Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного ПрАТ «Європейський страховий альянс», про стягнення пені, інфляційних втрат, три відсотки річних за прострочення грошового зобов`язання та судових витрат з розгляду справи. Свої вимоги обґрунтував тим, що 21 вересня 2018 року, приблизно о 21 годині 15 хвилин, на 344 км+ 600 м автодороги Київ - Чоп сталося зіткнення між вантажним автомобілем «КАМАЗ 55102», реєстраційний номер [NUMBER] , із причепом «ГКБ 8352», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем «Volkswagen Passat», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням позивача [PERSON] , внаслідок якого він, [PERSON] , отримав тяжкі тілесні ушкодження. Відповідно до вироку Рівненського районного суду Рівненської області від 30 серпня 2019 року винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, визнано [PERSON] та йому призначено покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України останній звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком один рік. Зазначав, що у результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди йому було заподіяно майнової шкоди, пов`язаної, як із тяжким ушкодженням його здоров`я, так і значного матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження та знищення належного йому майна. Позивач зазначає, що йому встановлено другу групу інвалідності. Крім того, йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у моральних стражданнях та хвилюваннях, що пов`язані із пошкодженням транспортного засобу, порушенням звичайного способу життя, тривалим знаходженням на лікуванні у медичних закладах. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «КАМАЗ 55102», реєстраційний номер [NUMBER] - [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ "Європейський страховий альянс" на підставі полісу № АМ/5467510 від 18 серпня 2018 року зі страховим лімітом у 100 000,00 грн за шкоду, заподіяну майну, та 200 000,00 грн за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю. Розмір франшизи складає 2 000,00 грн. Окрім того, згідно з полісом № АМ/5467511 від 18 серпня 2018 року цивільно-правова відповідальність водія причепу «ГКБ 8352», реєстраційний номер [NUMBER] - [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди також була застрахована у ПрАТ "Європейський страховий альянс" зі страховим лімітом у 100 000,00 грн за шкоду, заподіяну майну, та 200 000,00 грн за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю. Розмір франшизи становить 2000,00 грн. Позивач неодноразово звертався до ПрАТ "Європейський страховий альянс" із заявами про виплату страхового відшкодування, проте листом № 4891/13 від 30.10.2019 р. відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що ним не було подано протягом одного року з дня настання ДТП заяву про виплату страхового відшкодування та наявність вироку суду про задоволення цивільного позову і стягнення частини заподіяної шкоди з винної в ДТП особи. Вважаючи таку відмову необгрунтованою, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з ПрАТ "Європейський страховий альянс" на свою користь 75 430,01 грн. за період тимчасової втрати працездатності, 184 598,19 грн. витрат, пов"язаних з лікуванням, 67 014 грн. на відшкодування шкоди, пов"язаної зі стійкою втратою працездатності, 200 000 грн. на відшкодування шкоди, заподіяної майну, та 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Постановою Київського апеляційного суду від 13.04.2023 рішення Голосіївського районного суд міста Києва від 13 вересня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про стягнення з ПрАТ "Європейський страховий альянс" на користь [PERSON] витрат на лікування в сумі 3430,45 грн, страхового відшкодування, пов`язаного із тимчасовою втратою працездатності в сумі 57 067,64 грн, страхового відшкодування, пов`язаного із стійкою втратою працездатності в сумі 67 014,00 грн та відшкодування моральної шкоди в сумі 6547,13 грн. Вказане судове рішення виконано відповідачем 27.04.2023. Оскільки позивач звернувся до відповідача 20.09.2019 із необхідними документами про виплату страхового відшкодування з урахуванням п.36.2 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у страховика виникло прострочене виконання грошового зобовязання з 19.12.2019, тобто з 91 дня після звернення позивача із заявою про виплату страхового відшкодування) і по дату його фактичної виплати - 27.04.2023, що складає 1 226 днів. З урахуванням зазначеного та наведених у позові розрахунків позивач просить суд стягнути з відповідача 114 219,08 грн пені, 13 497,74 грн трьох відсотків річних, 68 324,74 грн інфляційних втрат. Судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 07.06.2023 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження від учасників справи не надходило. У відзиві на позовну заяву ПрАТ «Європейський страховий альянс» заперечував проти задоволення позовних вимог в частині покладення на відповідача обов`язку по сплаті пені, 3% річних, інфляційних втрат за період з 19.12.2019 по 31.05.2022, та просить застосувати позовну давність. Вказав, що на виконання судового рішення Товариством було виплачено позивачу визначену судом до стягнення грошову суму 27.04.2023. При цьому прострочення виконання грошового зобов`язання у відповідача виникло перед позивачем з 13.01.2020, тобто на 91 день з дня отримання страховиком заяви про виплату страхового відшкодування 15.10.2019, як встановлено постановою Київського апеляційного суду. На підставі положень статей 274-279 ЦПК України судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі сторін. