Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-14 00:00:00

04.04.2023 року зазначена позовна заява надійшла до Шевченківського районного суду м.Києва. В позовних вимогах позивачі просять: встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] разом з [PERSON] , який помер [INFO] протягом більш як п`яти років, що передували його смерті; встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] разом з [PERSON] , який помер [INFO] протягом більш як п`яти років, що передували його смерті. Вимоги позову обґрунтовані тим, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , який проживав за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті відкрилась спадщина, зокрема на частину зазначеної квартири. Позивачі, є зведеними братом та сестрою померлого. Як зазначають позивачі, [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] . В той же час [PERSON] з 1993 року проживав за адресою: [ADDRESS] разом з батьком, який помер [INFO] , з мачухою, яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] за життя багато хворів та з 1996 року йому було встановлено інвалідність ІІ групи, з цього часу він не працював. В подальшому, в 2003 році йому було встановлено І групу інвалідності та з 2005 року безстроково. [PERSON] потребував постійного стороннього догляду. Так позивачі зазначають, що саме вони забезпечували йому цей сторонній догляд. В той же час, [PERSON] постійно проживав з [PERSON] , надавав йому грошові кошти, купляв продукти та речі (побутову техніку). [PERSON] брала участь в такому догляді по мірі необхідності; у 2017-2022 роках фактично проживала на дві квартири, постійно приїжджаючи до [PERSON] , залишаючись із ним та здійснюючи догляд, сплачувала за житлово-комунальні послуги за квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] сама потребувала догляду та не могла його надавати сину. Як зазначає [PERSON] вона сплачувала за поховання [PERSON] та [PERSON] 28.09.2022 року позивачі подали заяви про прийняття спадщини. Позивачі звернулись до суду із заявою про встановлення факту враховуючи що від цього залежить їх право на спадкування майна, яке залишилось після померлого. В судовому засіданні позивачі та їх представник вимоги позову підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач в судове засід ання уповноваженого представника не направив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на заявлені вимоги до суду не направив. На підставі положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність відповідача, який не з`явився в судове засідання. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивачів, їх представника, свідків, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, [PERSON] народилась [INFO] ; [PERSON] народився [INFO] ; [PERSON] народився [INFO] . З копій документів вбачається, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є зведеними братом та сестрою [PERSON] (батько позивачів - [PERSON] та [PERSON] (мати [PERSON] ) зареєстрували шлюб 05.08.1983 року). Квартира [ADDRESS] згідно із Свідоцтвом про право власності на житло від 10.03.1998 року належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини 28.09.2022 року звернулись: [PERSON] та [PERSON] . Пленум Верховного Суду України у п. 2 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановленняцих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Як зазначено в ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Пленум Верховного Суду України у п. 21 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом). Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, які не перебували зі спадкодавцем у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення зі спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (КЦС ВС від 07.02.2018 р. №127/1765/16). Доказами спільного проживання можуть бути показання свідків, довідка ЖЕК або запис у будинковій книзі, відмітка в паспорті, наявність у спадкоємця свідоцтва про смерть та інших особистих речей і документів померлого, медичне обслуговування за спільною адресою, довідки з відповідних органів самоврядування про факт проживання однією сім`єю, трафіки мобільних телефонів, де буде видно, що особи ночували за однією адресою, тощо. Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання), фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна для спільного користування, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Одне лише спільне проживання не є достатнім для визнання фактичного подружжя сім`єю без наявності інших ознак сім`ї. Самі лише показання свідків не є достатніми доказами про наявність у позивача із спадкодавцем сім`ї в розумінні статті 3 СК України (ВС 16.01.2019 р. №343/1821/16-ц, 22.08.2018 р. №644/6274/16-ц, 12.12.2019 р. №466/3769/16, 24.06.2021 р. №694/646/20, 13.07.2021 р. №522/10375/19). Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Згідно з положеннями статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (стаття 1258 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (стаття 1269 ЦК України). Як визначено статтею 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. В той де час стаття 1265 ЦК України визначає, що у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона з [PERSON] проживали за різними адресами: [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а позивач - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Зазначене не спростоване під час слухання справи судом. Крім того, [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона з померлим [PERSON] проживали як звичайна родина, яка потребує підтримки інших членів родини. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] здійснювала поховання [PERSON] . При зверненні до суду з позовом, позивач [PERSON] зазначала, що вона сплачувала за комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] , однак сплата за житлово-комунальні послуги не свідчить про проживання осіб однією сім?єю. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні не підтвердили факт постійного проживання [PERSON] разом з померлим [PERSON] . Під час слухання справи позивач [PERSON] не надала суду доказів, що вона проживала зі спадкодавцем як сім?я, вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] разом з [PERSON] , який помер [INFO] протягом більш як п`яти років, що передували його смерті. В той же час, під час слухання справи свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що [PERSON] з 1993 року проживав за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] та [PERSON] та були пов`язані спільним побутом, взаємними правами та обов`язками. Отже, виходячи з викладеного вище та приймаючи до уваги доведеність факту проживання [PERSON] з померлим [INFO] [PERSON] , зокрема протягом п`яти років до дня відкриття спадщини, встановлення даного факту необхідне позивачу для прийняття спадщини, тому суд вважає за можливе задовольнити заяву в цій частині. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Отже, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, про часткове задоволення позовних вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial