Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка \~04.08.2023\~ року\~ \~ звернулася\~ до\~ суду\~із \~позовом \~ \~до \~ \~відповідача \~ \~ про\~ визнання\~ права\~ власності\~на земельну\~ділянку в\~порядку спадкування\~за законом,\~ мотивуючи\~ тим,\~ що [INFO] помела її мама [PERSON] , про, що складено актовий запис № ПО та 12 вересня 2022 року та Виконавчим комітетом Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області видано Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] , за її заявою про прийняття спадщини, поданою 08 лютого 2023 року, приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Троцькою О.А., заведено спадкову справу № 3/2023, що підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 71405256 від 08 лютого 2023 року. Того ж дня - [INFO] , її рідний брат (син померлої [PERSON] ) - [PERSON] подав до приватного нотаріуса заяву про відмову від належної йому частки у спадщині, після смерті матері, на її користь. Інших заяв про прийняття спадщини до приватного нотаріуса не надходило. Заповітів за життя [PERSON] не складала. Після смерті [PERSON] , відкрилася спадщина, що складається з: - житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок належав померлій [PERSON] згідно з Свідоцтва про праве на спадщину за законом виданого 09 жовтня 1996 року державним нотаріусом Полтавської районної державної нотаріальної контори Замулко Л.В. за реєстром № І-І-2688. - земельної ділянки, площею 0,0856 га., кадастровий номер 5324085908:08:001:0723, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: [ADDRESS] . Вказана земельна ділянка належала померлій [PERSON] згідно з Рішенням № 24 від 28 березня 2019 року Виконавчого комітету Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області та Рішенням № 545/762/17 від 21 грудня 2018 року Полтавського районного суду Полтавської області, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 214284209 від 30 червня 2020 року. 23 червня 2023 року, приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Троцькою О.А., видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Звернувшись 23 червня 2023 року до приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Троцької О.А., щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0856 га., кадастровий номер 5324085908:08:001:0723, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: [ADDRESS] , отримала постанову № 121/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Вказана постанова мотивована відсутністю в рішенні № 545/762/17 від 21 грудня 2018 року Полтавського районного суду Полтавської області інформації про припинення права спільної часткової власності. З вказаною постановою приватного нотаріуса категорично не погоджується, вважає, що нотаріусом безпідставно відмовлено їй у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки на момент смерті її матері належала земельна ділянка площею 0,0856 га., кадастровий номер 5324085908:08:001:0723, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: [ADDRESS] . Вказана земельна ділянка належала померлій [PERSON] згідно з Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 21 грудня 2018 року у справі № 545/762/17, яким поділено домоволодіння (житловий будинок та прилеглу до нього земельну ділянку) на окремі об`єкти з визнанням на них права власності та передано у володіння [PERSON] земельну ділянку площею 0,0856 га. Рішенням № 24 від 28 березня 2019 року Виконавчого комітету Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області, житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельній ділянці вказаній вище присвоєно окрему адресу, а саме: [ADDRESS] . 30 червня 2020 року державним реєстратором Даценко Л.В., згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 214284209 зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку як на окремий об`єкт нерухомого майна за [PERSON] . Вважає, що вказані вище обставини в повному обсязі підтверджують наявність у померлої [PERSON] права власності на вказану вище земельну ділянку. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно зі ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Виходячи з передбаченого ст. 8 Конституції України принципу верховенства права, наведені норми Конституції України надають людині можливість будь-якими незабороненими законом засобами самому захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Згідно статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень частини 1 статті 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, що передбачено частиною 1 статті 1222 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 статті 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина 3 статті 1296 ЦК України). Свідоцтво про право на спадщину це процесуальний нотаріальний акт, який засвідчує перехід права власності на майно спадкодавця до спадкоємців. Якщо успадковане майно підлягає обовязковій державній реєстрації, то свідоцтво про право на спадщину є для спадкоємців основним правовстановлюючим документом. Згідно статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Пленум Верховного Суду України в абз. З п. 23 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4- 13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Якщо нотаріусом обгрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі «Case of Oneryildis v. Turkey» (справа відкрита за заявою № 4893:9/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття «майно» охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні «законне сподівання» стосовно ефективного здійснення права власності. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від ЗО червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. Отже, зважаючи на норми законодавства України та норми міжнародного права, моє право власності у порядку спадкування на земельну ділянку підлягає захисту шляхом визнання на неї права власності. Згідно з постановою від 18 грудня 2019 року в справі № 265/6868/16-ц Верховний Суд вказав, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. Аналогічна правова позиція закріплена зокрема й у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 вересня 2021 року справа № 227/3750/19. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Під час підготовки та подачі позовної заяви про стягнення коштів нею були понесені судові витрати: судовий збір в розмірі - 1073 (одна тисяча сімдесят три гривні) 60 копійок. Станом на 04 серпня 2023 року [PERSON] , інших позовних заяв про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,0856 га., кадастровий номер 5324085908:08:001:0723, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: [ADDRESS] , до судів України не подавалось. Прохала: Визнати за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , право власності на земельну ділянку площею 0,0856 га., кадастровий номер 5324085908:08:001:0723, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Судові витрати стягнути з Відповідача. \~ \~ \~ \~06.03.2023 року позивачка надала до суду заяву про відмову від частини позовних вимог щодо стягнення судових витрат з відповідача. В судове засідання сторони у справі не з`явилися, представник позивача та відповідач Терешківська сільська рада Полтавського району Полтавської області, надавши суду заяви про розгляд справи без їх участі, де представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав та прохав задовольнити. Відповідач в заяві позовні вимоги визнав крім вимоги про стягнення судових витрат. Тому, суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності не з`явившихся, належно повідомлених сторін за наявності відповідних заяв від них та по наявним матеріалам справи. Судом встановлено обставини, на які послалася в позові порзивачка та вони доводяться матеріалами справи на а.с. 5 23. Інших спадкоємців, окрім позивачки, після померлої немає. \~ \~ \~ \~Суд,\~ дослідивши\~ докази,\~якими \~обґрунтовується \~позов,\~ вважає,\~ що\~ позов\~ підлягає\~ задоволенню\~ відповідно\~до \~ст.\~328,\~392,\~1268\~-\~1269\~ ЦК\~України,\~ так\~ власник\~майна може\~пред`явити позов\~про визнання\~його права\~власності,\~якщо це\~право оспорюється\~або не\~визнається іншою\~особою.\~ \~Позивачка \~є спадкоємцем\~ за\~законом \~на спадщину,\~що залишилась\~після \~смертіпомерлої [INFO] її матері [PERSON] .

Outcome: approved