Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

03.08.2023 року року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаною заявою на обґрунтування якої зазначила, що їй належить земельна ділянка для ведення садівництва площею 0, 06 га на території садівничого масиву «Озерце» Жидичинської сільської ради відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії IV - ВЛ № 031728. Вказана земельна ділянка надана їй на підставі рішення Жидичинської сільської ради №13 від 08.12.1997 року. З метоюреєстрації права власності на земельну ділянку вона звернулась в ЦНАП міста Луцька.Однак, в реєстрації права власності їй відмовлено в зв`язку з тим, що Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку не підписаний сільським головою. Крім того, у рішенні Жидичинської сільської ради її ім`я зазначено не повністю «[PERSON]», а зазначено скорочено - «[PERSON]».З метою усунення вказаної помилки вона зверталась в Луцьку міську раду та Державний архів Волинської області, проте в наданому витягу з протоколу сесії Жидичинської сільської ради від 08.12.1997 року № 13 її ім`я вказано як « [PERSON] ». Отже, реєстрація права власності на надану їй земельну ділянку унеможливлена невірно зазначеним ім`ям у рішенні Жидичинської сільської ради та відсутністю підпису у Державному акті на право приватної власності на землю. У зв`язку з цим виникла необхідність встановити факт надання їй земельної ділянки рішенням Жидичинської сільської ради. На підставі викладеного, просить суд встановити факт надання [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , земельної ділянки площею 0,06 га, розташованої в межах Луцької міської територіальної громади Волинської області, рішенням Жидичинської сільської ради від №13 від 08.12.1997 року. До початку судового засідання представником заявника було подано до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що [PERSON] з метоюреєстрації права власності на земельну ділянкудля ведення садівництва площею 0,06 га на території садівничого масиву «Озерце» звернулась в ЦНАП м. Луцька. Однак, як слідує зі змісту її заяви, в реєстрації права власності на вищевказаний ОНМ їй було відмовлено в зв`язку з тим, що Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку не підписаний сільським головою та у рішенні Жидичинської сільської ради, на підставі якого їй надано земельну ділянку, її ім`я зазначено не повністю «[PERSON]», а скорочено - «[PERSON]». Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Пленум Верховного Суду України у п. 12 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року роз`яснив, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Положеннями ст.ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На переконання суду, факт надання [PERSON] земельної ділянки площею 0,06 га, розташованої в межах Луцької міської територіальної громади Волинської області, рішенням Жидичинської сільської ради від №13 від 08.12.1997 року підтверджується наступними документами: паспортом громадянина України [PERSON] ; довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера [PERSON] віл 01.04.1998 року; свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] ; листом Виконавчого листа Луцької міської ради № 39-13/116/2023 від 20.03.2023 року; листом СТ «Озерце» від 21.03.2023 року; відповідю Державного архіву Волинської області № 71/01.29 від 31.01.2023 року; архівним витягом з протоколу тринадцятої сесії Жидичинської сільської ради Ківерцівського району від 08.12.1997 року № 13; випискою з рішення Жидичинської сільської ради Ківерцівського району Волинської області; технічною документацією на виготовлення державного акта на право приватної власності на землю гр. [PERSON] для ведення садівництва на території Жидичинської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, площа 0,06 га. Встановлення факту надання [PERSON] земельної ділянки має для неї юридичне значення та породжує юридичні наслідки, пов`язані з правом вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд. Таким чином, суд вважає, що заява [PERSON] , заінтересована особа: Луцька міська рада про встановлення факту надання земельної ділянки рішенням сільської ради, є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved