Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] , жителя [ADDRESS] , про збільшення розміру стягуваних на її користь аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі до 16000,0 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги обгрунтовує тим, що у неї погіршився матеріальний стан, власного житла немає, ніде не працює, проживає з дитиною в будинку родичів, не може в повній мірі забезпечити потреби доньки. Відповідач є фізично здоровим, останні роки перебуває на заробітках в Республіці Чехія, де його дохід становить близько 2000 доларів США на місяць, інших дітей та сім`ї не має, розпочав будівництво нового житлового будинку. А тому вважає, що призначений за рішенням суду розмір стягуваних аліментів на утримання дитини в сумі 500,0 грн., але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно є недостатнім для забезпечення її гармонійного розвитку. Справу просила розглянути в порядку спрощеного позовного провадження та у її відсутності. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).\~ З огляду на предмет позову дана справа, відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України, підпадає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Луковкіної У.Ю. від 14.06.2023 року вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Також даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву, а позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Згідно ч.1 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. \~ \~ 04.08.2023 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позов, в якому просив позов задовольнити частково та збільшити розмір аліментів на утримання дитини до 2000,0 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зокрема вказав, що факти викладені позивачкою у позовній заяві не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства. Зазначив, що у позовній заяві позивачка вказує, що аліменти він сплачує в розмірі 500,0 грн. щомісячно. Однак, починаючи з 2020 року ним сплачувались аліменти в розмірі 1150,0 грн. щомісячно, з 2021 року в розмірі з 1197,50 грн. до 1309,0 грн. щомісячно, з 2022 року в розмірі 1309,0 грн. до 1416,50 грн. щомісячно, з 2023 року в розмірі 1416,50 грн. щомісячно, тобто не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заборгованості по сплаті аліментів не було та немає. Крім цього, не відповідає дійсності зазначений позивачкою розмір його заробітної плати. Зокрема, він ніде офіційно не працевлаштований, має підзаробіток, якого вистачає лише на оплату житла, харчування, придбання одягу та транспорт (в Республіці Чехія). Будівництво житлового будинку проводить його сестра з чоловіком, а він проживає в успадкованому житловому будинку. У зв`язку з цим просив взяти до уваги вказані доводи та прийняти рішення про стягнення аліментів в розмірі не меншому як 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 22.08.2023 року від позивачки [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив (заперечення на відзив), в якій вона вказала, що всі доводи відповідача, викладені у відзиві, є надуманими та неправдивими. Земля, на якій будується будинок, була придбана у шлюбі за спільно накопичені кошти. Будинок будує [PERSON] , а не його родичі. На даний час дитина отримує аліменти у розмірі 1416,50 грн., що не вистачає для дитини 14-річного віку, оскільки збільшився розхід на одяг, косметику та особисту гігієну. На даний час вона з донькою перебуває в Республіці Польша, як біженці. Зазначила, що метою збільшення розміру аліментів є отримання коштів для здобуття донькою освіти. У відповідності до ч.ч. 1, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак у позовній заяві просила розгляд справи провести без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак у відзиві на позовну заяву просив розгляд справи провести у його відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що сторони з 19.07.2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 10.03.2011 року було розірвано (а.с. 4). У шлюбі у них народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією її свідоцтва про народження, де в графі «Батько» вказано [PERSON] (відповідач) (а.с. 3). За вищевказаним рішенням суду місцем проживання дитини [PERSON] , [INFO] , було визначено місце проживання матері. 23.12.2016 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно шлюбне прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб (а.с. 6). Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 16.05.2011 року, на підставі якого 21.05.2011 року видано виконавчий лист № 2-0916265/11, вирішено стягувати з [PERSON] (відповідач) на користь [PERSON] (позивачка) аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 500,0 грн. щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 5). Згідно розрахунку зі сплати аліментів по виконавчому листу № 2-0916265/11 станом на 03.07.2023 року заборгованість відповідача перед позивачкою зі сплати аліментів на утримання дитини відсутня (а.с. 46). При цьому, з розрахунку зі сплати аліментів вбачається, що відповідач щомісячно сплачував аліменти в розмірі не меншому як 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зокрема: з 2021 року в розмірі з 1197,50 грн. до 1309,0 грн. щомісячно; з 2022 року в розмірі 1309,0 грн. до 1416,50 грн. щомісячно; з 2023 року в розмірі 1416,50 грн. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 01.06.2023 року інформація про наявність у [PERSON] (позивачка) права власності на нерухоме майно в реєстрі відсутня (а.с. 7). Будь-яких\~належних,\~допустимих та\~достатніх доказів,\~на підтвердження\~викладених позивачкою\~обставин,\~щодо наявності\~у відповідача\~права власності\~на земельну\~ділянку,\~здійснення ним\~будівництва житлового\~будинку та\~отримання щомісячного\~доходу,\~що становить близько 2000 доларів США, суду не надано. Суд не розцінює, як належний та пустимий доказ, долучене до матеріалів справи фото недобудованого житлового будинку, оскільки дане фото не може слугувати доказом здійснення саме відповідачем будівництва власного житлового будинку, не є офіційним документом, який підтверджує право власності відповідача на недобудований об`єкт нерухомості та/або на земельну ділянку. Крім цього, суд не приймає до уваги долучену до матеріалів справи інформацію з Пенсійного фонду України про розмір отриманої позивачкою пенсії, оскільки вказана інформація відображає відомості лише за період з 2009 року по 2011 рік, тоді як з позовом позивачка звернулась 09.06.2023 року. Також позивачка у позовній заяві зазначила, що збільшення розміру стягуваних аліментів необхідне для проведення дозвілля та оздоровчого лікування дитини. Суд звертає увагу на те, що стягнення аліментів на проведення дозвілля та оздоровчого лікування дитини, являє собою додаткові витрати на дитину, що не є предметом даного позову. У відповідності до вимог ст. 185 СК України, стягнення таких додаткових витрат на утримання дитини, в разі спору, визначається на підставі окремого позову за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, які підтверджуються належними, допустимими та достатніми доказами. При вирішенні спору суд має виходити з положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати,батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст.180, ч.ч. 1-3 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються участці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні, а отже мінімальний розмір аліментів, на момент розгляду справи, на дитину віком від 6 до 18 років не може бути меншим, ніж 1416,50 грн. Згідно з ч. 1 ст. 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З `ясувавши обставини, які згідно ст. 182 СК України враховуються при визначенні розміру аліментів, оцінивши матеріальне становище сторін по справі, враховуючи те, що позивачкою не надано суду будь-яких доказів на підтвердження зміни свого матеріального стану та матеріального стану відповідача, в т.ч. числі щодо працевлаштування відповідача, наявності у нього права власності на нерухоме майно, здійснення будівництва житлового будинку, а також інших доходів, беручи до уваги те, що мати та батько є працездатними особами та мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини, враховуючи часткове визнання відповідачем позову та те,\~що змінився\~мінімальний гарантований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину,\~який не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення та розмір стягуваних з [PERSON] (відповідач) на користь [PERSON] (позивачка) аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , слід збільшити, встановивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі по 2000,0 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. При такому вирішенні позову, з врахуванням того, що позивачка звільнена від сплати судового збору, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у встановленому законодавством розмірі 1073,60 грн. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 184, 192 СК України та

Outcome: partial