Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

31 серпня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить шлюб з відповідачем розірвати та присудити на її користь аліменти на утримання трьох малолітніх дітей у розмірі половини усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. На обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказувала, що вона з 11 квітня 2015 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають трьох малолітніх дітей. Подружнє життя з відповідачем не склалося через постійні конфлікти та непорозуміння. Сторони втратили почуття поваги та любові один до одного. Більше року не проживають з відповідачем однією сім`єю. Подальше подружнє життя є неможливим. Діти проживають разом з нею. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, а тому просить суд шлюб розірвати та стягнути з відповідача аліменти. В судове засідання позивачка не з`явилася, згідно письмового клопотання від 20 вересня 2023 року просить справу розглядати за її відсутності, позов задовольнити. Відповідач [PERSON] 20 вересня 2023 року подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечує. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 11 квітня 2015 року Виконавчим комітетом Новорічицької сільської ради Зарічненського району Рівненської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 4, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 11 квітня 2015 року (а.с.7). Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя сторін суд приходить до висновку про те, що подальше їх спільне життя та збереження сім`ї є неможливим, і таким, що суперечить інтересам позивача, а відтак позов в цій частині підлягає до задоволення. Судом також встановлено, що сторони мають малолітніх дочок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З досліджених судом копій свідоцтв про народження видно що сторони по справі є батьками цих малолітніх дітей (а.с.8-10). Відповідно до положень\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З витягів з реєстру Зарічненської територіальної громади від 30 серпня 2023 року малолітні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні (а.с.11-13). Визначаючи розмір аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України враховує, що малолітні діти проживають з позивачкою та знаходиться на її матеріальному утриманні, відповідач участі в матеріальному забезпеченні дітей не приймає, є працездатною особою, має нерегулярний, мінливий дохід. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Оскільки ні позивачем, ні відповідачем, суду не надано будь-яких доказів, які б свідчили про розмір доходу відповідача, а відповідач не подав жодних заперечень проти позову, суд вважає необхідним та доцільним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на малолітніх дітей саме у розмірі половини усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, як про це просить позивачка. Вказаний розмір аліментів є справедливим та розумним. Наявність інших обставин, які можуть бути враховані судом при визначенні розміру аліментів (незадовільний стан здоров`я відповідача, наявність у нього інших утриманців, тощо), судом не встановлена. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України присудивши з відповідача на користь позивача понесені нею і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору (а.с.1) за позовною вимогою про розірвання шлюбу, та відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України присудивши з відповідача на користь держави 1073,60 грн від сплати яких позивачку звільнено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», за позовною вимогою про стянення аліментів.

Outcome: approved