Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

У травні 2023 року [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Бердниченко І.А., звернулась до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову вказувала, що 08 жовтня 2021 року [PERSON] було укладено договір послуг №182017 з ТОВ «Везем Шиппінг», з метою придбання транспортного засобу з США за допомогою виконавця та використання його для особистих потреб у якості власного транспортного засобу. За умовами вказаного договору відповідач взяв на себе зобов`язання з надання послуг з підбору, огляду, бронювання та послуг із забезпечення, придбання, перевезення, транспортного оброблення та розмитнення автотранспортного засобу - авто із США за рахунок позивача, надавши при цьому комплекс послуг, виконання яких дозволило б позивачу отримати авто в Україні у вільному обігу. Пунктом 2.3 договору послуг, з метою виконання умов договору замовник відповідно до виставленого виконавцем рахунку здійснює оплату, що за домовленістю сторін становить 15 798 грн. у тому числі ПДВ 2 633 грн., які позивач сплатила 11 жовтня 2021 року. На виконання умов договору послуг, було обрано лот та заброньовано транспортний засіб Ford Fusion S 2013 [NUMBER]. 13 жовтня 2021 року позивач та відповідач уклали попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу ПКП-9241. На підставі вказаного договору було виставлено позивачці рахунки на оплату вартості лоту, аукціонного збору, доставки сушею та морем, транспортного оброблення та розмитнення авто, тобто послуги, передбачені договором послуг та інвойсом 182017, за виключенням послуги з сертифікації та реєстрації транспортного засобу у сервісному центрі МВС. При цьому, п.2.1 вказаного договору сторони погодили, що продаж транспортного засобу вчиняється між сторонами за ціною у розмірі 140 650 грн. 96 коп., в тому числі ПДВ - 23 441 грн. 82 коп. Поряд з цим, позивачкою були сплачені кошти на підставі виставлених рахунків Товариством на загальну суму 178 249 грн. 60 коп., яка складається: 15 798, в тому числі ПДВ 2633- оплата за дилерські послуги згідно договору послуг; 88 717 грн. 08 коп. у тому числі ПДВ 14 786 грн. 27 коп. оплата частини Товару, а саме за 0,54611392 від товару та 73 734 грн. 52 коп. у тому числі ПДВ 12 289 грн. 09 коп. доплата за іншу частину товару, а саме за 0,45388608 від товару. Тобто, позивачка оплатила викуп транспортного засобу, здійснила повну оплату вартості всіх послуг, передбачених договором послуг, окрім сертифікації та реєстрації в сервісному центрі МВС. Натомість після 24 лютого 2022 року відповідач відмовився виконувати взяті на себе зобов`язання за договором послуг. Зокрема відповідачем станом на дату закінчення строку дії договору послуг, попереднього договору не було здійснено забезпечення розмитнення транспортного засобу, за що була здійснена оплата. Відповідачем були надані позивачці необхідні документи, які дозволили забрати авто з ТОВ «Євротермінал» та розмитнити авто на себе, сплатила за зберігання транспортного засобу на ТОВ «Євротермінал» суму в розмірі 61 343 грн., та 21 вересня 2022 року в рахунок розмитнення автомобіля позивачка сплатила на банківський рахунок Одеської митниці 74 300 грн та 100 грн. комісії. Посилаючись на те, що Товариством умови договору у визначений ним строк виконані не були, чим були спричинені збитки позивачці у вигляді грошових сум, які остання була вимушена сплатити повторно, просила задовольнити позов та стягнути з відповідача 135 743 грн. за повторну оплату за розмитнення та за реєстрацію і зберігання транспортного засобу. Ухвалою судді від 11 травня 2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. В судове засідання, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, учасники справи не з`явились. Представник позивачки подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (заява N 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Згідно ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII, 1. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. 2. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. З урахуванням викладеного, ст. ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності учасників справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов такого висновку. Частиною ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями ч. 1 ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1 статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Судом встановлено, що 08 жовтня 2021 року між [PERSON] та ТОВ «Везем Шиппінг» був укладений договір послуг №182017, за умовами якого Товариство взяло на себе зобов`язання з надання послуг з підбору, огляду, бронювання та послуг із забезпечення придбання, перевезення транспортного оброблення та розмитнення та авто із США за рахунок позивача, надавши при цьому комплекс послуг, виконання яких дозволило б позивачу отримати авто в Україні у вільному обігу. Пунктом 2.3 договору послуг, з метою виконання умов договору замовник відповідно до виставленого виконавцем рахунку здійснює оплату, що за домовленістю сторін становить 15 798 грн. у тому числі ПДВ 2 633 грн., які позивач сплатила 11 жовтня 2021 року. На виконання умов договору послуг, було обрано лот та заброньовано транспортний засіб Ford Fusion S 2013 [NUMBER]. 