Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

І. Стислий виклад позицій учасників справи. У травні 2023 р. [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі також - ПАТ «НАСК «Оранта», страхова компанія, страховик, відповідач) про стягнення страхового відшкодування в розмірі 57 982,05 грн, інфляційних витрат в розмірі 28 515,43 грн, пені в розмірі 44 197,58 грн та трьох процентів річних в розмірі 4 792,50 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. 22.05.2020 у м. Черкаси з вини водія автомобіля Chevrolet Aveo, д.н.з [NUMBER] , власником якого є [PERSON] (далі також - [PERSON] , третя особа), трапилась дорожньо-транспортна пригода (далі також - ДТП), внаслідок якої було пошкоджено належний позивачу автомобіль Daewoo FSO Lanos 69Y, д.н.з. [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта». 27.05.2020 представником страхової компанії було проведено огляд належного позивачу транспортного засобу та складено відповідний протокол. На той час задні двері транспортного засобу були заблоковані, що унеможливило його повний огляд. Представник страхової компанії повідомив, що сума страхового відшкодування буде розрахована на підставі вищевказаного акту, тож якщо позивач бажає визначити усі пошкодження, у тому числі і приховані, які можливо виявити лише при розборці транспортного засобу, йому слід звернутись до експерта. Розуміючи, що поверховий огляд автомобіля не відображає весь перелік пошкоджень, позивач звернувся до незалежного експерта, який у присутності представника страхової компанії склав дефектну відомість, а у подальшому - звіт, відповідно до якого розмір завданого позивачу збитку складає 60 482,05 грн. Проведення експертної оцінки коштувало позивачу 4 000 грн. Звіт експерта позивач подав до страхової компанії з проханням врахувати його при розрахунку суми страхового відшкодування. У відповідь на це звернення страхова компанія повідомила, що вже виплатила страхове відшкодування в сумі 31 420,25 грн на рахунок позивача в ПАТ КБ «Правекс-Банк», проте рахунків у цій банківській установі позивач не відкривав і страхове відшкодування не отримував. Отже ураховуючи, що на момент подання позову страхове відшкодування не виплачене, наявні підстави для його стягнення, а також для нарахування та стягнення в порядку, визначеному статтями 549, 623, 625 ЦК України, інфляційних втрат, пені та трьох процентів річних. Страхова компанія позов не визнала пославшись на те, що нею відповідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було оцінено завдану позивачу шкоду, визначено розмір страхового відшкодування та здійснено його виплату у встановлений строк. Сума страхового відшкодування в розмірі 31 420,25 грн була виплачена 16.07.2020 за реквізитами, вказаними у заяві [PERSON] , який за довіреністю представляв позивача. 24.07.2020 позивачу було повідомлено про перерахування страхового відшкодування, проте з якихось особистих міркувань він його не отримував більше року, а тому банк повернув кошти як не витребувані. За міркуванням відповідача замовлений позивачем звіт про оцінку вартості матеріального збитку не є належним та допустимим доказом розміру страхового відшкодування, оскільки вартість відновлювального ремонту (запасних частин) визначена з ПДВ і не на момент ДТП, а на дату оцінки, без погодження зі страховою компанією збільшено кількість деталей, що підлягають заміні, та перекваліфіковано роботи з ремонту на заміну. Жодних доказів, які б свідчили про те, що саме такі запчастини та роботи були проведені в ході ремонту автомобіля, позивачем не надано. Заперечення проти вимог про відшкодування витрат на проведення експертизи та штрафних санкцій мотивовані тим, що страхова компанія здійснила оцінку шкоди у спосіб та строк, встановлені законом, а тому зобов`язання зі сплати таких сум у неї не виникло. Третя особа [PERSON] повідомлявся про розгляд справи у встановленому законом порядку за зазначеною у позовній заяві адресою його місця проживання, проте поштові відправлення повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», правом на подання пояснень щодо позову/відзиву він не скористався. ІІ. Рух справи, процесуальні дії суду та заяви (клопотання) учасників справи. Ухвалою суду від 05.06.2023 позовна заява залишена без руху з підстав подання її без додержання вимог, викладених у статті 177 ЦПК України (а.с. 38-39). У зв`язку із усуненням недоліків ухвалою суду від 21.06.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання 13.07.2023 (а.с. 44-45). 10.07.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 49-90). 12.07.2023 від представника позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи (а.с. 91-96). В судове засідання 13.07.2023 учасники справи не з`явилися, у зв`язку з чим суд відклав розгляд справи на 04.09.2023 (а.с. 97). 25.07.2023 від представника позивачанадійшла відповідь на відзив (а.с. 101-110). 07.08.2023 від відповідача надійшли пояснення разом з клопотанням про розгляд справи без участі його представника (а.с. 115-120). 31.08.2023 від представника позивачанадійшло клопотання про долучення доказів (а.с. 125-133). 04.09.2023 від відповідача надійшли заперечення проти клопотання про долучення доказів (а.с. 134-136). В судовому засіданні 04.09.2023 суд відмовив у задоволенні клопотання представника позивача про долучення доказів, заслухав вступну промову представника позивача, після чого визнав потрібним, що представник відповідача дав особисті пояснення, та відклав розгляд справи на 20.09.2023 (а.с. 137-138). В судовому засіданні 20.09.2023 суд заслухав вступні промови представників сторін, дослідив письмові докази та вийшов до нарадчої кімнати, по виходу з якої оголосив вступну та резолютивну частини рішення (а.с. 147-148, 149). ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. 22.05.2020 у м. Черкаси з вини [PERSON] - водія автомобіля Chevrolet Aveo, д.н.з [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , трапилась дорожньо-транспортна пригода (далі також - ДТП), внаслідок якої було пошкоджено належний позивачу автомобіль Daewoo FSO Lanos 69Y, д.н.з. [NUMBER] , яким керував його син [PERSON] (далі - [PERSON] ). На момент ДТП цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією автомобіля Chevrolet Aveo, була застрахована ПАТ «НАСК «Оранта» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/7781905 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 130 000 грн та франшизою в сумі 2 500 грн (а.с. 14). 25.05.2020 [PERSON] звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» з письмовим повідомленням про ДТП (а.с. 55). 27.05.2020 представником страхової компанії за участю [PERSON] було проведено огляд автомобіля Daewoo FSO Lanos 69Y, за результатами якого складено протокол (акт) огляду транспортного засобу (а.с. 8). Згідно з даними цього протоколу в автомобілі пошкоджені: четверо дверей; задні права та ліва боковини; КНЧ ЧСТ задніх лівої та правої бокових стінок; нижня ліва вставка; задні ліва та права вентиляційні решітки; три фонарі; задній бампер в зборі; кришка та замок багажника; задній номерний знак та його рамка; панель задка; облицювання внутрішньої панелі задка; панель днища; оббивка днища багажника; оббивка задньої правої колісної арки; оббивка задніх правих дверей; спинки двох задніх сидінь; вітрове скло; задні правий та лівий підкрилки; каркас даху. Водночас у протоколі зазначено про заблокованість задніх лівих та правих дверей, у зв`язку з чим їх неможливо відчинити, та міститься вказівка на ймовірність прихованих пошкоджень, які можливо виявити при розборці. 30.05.2020 позивач [PERSON] видав нотаріально посвідчену довіреність, згідно якої уповноважив [PERSON] представляти його інтереси в будь-яких установах, підприємствах та організаціях з питань, пов`язаних із вчиненням правочинів щодо користування, експлуатації, продажу належного йому автомобіля Daewoo FSO Lanos 69Y, д.н.з. [NUMBER] , укладати договори, одержувати за цими договорами грошові суми, одержувати страхові виплати тощо (а.с. 57). 04.06.2020 [PERSON] уклав з ФОП [PERSON] договір про оцінку пошкодженого транспортного засобу, а 05.06.2020 звернувся до страхової компанії із заявою про страхове відшкодування, виплату якого просив здійснити через Правекс-Банк (а.с. 56). Цієї ж дати (05.06.2020) [PERSON] подав до страхової компанії заяву про направлення аварійного комісара для додаткового огляду транспортного засобу вказуючи, що при розборці були виявлені приховані пошкодження (а.с. 59). 04-05.06.2020 оцінювачем було проведено огляд транспортного засобу, результати якого зафіксовані у дефектній відомості огляду транспортного засобу (а.с. 9). 05.06.2020 представник страхової компанії склав додаток до протоколу (акту) огляду транспортного засобу, доповнивши перелік виявлених в автомобілі позивача пошкоджень вказівкою на пошкодження заднього правого лонжерона, днища кузова, патрубка подачі палива, заднього правого амортизатора, балки заднього мосту, вихлопної труби, переднього бампера та захисту двигуна (а.с. 60). 15.06.2020 на виконання умов укладеного з ФОП [PERSON] договору було складено Звіт № А06-22 про оцінку автомобіля Daewoo FSO Lanos 69Y, реєстраційний номер [NUMBER] , відповідно до якого станом на 15.06.2020 вартість матеріального збитку, завданого власнику цього автомобіля унаслідок ДТП складає 60 482,05 грн (а.с. 10-23). За проведення оцінки транспортного засобу позивач сплатив ФОП [PERSON] 4 000 грн (а.с. 24). 16.06.2020 [PERSON] звернувся до відповідача із заявою про перегляд суми страхового відшкодування на підставі вищевказаного Звіту (а.с. 25). Судом установлено, що станом на вказану дату оцінка завданої шкоди страховою компанією ще не була проведена і лише 09.07.2020 суб`єкт оціночної діяльності ФОП [PERSON] на замовлення страховоїкомпанії склав Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 81-D/12/76, відповідно до якого вартість (розмір) матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу в результаті його пошкодження при ДТП, становить 33 920,25 грн (а.с. 65-80). Страховий акт суду не надано, проте з пояснень представника відповідача вбачається, що страхова компанія визначила розмір страхового відшкодування виходячи з встановленої вищевказаним Звітом вартості матеріального збитку (33 920,25 грн), зменшеної на суму франшизи (2 500 грн) 16.07.2020 страхова компанія перерахувала страхове відшкодування в розмірі 31 420,25 грн за вказаними [PERSON] реквізитами (в АТ «КБ «Правекс-Банк»), що підтверджується платіжним дорученням № 34228 від 16/07/2020 та реєстром одержувачів сум відшкодування за рахунок коштів ПАТ «НАСК «Оранта» (а.