Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-10 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. Позивач звернулася до суду з позовом, в якому, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 15.05.2023, просить розірвати договір оренди землі від 09 січня 2013 року, укладений між [PERSON] і Фермерським господарством "ФЕНІКС-АРТ", з додатковою угодою від 14 лютого 2018 року, по оренді земельної ділянки за кадастровим номером 7424183100:04:000:0134; скасувати у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права державну реєстрацію права оренди земельної ділянки від 13.06.2013 року; стягнути з відповідача на його користь судові витрати пов`язані з розглядом справи. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що за життя мати позивача уклала договір оренди землі. Після смерті матері позивач у порядку спадкування набула у власність земельну ділянку, яка була об`єктом оренди. За 2021 та 2022 роки позивач не отримувала орендну плату, тому дана обставина стала підставою для розірвання договору оренди землі у судовому порядку. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. 15.05.2023 представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог, оскільки 06.04.2023 відповідач сплатив на користь позивача заборгованість зі сплати орендної плати у сумі 22386,00 грн. Суд своєю ухвалою від 17.03.2023 відкрив провадження у справі, постановив проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначив судове засідання. ІІІ. Позиції сторін. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив щодо задоволення заявлених позовних вимог. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. 09 січня 2013 року [PERSON] , яка є матір`ю позивача [PERSON] , уклала з Фермерським господарством "ФЕНІКС-АРТ" договір оренди землі, згідно з умовами якого вона передала в орендне користування належну їй на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку ЧН № 057590, виданого Прилуцькою районною державною адміністрацією Чернігівської області 22.02.2005 року, земельну ділянку за кадастровим номером 7424183100:04:000:0134 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 58551074241) загальною площею 6.22 га терміном на 5 (п`ять) років зі сплатою орендної плати в розмірі встановленому договором. В цей же день сторонами договору був підписаний Акт приймання-передачі земельної ділянки в оренду (а.с.15-17). Договір оренди землі від 09.01.2013 року зареєстровано 13.06.2013 року в Реєстраційній службі Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області, про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 3191167 від 15.06.2013 вчинено запис про інше речове право 1319820, про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 15.06.2013 року № 4931766 (а.с.18). 14 лютого 2018 року [PERSON] і Фермерське господарство "ФЕНІКС-АРТ" уклали додаткову угоду до договору оренди землі від 09.01.2013 року, згідно з умовами якої були внесені зміни до діючого договору в частині збільшення розміру орендної плати та встановлення строку дії договору оренди землі до 13.06.2025 року (а.с.19). Додаткову угоду від 14.02.2018 року до договору оренди землі від 09.01.2013 року було зареєстровано 19.02.2018 року в Реєстраційній службі Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме манно про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 19.02.2018 року № 1 14483578 (а.с.20). [INFO] [PERSON] померла. [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 31.10.2018 року, видане приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Сидоренко Л.О.. зареєстроване в реєстрі за № 1871. на підставі якого отримала у власність земельну ділянку за кадастровим номером 7424183100:04:000:0134 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 58551074241) загальною площею 6.22 га (а.с.21-23). Право власності [PERSON] на вказану вище земельну ділянку зареєстроване, про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 143450614 від 31.10.2018 року (а.с.24). Факт зареєстрованого речового права оренди землі та реєстрації права власності за спадкоємцем також підтверджує інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.03.2023 року № 325377265. Про факт смерті своєї матері і про факт оформлення спадщини і права власності на земельну ділянку [PERSON] повідомила Фермерське господарство "ФЕНІКС-АРТ" (а.с.25). 19 березня 2021 року Фермерське господарство "ФЕНІКС-АРТ" шляхом перерахування коштів в сумі 1 1242,26 гривень на картковий рахунок [PERSON] погасило заборгованість зі сплати орендної плати за 2020 рік, про що свідчить довідка Приватбанку про рух коштів від 03.03.2023 року (а.с.26). Орендна плаза за 2021 та 2022 сплачена орендарем - Фермерським господарством "ФЕНІКС-АРТ" 06.04.2023, після подання позовної заяви. V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 32 Закону України "Про оренду землі" перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни або розірвання договору, якщо інше не передбачено умовами договору. Відповідно до п. 40 договору оренди землі від 09.01.2013 року, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни або розірвання договору. Відповідно до ст. 38 договору оренди землі від 09.01.2013 року, дія договору може бути припинена шляхом його розірвання за рішення суду на вимогу однієї з сторін в наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, встановлених законом. Відповідно до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частин першої та другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 цього Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Права та обов`язки орендодавця та орендаря встановлені статтями 24 та 25 Закону України «Про оренду землі». Положеннями статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, у разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Пунктом «д» частини першої статті 141 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати. Разом із тим, як зазначалося вище, згідно із частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Системний аналіз зазначених положень законодавства дає можливість дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди земельної ділянки з підстави, передбаченої пунктом «д» статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно з якою необхідна наявність істотного порушення стороною договору. Судом встановлено, що за 2021 та 2022 року орендар - відповідач не здійснював орендної плати, а здійснив таку після подачі позовної заяви, що свідчить про систематичність несплати та істотне порушення договору, що у свою чергу є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки у судовому порядку. Відповідно до ч. 8 ст. 30 ЦПК України вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій розглядаються судом, визначеним за правилами підсудності щодо розгляду спору, похідними від якого є такі вимоги. Задоволення основної вимоги за позовом є підставою для задоволення її похідної вимоги про скасування державної реєстрації права. Згідно частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, проводиться державна реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). За таких обставин, скасування державної реєстрації права оренди, є наслідком розірвання договору оренди, на підставі якого було проведено державну реєстрацію такого права, а також є належним способом захисту прав позивача та узгоджується з нормами діючого законодавства та встановленими по справі обставинами. Враховуючи викладене вище, суд виснував, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. VІ. Розподіл судових витрат. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 3220,80 грн. (три позовні вимоги немайнового характеру). У відповідності зі ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст.137 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат. Аналогічні висновки викладено в постанові Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах». Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу позивач подав договір про надання правничої допомоги від 11.03.2023, додаткову угоду від 11.03.2023, ордер, акт приймання - передачі наданих послуг, квитанцію на суму 4950,00 грн. Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на отримання правничої допомоги в зв`язку з розглядом справи в суді в сумі 4950,00 грн.

Outcome: approved