Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

Позивачка звернулись до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про припинення правовідношення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.07.2005 року між позивачкою та АКБ «Укрсоцбанк» було укладено договір кредиту №014-672-КЖ відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит в сумі 26 560 дол. США, строком на користування до 13.07.2020 року зі сплатою 13% річних. Також 14.07.2005 року між позивачкою та АКБ «Укрсоцбанк» було укладено Іпотечний договір №0114-672-ЗЖ, відповідно до умов якого у якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором позичальник передала ПАТ «Укрсоцбанк» в іпотеку нерухоме майно: однокімнатну квартиру [ADDRESS] . 03.12.2019 ПАТ «Укрсоцбанк», як юридичну особу було припинено в результаті реорганізації, відповідні відомості внесено в ЄДРПОУ. Згідно відомостей з ЄДРПОУ, правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк» є Акціонерне товариство «Альфа-Банк». Рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 26.02.2015 у справі № 729/1345/14 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] , [PERSON] - позов банку було задоволено. У зв`язку з порушенням умов кредитного договору з повернення кредиту та відсотків, з позивачки, як позичальника, та [PERSON] , як поручителя, стягнуто достроково заборгованість за кредитним договором № 014-672-КЖ в повному обсязі у сумі 182 437,47 грн. на користь ПАТ «Укрсоцбанк». 27.04.2021 позивачка звернулася до відповідача з заявою про надання реквізитів для виконання рішення суду з огляду на зміну кредитора та відсутністю у позивача будь-яких реквізитів для виконання грошового зобов`язання новому кредитору. Листом від 11.05.2021 за № 41118-23.1-6/6 АТ «Альфа-Банк» повідомило позивачеві реквізити для погашення заборгованості згідно рішення Бобровицького районного суду Чернігівської обл. 17.11.2021 позивачка виконала рішення Бобровицького районного суду Чернігівської обл. № 729/1345/14 у повному обсязі, що підтверджується квитанцією № 81-1314К. 26.11.2021 [PERSON] звернулася до іпотекодержателя - АТ «Альфа-Банк» з заявою про припинення обтяження нерухомого майна, що складало предмет іпотеки. 03.01.2022 позивачка отримала відповідь іпотекодержателя від 07.12.2021 на своє звернення, за змістом якого відповідач ухиляється від припинення обтяжень, вказує на наявність заборгованості. Спірна квартира [ADDRESS] залишається обтяженою іпотекою за № 23579597, зареєстрованою 14.07.2005 на підставі Іпотечного договору, а також зареєстровано обтяження № 23579541 у вигляді заборони відчуження, на підставі цього ж Іпотечного договору. Іпотекодержателем зазначається ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа\-Банк». Враховуючи вищезазначене, іпотека за Іпотечним договором є припиненою, а тому позивачка вважає позицію відповідача незаконною, вважає, що відповідач зловживає своїм правом державної реєстрації іпотеки, фактично примушуючи позивача до виконання припинених зобов`язань, у зв`язку з чим була вимушена звернутися до суду з вищевказаним позовом. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 24.01.2022 було відкрито провадження у справі та призначено підготовчий розгляд справи. Ухвалою суду від 03.08.2022 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. Ухвалою суду від 01.02.2023 року було витребувано від Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (м. Київ, вул. В.Васильківська, 100) належним чином засвідчену копію актуального станом на дату його виготовлення розрахунку заборгованості за кредитним договором №014-672-КЖ, укладеним між [PERSON] та АКІБ «Укрсоцбанк» від 14.07.2005 року. На виконання вищевказаної ухвали суду від 28.02.2023 Банком було надано суду витребувані документи. В судовому засіданні представник позивачки - адвокат Дудник О.С. позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення, надаючи пояснення посилався на обставини, що викладені в позовній заяві та письмових поясненнях по справі. Представник відповідача в судовому засіданні від 27.09.2022 позов не визнав та просив суд відмовити у його задоволенні. У судове засідання 07.09.2023 представникне з`явився, про розгляд справи сповіщений судом належним чином, про що свідчить розписка, причини неявки суду невідомі. Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважав за можливе закінчити розгляд справи без участі представника відповідача та на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Заслухавши пояснення представників сторін у справі, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, дійшов наступних висновків. Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено, що 14.07.2005 року між позивачкою та АКБ «Укрсоцбанк» було укладено договір кредиту №014-672-КЖ відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит в сумі 26 560 дол. США, строком на користування до 13.07.2020 року зі сплатою 13% річних. Крім того, 14.07.2005 року між позивачкою та АКБ «Укрсоцбанк» було укладено Іпотечний договір №0114-672-ЗЖ, відповідно до умов якого у якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором позичальник передала ПАТ «Укрсоцбанк» в іпотеку нерухоме майно: однокімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с.13-16). Рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 26.02.2015 у справі № 729/1345/14 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] , [PERSON] - позов банку було задоволено та стягнуто достроково заборгованість за кредитним договором № 014-672-КЖ в повному обсязі у сумі 182 437,47 грн. на користь ПАТ «Укрсоцбанк» (а.с.8-10). 27.04.2021 позивачка звернулася до відповідача з заявою про надання реквізитів для виконання рішення суду з огляду на зміну кредитора та відсутністю у позивача будь-яких реквізитів для виконання грошового зобов`язання новому кредитору. Як вбачається з копії Листа від 11.05.2021 за № 41118-23.1-6/6 АТ «Альфа-Банк» повідомило позивачці реквізити для погашення заборгованості згідно рішення Бобровицького районного суду Чернігівської обл. (а.с.33-34). 17.11.2021 позивачка виконала рішення Бобровицького районного суду Чернігівської обл. № 729/1345/14 у повному обсязі, що підтверджується копією квитанції № 81-1314К ( а.с.32). 26.11.2021 [PERSON] звернулася до іпотекодержателя - АТ «Альфа-Банк» з заявою про припинення обтяження нерухомого майна, що складало предмет іпотеки. У відповідь від 07.12.2021 №106177-23.1-б/б на звернення позивачки вх№216990 від 26.11.2021 року, відповідач повідомив позивачку про те, що по кредитному договору обліковується прострочена заборгованість. Відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 293634166 від 04.01.2022 вбачається, що належна позивачці квартира [ADDRESS] залишається обтяженою іпотекою за № 23579597, зареєстрованою 14.07.2005 на підставі Іпотечного договору, а також зареєстровано обтяження № 23579541- заборона відчуження, на підставі цього ж Іпотечного договору. Іпотекодержателем зазначається ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа\-Банк». Правонаступництво іпотекодержателя підтверджується Постановою Київського апеляційного суду у справі № 754/5178/18 від 17.03.2021 за позовом [PERSON] до AT «Альфа-Банк» про скасування державної реєстрації права власності на предмет іпотеки. Крім того, згідно відомостей з ЄДРПОУ, правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк» є Акціонерне товариство «Альфа-Банк». Згідно з Витягом з державного реєстру банків та Протоколу позачергових загальних зборів акціонерів, від 01.12.2022 внесено зміни про найменування відповідача з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» (а.с.165-166). Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст.598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Згідно положень ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до приписів статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»). За змістом статті 11 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки. Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо урегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення статті 17 Закону України «Про іпотеку» містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у статті 593 ЦК України. Підстави припинення іпотеки передбачено статтею 17 Закону України «Про іпотеку», до яких зокрема належать: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених Законом України «Про іпотеку». Такий висновок зробив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 11 листопада 2019 року у справі № 756/15538/15. Аналогічний висновок про виключність підстав для припинення іпотеки, передбачених у статті 17 Закону України «Про іпотеку», зробила і Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 29 травня 2019 року у справі № 14-124цс19. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель зобов`язаний звернутися до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки не пізніше 14 днів з дня повного погашення боргу за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки підлягають задоволенню, оскільки 17.11.2021 нею виконано рішення Бобровицького районного суду Чернігівської обл. № 729/1345/14 у повному обсязі, що підтверджується копією квитанції № 81-1314К ( а.с.32), а відтак наявність в реєстрах записів про обтяження порушують права на вільне розпорядження майном позивачки. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 2 977,20 грн.. Враховуючи наведене,

Outcome: approved