13 жовтня 2021 року позивач та відповідач уклали попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу ПКП-9241. На підставі вказаного договору було виставлено позивачці рахунки на оплату вартості лоту, аукціонного збору, доставки сушею та морем, транспортного оброблення та розмитнення авто, тобто послуги, передбачені договором послуг та інвойсом 182017, за виключенням послуги з сертифікації та реєстрації транспортного засобу у сервісному центрі МВС. При цьому, п.2.1 вказаного договору сторони погодили, що продаж транспортного засобу вчиняється між сторонами за ціною у розмірі 140 650 грн. 96 коп., в тому числі ПДВ - 23 441 грн. 82 коп. Позивачкою були сплачені кошти на підставі виставлених Товариством рахунків на загальну суму 178 249 грн. 60 коп., яка складається: 15 798, в тому числі ПДВ 2633- оплата за дилерські послуги згідно договору послуг; 88 717 грн.08 коп. у тому числі ПДВ 14 786 грн. 27 коп. оплата частини Товару, а саме за 0,54611392 від товару та 73 734 грн. 52 коп. у тому числі ПДВ 12 289 грн. 09 коп. доплата за іншу частину товару, а саме за 0,45388608 від товару. Тобто, станом на 29 грудня 2021 року позивачка оплатила викуп транспортного засобу, здійснила повну оплату вартості всіх послуг, передбачених договором послуг, окрім сертифікації та реєстрації в сервісному центрі МВС, а також здійснила оплати дилерських послуг відповідачу, тим самим виконала умови договору послуг. Договір послуг №182017 було укладено між сторонами 08 жовтня 2021 року отже кінцевою датою його виконання є 08 квітня 2022 року. Відповідно до пунктів 3.4, 3.5 договору поставки виконавець зобов`язаний забезпечити проведення декларування товару, подання митному органу документів, необхідних для митного контролю та митного оформлення товару (митні збори за ввіз в Україну автомобіля сплачується замовником. Не пізніше строку, вказаного в п.1.6 виконавець зобов`язаний забезпечити передачу товару замовнику та всіх необхідних документів, які надають право замовнику розпоряджатись товаром, в тому числі оформим право власності : рахунок-фактура (інвойс), митна декларація форми МД-2, технічний паспорт на транспортний засіб, посвідчення Державної митної служби України про реєстрацію транспортного засобу. Натомість після 24 лютого 2022 року відповідач відмовився виконувати взяті на себе зобов`язання за взятими на себе зобов`язаннями. Зокрема відповідачем станом на дату закінчення строку дії договору послуг, попереднього договору не було здійснено забезпечення розмитнення транспортного засобу, за що була здійснена оплата позивачкою. Відповідачем були надані позивачці необхідні документи, які дозволили забрати авто з ТОВ «Євротермінал» та розмитнити авто на позивачку, вона сплатила за зберігання транспортного засобу на ТОВ «Євротермінал» суму в розмірі 61 343 грн., та 21 вересня 2022 року в рахунок розмитнення автомобіля позивачка сплатила на банківський рахунок Одеської митниці 74 300 грн та 100 грн. комісії. Факт сплати позивачкою вказаних коштів підтверджується квитанцією 0.0.2682716050.1 від 21.09.2022 р. та проміжним актом від 20 вересня 2023 року про сплату 61 343 грн. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За правилами ст. ст. 525,526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 621 ЦК України у разі невиконання боржником для кредитора певної роботи чи ненадання йому послуги, кредитор має право виконати цю роботу власними силами або доручити її виконання чи надання послуг третій особі і вимагати від боржника відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання. За умовами п.5.2 договору поставки сторонами було визначено, що невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань виконавцем є ненадання послуг з підбору, огляду, бронювання товару після оплати замовником платежу, передбаченого п.2.3 договору, а також незабезпечення виконавцем придбання, перевезення, транспортного оброблення та розмитнення товару за умови сплати замовником третім особам вартості їх послуг. Встановлено, що внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором послуг, позивачці було завдано збитків на загальну сумі 135 743 грн., суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved