Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

Позивач звернулась до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між сторонами та визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю. В обґрунтування вимог позивач посилалася на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, взаємної любові та поваги в подружньому житті. Вказала, що вони з відповідачем не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки, а подальше спільне проживання та збереження шлюбу вважає неможливим. Позивач також, вважає за необхідне визначити місце проживання неповнолітньої дитини з матір`ю, оскільки вона повністю усвідомлює свою особисту відповідальність за її виховання та піклування, створює для дитини належні соціально - побутові умови проживання, а проживання сина разом з нею відповідатиме найкращим інтересам дитини, для чого позивачкою створені усі умови. Ухвалою суду від 05 червня 2023 року прийнято позову заяву та відкрито провадження у цій справі за правилами загального позовного провадження, призначено у справі підготовче судове засідання. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 06 вересня 2023 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. Відповідач у судові засідання не з`явився, 10 липня 2023 року подав до суду заяву, в якій просив розглядати справи без його участі та не заперечував проти розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з матір`ю та просив задовольнити позовні вимоги. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації 29 серпня 2023 року надала висновок про визначення місця проживання неповнолітньої дитини. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який було зареєстровано 05 жовтня 2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 692. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження, копія якого наявна в матеріалах справи. Відповідно до частини першої статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із статтями 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Як передбачено частиною першою статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За приписом частини другої статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам спільної дитини, що мають істотне значення. Перешкод для розірвання шлюбу, визначених частиною другою статті 110 СК України, судом не встановлено. Зі змісту позовної заяви вбачається, що спільне життя сторін не склалося, проживають сторони окремо, шлюбних стосунків не підтримують. Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача. За таких обставин наявні підстави для задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. А відповідно до ст. 161 цього Кодексу, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, на даний час неповнолітній син проживає з матір`ю в однокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов, проведеного спеціалістами Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, стан квартири задовільний, квартира укомплектована необхідними меблями та побутовою технікою. Для проживання, виховання та всебічного розвитку дитини позивачем створено необхідні умови. Матеріали справи свідчать, що позивач належним чином виконує свої батьківські обов`язки, піклується про здоров`я та навчання дитини. Позивач є власником квартири, де вони з дитиною проживають, має у власності транспортні засоби, має самостійний дохід для утримання дитини, за останнім місцем роботи характеризується позитивно. Відповідно до Висновку №101-7031/02 від 18 серпня 2023 року про визначення місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини разом з матір`ю - [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідач у поданій заяві визнав позовні вимоги і суд під час розгляду справи не встановив, що таке визнання суперечить закону і порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оцінивши у сукупності подані сторонами докази, враховуючи, що відповідач не заперечував проти визнання місця проживання дитини з матір`ю, беручи до уваги висновок щодо вирішення спору Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, який є обґрунтованим і узгоджується з іншими доказами у справі, суд вважає за доцільне визначити місце проживання неповнолітнього сина з матір`ю, що відповідатиме найкращим інтересам дитини.

Outcome: approved