с. 87, 88). Листом від 24.07.2020 страхова компанія повідомила [PERSON] про виплату йому страхового відшкодування на рахунок у банку та відмовила у перегляді його розміру пославшись на те, що це буде можливим після надання оригіналів актів виконаних робіт зі спеціалізованої станції технічного обслуговування, документів, які підтверджують дійсні витрати на відновлювальний ремонт, та самого транспортного засобу після ремонту (а.с. 62). ІV. Зміст спірних правовідносин, норми права і мотиви їх застосування. Відповідно до положень статті 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами частини 2 статті 1187, частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, при цьому шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах. З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 ЦК України). Згідно статті 22 ЦК України збитками є втрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Стаття 979 цього Кодексу дає визначеннядоговору страхування як договору, за яким одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі також - Закон № 1961-IV). Відповідно до положень статті 5 цього Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV). За приписами пункту 22.1 статті 22 Закону 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Стаття 28 Закону 1961-IV визначає, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до положень статті 29 Закону 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Пунктом 36.2. статті 36 Закону 1961-IV передбачено, що в тому разі, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Згідно з положеннями пункту 12.1 статті 12 та пункту 36.6 статті 36 Закону 1961-IV страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, яка має бути компенсована потерпілому страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки. Згідно пункту 34.2 статті 34 Закону 1961-IV протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Судом установлено, що страхова компанія забезпечила проведення у встановлений законом строк огляд пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу і оцінку шкоди,розрахувала страхове відшкодування та здійснила його виплату за вказаними представником позивача реквізитами. На момент подання заяви про страхове відшкодування та його виплати [PERSON] на підставі виданої позивачем довіреностібув наділений усіма правомочностями власника транспортного засобу (потерпілого в розумінні Закону 1961-IV), а відтак причини неотримання ним суми страхового відшкодування та факт повернення банком коштів як не витребуваних не мають правового значення для вирішення цього спору. Водночас позивач вважає, що визначена страховою компанією сума страхового відшкодування не покриває у повному обсязі завдані йому внаслідок ДТП збитки, та на обґрунтування своїх вимог посилається на складений за його замовленням звіт незалежного оцінювача, відповідно до якого вартість матеріального збитку складає 60 482,05 грн, що майже вдвічі перевищує вартість матеріального збитку, прийнятого за основу при розрахунку страхового відшкодування. Даючи оцінку доказам, наданим сторонами на підтвердження вартості матеріального збитку (звітам оцінювачів), суд керується положеннями Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 № 2658-ІІІ (далі - Закон № 2658-ІІІ), який визначає правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні. Відповідно до статті 2 Закону № 2658-ІІІ оцінка майна, майнових прав та професійна оціночна діяльність регулюються цим Законом, іншими нормативно-правовими актами з оцінки майна, що не суперечать йому. Оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності (частина перша статті 3 Закону № 2658-ІІІ). Стаття 9 Закону № 2658-ІІІ встановлює, що методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України. До таких нормативно-правових актіввідноситься, зокрема Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджена Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 1074/8395 в редакції Наказу від 24.07.2009 № 1335/5/1159 (далі також - Методика). Вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки колісних транспортних засобів (КТЗ) у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин (пункт 1.3.). Згідно з пунктами 2.3., 2.4. Методики вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ, а вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Пункт 5.1. Методики визначає, що технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) дає змогу за допомогою органолептичних методів визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту (пункт 8.1. Методики). Отже за змістом наведених положень Методики оцінка збитку внаслідок ДТП проводиться шляхом складання калькуляції вартості ремонтних робіт і запчастин, а базою для оцінки є результати огляду пошкодженого транспортного засобу. Дослідженням наданого позивачем звіту незалежного оцінювача та додатків до нього установлено, що за своєю формою та змістом він відповідає загальним засадам оцінки майна і Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. У цьому звіті спеціаліст, який має кваліфікацію оцінювача за напрямом оцінки майна «Оцінка об`єктів у матеріальній сфері» та стаж роботи оцінювача з 2008 р.,

Outcome: partial