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Судом встановлено, що 21 вересня 2018 року, приблизно о 21 годині 15 хвилин, на 344 км+ 600 м автодороги Київ - Чоп сталося зіткнення між вантажним автомобілем «КАМАЗ 55102», реєстраційний номер [NUMBER] , із причепом «ГКБ 8352», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем «Volkswagen Passat», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням позивача [PERSON] , внаслідок якого він, [PERSON] , отримав тяжкі тілесні ушкодження. Відповідно до вироку Рівненського районного суду Рівненської області від 30 серпня 2019 року винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, визнано [PERSON] та йому призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України останній звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком один рік. Позивач [PERSON] 20.09.2019 р. звернувся до ПрАТ «Європейський страховий альянс» із заявою про здійснення виплати оціненої шкоди внаслідок настання ДТП та надав документи, необхідні для здійснення виплат. Така заява була прийнята спеціалістом ПрАТ «Європейський страховий альянс» особисто, а отже посилання відповідача на те, що заява про виплату страхового відшкодування не була отримана Страховиком не підтверджуються матеріалами справи. Листом № 4891/13 від 30.10.2019 р. відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що ним не було подано протягом одного року з дня настання ДТП заяву про виплату страхового відшкодування та наявність вироку суду про задоволення цивільного позову і стягнення частини заподіяної шкоди з винної в ДТП особи. Постановою Київського апеляційного суду від 13.04.2023 рішення Голосіївського районного суд міста Києва від 13 вересня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про стягнення з ПрАТ «Європейський страховий альянс» на користь [PERSON] страхового відшкодування витрат на лікування в сумі 3430,45 грн, страхового відшкодування, пов`язаного із тимчасовою втратою працездатності в сумі 57 067,64 грн, страхового відшкодування, пов`язаного із стійкою втратою працездатності в сумі 67 014,00 грн та відшкодування моральної шкоди в сумі 6547,13 грн. На виконання постанови Київського апеляційного суду відповідачем перераховано 27.04.2023 на рахунок позивача грошові кошти у розмірі 134 059,22 грн. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України). Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно із статтею 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальнику) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові внески та виконувати інші умови договору. Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно із пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктом 36.5 статті 36 Закону № 1961-IV передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 511 ЦК України у випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Таким чином, грошовим зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму. Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Зокрема, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом викладених норм правовідношення, в якому страховик, у разі настання страхового випадку, зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням, на суму якого у разі прострочення його виконання страховиком нараховуються суми, передбачені законом і договором страхування (зокрема, пеня, 3 % річних, інфляційні втрати). Таким чином, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Згідно із ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхових виплат страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Зобов`язання страховика про виплату страхувальнику страхових виплат у разі настання страхового випадку є грошовим зобов`язанням, у разі невиконання якого одночасно можуть застосовуватись наслідки, передбачені як нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України, так і нормами ст. ст. 549 - 550 ЦК України. Нормами п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Таким чином, пеня нараховується за весь період прострочення до дня фактичного виконання зобов`язання. Суд визнає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання. Сума розрахунку часу заборгованості починається з 19.12.2019 по 27.04.2023. Кількість днів прострочення виконання грошового зобов`язання у цей період становить 1226 днів. Виходячи з основної суми боргу, яка становить 134 059,22 грн, розмір трьох відсотків річних за вказаний період становить 13 497,74 грн, інфляційні втрати складають 68 324,74 грн. Розмір пені з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом нарахування становить 114 219,08 грн. Відповідачем подано заяву про застосування положень ст.267 ЦК України до вимог позивача про стягнення пені, для яких встановлена спеціальна позовна давність. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. В силу положень ст. 257 ЦК України загальна позовна давність становить три роки. Статтею 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю Згідно з ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені0. За змістом частини 1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Сторони визнають, що позивач звернувся до суду із відповідним позовом 31.05.2023 р. Поряд із цим, за змістом пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2022 року № 928 внесено зміни до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року № 338 «Про переведення єдиної державної системи цивільного захисту у режим надзвичайної ситуації» - із зміною, внесеною постановою Кабінету Міністрів України від 27 травня 2022 року № 630, і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» згідно з якими було продовжено дію карантину до 31 грудня 2022 року. Встановлений на території України карантин неодноразово продовжувався відповідними постановами Кабінету Міністрів України. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 р. № 65 скасовано з 30.06.2023 р. на всій території України карантин, установлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Тобто, на час звернення позивача до суду із позовом про виплату страхового відшкодування карантин діяв. З огляду на зазначене та встановлені судом обставини, ухвалення судом рішення у квітні 2023 року про стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування, відсутні правові підстави для задоволення клопотання відповідача про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, оскільки звернувшись до суду з відповідним позовом позивач не пропустив такі строки. Згідно із частиною другою статті 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved