Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

У червні 2023 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що квартира [ADDRESS] перебуває в спільній частковій власності відповідачів, а саме [PERSON] належить 1/2 частка квартири, [PERSON] - 1/2 частка вказаної квартири. Квартира забезпечується послугами з централізованого опалення, що надає позивач. З 01.01.2018 року по 01.05.2023 року відповідачі в повному обсязі не сплачували кошти за надані позивачем послуги, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 50330,51 грн. Тому позивач просить: 1) стягнути з [PERSON] на свою користь 1/2 частину боргу за спожиті послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії в сумі 25165,26 грн та 1/2 частину витрат на оплату судового збору в сумі 1342,00 грн, 2) стягнути з [PERSON] на свою користь 1/2 частину боргу за спожиті послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії в сумі 25165,26 грн та 1/2 частину витрат на оплату судового збору в сумі 1342,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду подав заяву з проханням проводити розгляд справи за його відсутності, зазначивши про підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду подав заяву з проханням проводити розгляд справи за його відсутності, вказавши про визнання позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, про дату, час та місце його проведення була повідомлена належним, причин неявки до суду не повідомила, відзив на позовну заяву до суду не направила. Частиною ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено право учасників справи заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за їхньої відсутності на підставі наявних у справі матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 09.05.2023 року № 331689132 квартира [ADDRESS] з 30.10.2017 року належить на праві спільної часткової власності відповідачам, а саме [PERSON] - 1/2 частка та [PERSON] - 1/2 частка, на підставі договору купівлі - продажу квартири від 30.10.2017 року. Між КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради та [PERSON] як споживачем 14.08.2018 року був укладений договір про надання послуг з централізованого опалення. Відповідачі, будучи співвласниками квартири, є споживачами послуг із централізованого опалення та постачання теплової енергії, які надає позивач, та від отримання послуг не відмовлялися, проте не проводили своєчасно та в повному обсязі оплату за надані послуги за період з 01.01.2018 року по 01.05.2023 року, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 50330,51 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, що передбачено ст. 81 ЦПК України. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Власники (споживачі) повинні щомісячно здійснювати оплату за отримані комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін (ст. 162 ЖК України). Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду № 285/4671/15-ц від 14.01.2019 року. Відповідно до п. 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженихПостановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п. 18 Правил). З огляду на те, що в добровільному порядку заборгованість відповідачами не сплачена та враховуючи визнання позову відповідачем [PERSON] , вимоги позивача підлягають задоволенню й суд стягує заборгованість з відповідачів [PERSON] - 25165,26 грн, з [PERSON] - 25165,26 грн на користь позивача з урахуванням пропорційності належних їм часток у праві власності на квартиру [ADDRESS] . При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат між сторонами суд керується ч. 2 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України та покладає на відповідача [PERSON] судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, 1/2 частку якого позивач просить стягнути з нього (1342,00 грн : 2 = 671,00 грн), та у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 671,00 грн судового збору. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1342,00 грну зв`язку із задоволенням позову.

Outcome: approved