Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

Представник позивача звернувся із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] , до квартири відповідача подаються послуги з гарячого водопостачання та централізованого опалення. Позивач зобов`язання виконує належним чином. Відповідач свої зобов`язання не виконує, не здійснює платежів за отримані послуги, у зв`язку з чим утворилась заборгованість яка станом на 01.09.2021 року складається з: 5 716,97 грн. - заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення, 0,00 грн.- заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води, 15 536,70 грн. - заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги централізованого опалення, 0,00 грн. - заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води. Враховуючи викладене, просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі. У відзиві на позов представник відповідачки [PERSON] - адвокат Грицаєнко О.П. проти позовних вимог заперечувала в повному обсязі з наступних підстав. Відповідачка [PERSON] ніколи не була власницею чи користувачем квартири [ADDRESS] , а тому є неналежним відповідачем. Натомість, вона є власницею квартири [ADDRESS] ., що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а також Договором купівлі-продажу від 05.08.2019 цієї квартири. Просила стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. 20.03.2023 на адресу суду надійшла відповідь на запит від Оболонської районої в м. Києві державної адміністрації, що відповідно до Реєстру територіальної громади м. Києва станом на 17.03.2023 року у квартирі [ADDRESS] відсутні зареєстровані фізичні особи. В судовому засіданні судом задоволено клопотання позивача та витребувано від Комунального підприємства Київської міської ради «Київського міського бюро технічної інвентаризації» відомості, що підтверджують право власності на об`єкт нерухомості за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до відповіді Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», згідно з даними реєстрових книг комунального підприємства кв. [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Зінов`євим С.В.- приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 07.12.2004 за реєстровим №2-2965. В судовому засіданні 12.06.2023 року судом замінено неналежного відповідача [PERSON] на належного [PERSON] та прийнято нову позовну заяву, в якій позивач зазначив, що [PERSON] є власником квартири за адресою [ADDRESS] , до квартири відповідача подаються послуги з гарячого водопостачання та централізованого опалення. Позивач зобов`язання виконує належним чином. Відповідач свої зобов`язання не виконує, не здійснює платежів за отримані послуги, у зв`язку з чим утворилась заборгованість яка станом на 01.09.2021 року складається з: 5 716,97 грн. - заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення, 0,00 грн.- заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води, 15 536,70 грн. - заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги централізованого опалення, 0,00 грн. - заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води. Враховуючи викладене, просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Звернувся з заявою про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримав та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.280,281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідачки, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що ПАТ «Київенерго» було визначено обов`язковим виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для житлових будинків комунальної форми власності згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» з 01.07.2014 року. 11.10.2018 між ПАТ «Київенерго» та КП (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» було укладеного Договір № 602-18 про відступлення права вимоги, за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенрго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 з урахуванням оплат. Відповідно до довідки Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», згідно з даними реєстрових книг комунального підприємства кв. [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Зінов`євим С.В.- приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 07.12.2004 за реєстровим №2-2965 (а.с. 120, 127-128). Відповідач [PERSON] , який є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , як споживач житлово-комунальних послуг згідно ст.ст. 156, 162 ЖК Української РСР зобов`язаний не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири та прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання виконує належним чином, здійснює надання житлово-комунальних послуг. Відповідач свої зобов`язання не виконує належним чином, не здійснює платежів за житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 01.09.2021 року складається з: 5 716,97 грн. - заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення, 0,00 грн.- заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води, 15 536,70 грн. - заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги централізованого опалення, 0,00 грн. - заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води. На момент розгляду справи відповідачем не сплачено зазначену суму заборгованості. Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. У ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зобов`язання споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року. Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачу згідно з договором, що оформлюється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до ч.7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної та гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається з виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. На виконання вимог Закону КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 №34 (5085). Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем. Відповідач в свою чергу від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством не відмовлявся, не відключався. Крім того, постановою судової палати у цивільних та господарських справах Верховного суду України від 20 квітня 2016 року справа 6-2951цс15 містить висновок про те, що факт відсутності договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що позивач виконує умови договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України. Виходячи із вищенаведеного, позовні вимоги є правомірними, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до п.3 ч.3. ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів. Згідно ч.1 та ч.2 ст. 140 ЦПК України встановлено, що особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсаціїсвоїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Враховуючи, те що Бюро є суб`єктом господарювання та проводить свою діяльність на принципах повного господарського розрахунку, суд вважає правильним оплату за надання інформації у розмірі 175,60 грн. стягнути з відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено 33,00 грн. за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав (а.с. 7), однак суд вважає, що ці витрати не підлягають стягненню з відповідача, оскільки дані щодо власника нерухомого майна в довідці відсутні, а тому отримаа інформація жодним чином не впливає на предмет доказування. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Щодо вимоги про компенсацію судових витрат первинному відповідачу [PERSON] , суд зазначає наступне. 01.12.2022 представником [PERSON] адвокатом Грицаєнко О.П. подано клопотання, в якому вона просить стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. 09.03.2023 року від представника позивача Смілик Т.М. надійшли заперечення на заяву про стягнення правничої допомоги, в якій просила відмовити у стягненні з КП «Київтеплоенерго» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн., оскільки представником відповідача долучено копію акту про наданих послуг № 01/11-11-2022-1А, однак даний Акт не містить даних щодо наданих відповідачу послуг, їх об`єму та витраченого часу, так як, не вказано скільки саме часу було витрачено на підготовку того чи іншого документа, а зазначена лише сума у розмірі 1 000 грн. Крім того, в запереченнях підтверджує, що позивачем при подані позовної заяви КП «Київтеплоенерго» про стягнення заборгованості за надані послуги, помилково було зазначено відповідачем [PERSON] замість належного. В судовому засіданні 12.06.2023 року за клопотанням представника позивача проведено заміну неналежного відповідача, [PERSON] на належного відповідача [PERSON] (а.с. 133). Відповідно до ч. 5 ст. 51 ЦПК України відповідач, замінений іншим відповідачем, має право заявити вимогу про компенсацію судових витрат, здійснених ним внаслідок необґрунтованих дій позивача. За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, яка повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц. Згідно ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місце знаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частинами 2-4 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже, стороні, на користь якої прийняте рішення, для отримання відшкодування витрат на правову допомогу слід довести: факт і тривалість надання їй правової допомоги; факт надання допомоги адвокатом або іншим фахівцем у галузі права; факт оплати правової допомоги. При розрахунку розміру відшкодування має враховуватися час на надання правової допомоги: 1) у судовому засіданні; 2) під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; 3) під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26 лютого 2015 року, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10 грудня 2009 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30 березня 2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони. На підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу представницею [PERSON] адвокатом Грицаєнко О.П. подано копії договору № 01/09-22 від 29.09.2022 року укладеного між [PERSON] та Адвокатським об`єднанням «ДЖІ ЕН ЕС ПАРТНЕРС» (а.с. 83-88), відповідно до п. 4.3 цього договору вартість послуг, що надаються адвокатом розраховуються враховуючи погодинну ставку у розмірі 2000 грн. Представником первісного відповідача Новіченко Л.В. надано документи понесених витрат у розмірі 5 000 грн., з яких - 4 000 грн.- юридичний аналіз, підготовка і подання відзиву і 1000 грн. участь в судовому засіданні, що підтверджується Актом про надання послуг №11/10-2022-1А від 11.10.2022 (а.с. 89), квитанцією від 14.10.2022 року про оплату за надані послуги згідно рахунку на оплату №11/10-2022-1Р від 11.10.2022 року у розмірі 4000 грн., Актом про надання послуг №01/11-2022-1А до Договору про надання правничої допомоги №01/09-22 від 29.09.2022 (а.с. 101), квитанцією про оплату за правничу допомогу згідно рахунку фактури №01/11-2022-1Р від 01.11.2022 року у сумі 1000 грн.(а.с. 103). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Суд вважає необґрунтованим відносити до витрат на професійну правничу допомогу: витрати за участь в судовому засіданні Оболонського районного суду м. Києва від 01.11.2022 року у розмірі 1000,00 грн., оскільки дане судове засідання було проведено за відсутності учасників справи, що підтверджується протоколом судового засідання від 01.11.2022 року (а.с. 59). З огляду на викладені обставини, суд вважає обґрунтованою вимогу про стягнення компенсації судових витрат та вважає за необхідне задовольнити зазначену заяву частково та стягнути з позивача на користь неналежного відповідача [PERSON] компенсацію судових витрат, понесення яких доведено належними доказами та узгоджується з приписами ч.5 ст. 51 ЦПК України в розмірі 4000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved