Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

27\~березня 2023\~року ПАТ\~«СГ «ТАС»\~звернулося до\~суду із\~позовом до\~ [PERSON] \~із вимогою\~про відшкодування\~шкоди в\~порядку регресу (а. с. 1-3 та на звороті). В обґрунтування позовних вимог вказано, що ПАТ «СГ «ТАС» було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів AO 6545868. Забезпеченим ТЗ за полісом страхування є транспортний засіб Volvo FH13.460, державний реєстраційний номер [NUMBER] . 10 березня 2020 року о 13 годині 30 хвилин на автомобільній дорозі «Стрий-Знамянка» 389 км Житомирське шосе м. Вінниця, водій [PERSON] керуючи вказаним транспортним засобом, не впевнився у його технічному стані перед виїздом та не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, в наслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Fiat Ducato, державний реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався попереду, який за інерцією здійснив зіткнення з транспортним засобом ВМW 525, державний реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався попереду, який в свою чергу, здійснив зіткнення з транспортним засобом Ford Scorpio, державний реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався попереду, від чого дані автомобілі отримали технічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 2.3. а, 12.1, 13.1 ПДР. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 квітня 2020 року у справі № 127/6771/20 відповідача було визнано винним у вчиненні зазначеного ДТП. Вказано, що в результаті зазначеної ДТП було пошкоджено транспортні засоби ВМW 525, державний реєстраційний номер [NUMBER] , Fiat Ducato, державний реєстраційний номер [NUMBER] та Ford Scorpio, державний реєстраційний номер [NUMBER] , що в свою чергу також підтверджується вказаною постановою суду. Враховуючи наявність полісу, власник пошкодженого транспортного засобу ВМW 525, державний реєстраційний номер [NUMBER] звернувся до позивача з повідомленням про ДТП та виплатою страхового відшкодування. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого ВМW 525, державний реєстраційний номер [NUMBER] , було проведено його огляд, про що складено акт огляду ТЗ (дефектна відомість) та ремонтну калькуляцію 06086_38, відповідно до якого вартість ремонту пошкодженого ВМW 525, державний реєстраційний номер [NUMBER] складає: 20150 гривень 61 копійка. Внаслідок цього позивачем, на підставі зібраних документів та заяви представника власника про страхове відшкодування було складено Страховий акт № 08359/38/920 від 15 квітня 2020 року на суму 20150 гривень, та здійснено виплату в якості страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням № 94191 від 17 квітня 2020 року. Разом з цим, зазначає, що враховуючи наявність полісу, власник пошкодженого ТЗ Fiat Ducato, державний реєстраційний номер [NUMBER] звернувся до позивача з повідомленням про ДТП та виплатою страхового відшкодування. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого Fiat Ducato, державний реєстраційний номер [NUMBER] , було проведено його огляд, про що складено акт огляду ТЗ (дефектна відомість) та ремонтну калькуляцію 05635_38, відповідно до якого вартість ремонту пошкодженого Fiat Ducato, державний реєстраційний номер [NUMBER] складає 59851 гривня 38 копійок. Внаслідок цього позивачем, на підставі зібраних документів та заяви представника власника про страхове відшкодування складено Страховий акт № 08820/38/920 від 23 квітня 2020 року на суму 59851 гривня 38 копійок, та здійснено виплату в якості страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням № 95222 від 24 квітня 2020 року. Також, враховуючи наявність полісу, власник пошкодженого ТЗ Ford Scorpio, державний реєстраційний номер [NUMBER] звернувся до позивача з повідомленням про ДТП та виплатою страхового відшкодування. Так, з метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого Ford Scorpio, державний реєстраційний номер [NUMBER] , було проведено його огляд, про що складено акт огляду ТЗ (дефектна відомість) та ремонтну калькуляцію 05551_38, відповідно до якого вартість ремонту пошкодженого Ford Scorpio, державний реєстраційний номер [NUMBER] складає 13480 гривень. Внаслідок цього Позивачем, на підставі зібраних документів та заяви представника власника про страхове відшкодування складено Страховий акт № 06792/38/920 від 25 березня 2020 року на суму 10784 гривні, та здійснено виплату в якості страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням № 89700 від 30 березня 2020 року. Вказано, що загальна сума страхового відшкодування за полісом AO 6545868 склала 90785 гривень 38 копійок. Разом з цим, зазначає, що абзацом «г» пп. 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Оскільки, постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 квітня 2020 року у справі № 127/6771/20 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого 124 КУпАП та встановлено, що він не впевнився у технічному стані транспортного засобу перед виїздом Volvo FH13.460, державний реєстраційний номер [NUMBER] , вважає, що останній зобов`язаний відшкодувати позивачу шкоду в порядку регресу у розмірі 90785 гривень 38 копійок, які він прохає стягнути з відповідача разом із судовими витратами по справі. Ухвалою суду від 31 березня 2023 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано термін на усунення недоліків (а. с. 42). 14 квітня 2023 року недоліки, зазначені в ухвалі суду від 31 березня 2023 року, позивачем усунуто (а. с. 44-46). Ухвалою суду від 21 квітня 2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 10 годину 00 хвилин 18 травня 2023 року (а. с. 46), яка надіслана сторонам у справі 21 квітня 2023 року за вихідним № 10729/23-вих/2/204/1810/23 (а. с. 47). Представниця позивача в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а. с. 54 та на звороті), в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування) місцезнаходження чи місце роботи якої невідоме (а. с. 70, 73), про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та, спираючись на вимоги ст. ст. 223, 247, 280 ЦПК України, ухвалив заочне рішення без фіксування судового процесу технічними засобами. Судом встановлено, що постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 квітня 2020 року (у справі 127/6771/20), [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Постанова набрала законної сили 23 травня 2023 року (а. с. 65-66). Так, у вказаній постанові суду зазначено (а. с. 65-66), що зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 315415 вбачається, що 10 березня 2020 року о 13 год. 30 хв. на а/д Стрий-Знамянка 389 км. Житомирське шосе м. Вінниця, водій [PERSON] керуючи транспортним засобом Volvo FH13.460, державний реєстраційний номер [NUMBER] , не впевнився у технічному стані транспортного засобу перед виїздом та не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, в наслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Fiat Ducato, державний реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався попереду, який за інерцією здійснив зіткнення з транспортним засобом ВМW 525, державний реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався попереду, який в свою чергу здійснив зіткнення з транспортним засобом Ford Scorpio, державний реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався попереду, від чого дані автомобілі отримали технічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 2.3. а, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена статтею 124 КУпАП. У судовому засіданні [PERSON] вину визнав повністю. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Volvo FH13.460, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] зареєстрована в АТ «СГ «ТАС», за страховим полісом АО 6545868 (діючий по 10 березня 2020 року включно) (а. с. 5 на звороті). 16 березня 2020 власник пошкодженого транспортного засобу ВМW 525, державний реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] звернувся до позивача з повідомленням про ДТП та виплатою страхового відшкодування (а. с. 8-9, 15). Відповідно до акту огляду ТЗ (дефектна відомість) від 17 березня 2020 року (а. с. 10 та на звороті) та ремонтної калькуляції 06086_38 від 20 березня 2020 року, вартість ремонту пошкодженого ВМW 525, державний реєстраційний номер [NUMBER] складає 20150 гривень 61 копійка. 15 квітня 2020 року позивачем складено Страховий акт № 08359/38/920 від 15 квітня 2020 року (а. с. 16 та на звороті), за яким власнику пошкодженого ВМW 525, державний реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] передбачена виплата страхового відшкодування у сумі 20150 гривень. 17 квітня 2020 року позивачем здійснено перерахування [PERSON] страхового відшкодування у сумі 20150 гривень, підтвердження чого є платіжне доручення № 94191 (а. с. 17). 12 березня 2020 власник пошкодженого транспортного засобу Fiat Ducato, державний реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] звернувся до позивача з повідомленням про ДТП та виплатою страхового відшкодування (а. с. 18-19, 26). Відповідно до протоколу огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 24 березня 2020 року (а. с. 20-21) та ремонтної калькуляції 06086_38 від 22 квітня 2020 року (а. с. 22-25), вартість ремонту пошкодженого Fiat Ducato, державний реєстраційний номер [NUMBER] складає 59851 гривня 38 копійок. 23 квітня 2020 року позивачем складено Страховий акт № 08820/38/920 від 23 квітня 2020 року (а. с. 27 та на звороті), за яким власнику пошкодженого Fiat Ducato, державний реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] передбачена виплата страхового відшкодування у сумі 59851 гривня 38 копійок. 25 квітня 2020 року позивачем здійснено перерахування [PERSON] страхового відшкодування у сумі 59851 гривня 38 копійок, підтвердження чого є платіжне доручення № 95222 (а. с. 28). 12 березня 2020 власник пошкодженого транспортного засобу ТЗ Ford Scorpio, державний реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] звернувся до позивача з повідомленням про ДТП та виплатою страхового відшкодування (а. с. 29-30, 32). Відповідно до акту огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 11 березня 2020 року (а. с. 31 та на звороті) та ремонтної калькуляції 05551_38 від 17 березня 2020 року (а. с. 33-35), вартість ремонту пошкодженого ТЗ Ford Scorpio, державний реєстраційний номер [NUMBER] складає 10784 гривні. 25 березня 2020 року позивачем складено Страховий акт № 06792/38/920 від 25 березня 2020 року (а. с. 36 та на звороті), за яким власнику пошкодженого ТЗ Ford Scorpio, державний реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] передбачена виплата страхового відшкодування у сумі 10784 гривні. 30 березня 2020 року позивачем здійснено перерахування [PERSON] страхового відшкодування у сумі 10784 гривні, підтвердження чого є платіжне доручення № 89700 (а. с. 37). Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Приписами ст. 13\~ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ст. 77\~ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Нормою ст. 81\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Приписами ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей. Згідно з вимогами ч. ч 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з\~вимогами ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Нормою ч. 3 ст. 988 ЦК України визначено, що страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Приписами ч. 1 ст. 990 ЦК України визначено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Пунктами 1.4, 1.7 ст. 1 цього Закону визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Відповідно до\~вимог ст. 3\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно з вимогами ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Приписами п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19. Так, приписами аб. «г» пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Як було встановлено судом, постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 квітня 2020 року у справі № 127/6771/20 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до настання дорожньо-транспортної пригоди є відповідач. Відповідно до вимог ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. Таким чином, при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Такий висновок викладений у постанові Верховного суду від 24 червня 2020 року у справі № 6040/14169/17. Разом з\~цим,\~суд зазначає,\~що звертаючи\~з вказаним\~позовом до\~суду,\~з підстав\~передбачених аб.\~«г» пп.\~38.1.1\~п.\~38.1\~ст.\~38\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів», позивачем на підтвердження не належності технічного стану транспортного засобу відповідача існуючим вимогам ПДР надано постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 21 квітня 2020 року у справі 172/6771/20, якою позивача визнано винним у вчинені дорожньо-транспортної пригоди та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, однак невідповідність належності технічного стану транспортного засобу відповідача існуючим вимогам ПДР вказаною постановою жодним чином не встановлено, судових експертиз з даного питання судом не проводилося, а у самій постанові лише вказано, що у протоколі про адміністративне правопорушення встановлено порушення відповідачем вимог п. 2.3 «а», 12.1 та 13.1 ПДР. Натомість, п. 2.3 «а» ПДР визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити та забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу. При цьому, коментарем вказаної норми визначено, що комплектність транспортного засобу передбачає наявність медичної аптечки (згідно ДСТУ 3961-2000, зі змінами від 01 вересня 2012 року), вогнегасника і знака аварійної зупинки. Також суд зазначає про те, що жодних відомостей про невідповідність належності технічного стану транспортного засобу відповідача існуючим вимогам ПДР не містить і фабула вчинено відповідачем правопорушення (не зазначено, що не працювало, було відсутнє, не/повнота комплектності, не/правильність розміщення вантажу тощо). Крім того, позивачем жодним чином не здійснено перевірку належності технічного стану транспортного засобу відповідача існуючим вимогам ПДР в межах розгляду ним страхового випадку, не проведено жодних експертиз та не встановлено причинно-наслідкового зв`язку дорожньо-транспортної події, а відтак, жодним доказом, який позивач надав суду для підтвердження своїх позовних вимог не підтверджено та не встановлено, що причиною ДТП, а саме того, була саме технічна несправність автомобіля, а не порушення водієм п. 13.1 ПДР, зокрема що дотримання ним безпечної швидкості руху, дистанції та безпечного інтервалу. З огляду на викладене, враховуючи те, що позивачем відповідно до принципу змагальності та обов`язку доказування, передбачених ст. 12 та 81 ЦПК України, не надано суду достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження факту існування в сукупності обставин визначених аб. «г» пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме: визначення в установленому порядку, що дорожньо-транспортна пригода була безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу відповідача існуючим вимогам ПДР, суд доходить до переконливого висновку, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні. З огляду на викладене, зважаючи на те, що позивачем не надано жодних належних, достатніх і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, суд доходить висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити про те, що стаття 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Отже, при ухваленні рішення по суті, суд повинен вживати всіх заходів задля того, щоб судове рішення було не лише законним, але й справедливим. Європейський суд з прав людини вказав у своєму рішенні «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року вказав на те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, а тому, виходячи із вищевикладеного, суд визнає, що позовні вимоги не доведені належними, допустимими та достатніми доказами, через що підстави для задоволення позову відсутні, через що суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог за приписами ст. 141 ЦПК України судовий збір не відшкодовується. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed