померла [INFO] у віці 74 років в с.Колінки Городенківського району Івано-Франківської області, про що 15.10.1995 в книзі реєстрації актів про смерть зроблена запис за № 24, що доводиться копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 15.10.1995. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Згідно ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. Із копії спадкової справи, наданої суду Городенківською державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області вбачається, що за заявою [PERSON] від 21.04.2023, як спадкоємця за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заведена спадкова справа № 83/2023 (номер у спадковому реєстрі № 70550877). Державним нотаріусом Городенківської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Капріян С.В. 22.04.2023 [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у спілці селян «Колінківська», місцезнаходженням с. Колінки Городенківського району Івано-Франківської області, розміром 85,2 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, належного померлій [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) сері ІФ № 0108337. При зверненні [PERSON] до державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області Капріян С.В. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на спадкове майно, яке належало [PERSON] , яка померла [INFO] спадкоємцем якої була її дочка [PERSON] , яка прийняла спадщину, однак не оформила своїх спадкових прав, нотаріус відмовила у зв`язку з тим, що в наданих заявником документах - архівній довідці, виданій 21 лютого 2022 року Івано-Франківським обласним державним архівом про народження [PERSON] , де мати записана як [PERSON] , архівній довідці від 30 червня 2023 року, де наречена значиться як « [PERSON] », отже є розбіжності в іменах та прізвищі спадкодавців, що не дає можливості встановити родинний зв`язок, як між дочкою та матір`ю, що доводиться постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 989/02-31 від 13.07.2023. Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Судом встановлено, що у даній справі встановлення факту не пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право. Той факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] , є дочкою та матір`ю, підтверджується дослідженими судом доказами (письмовими документами), та крім того: ім`я « [PERSON] » - популярне європейське жіноче ім`я, походить від латинізованої форми давньоєврейського імені та грецького [PERSON] , існують два поширені варіанти цього імені - [PERSON] та [PERSON] та ім`я « [PERSON] » - українська народна форма канонічного імені « [PERSON] » (Матеріал з Вікіпедії - вільної енциклопедії). Приймаючи до уваги вищенаведене, суд приходить до переконання, що зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] . Факт, про встановлення якого просить заявник, має для неї юридичне значення, оскільки дозволить їй реалізувати права спадкоємця. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved