Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в обґрунтування якого зазначила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 14.09.2007 до моменту його розірвання рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11.06.2015. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Згідно договору про участь у вихованні дитини від 19.02.2015, укладеного ще до розірвання шлюбу, дитина залишилася проживати з позивачкою, а відповідач зобов`язався сплачувати щомісячно на її утримання 500 грн. Разом з тим після розірвання шлюбу [PERSON] перестав цікавитись життям доньки, не приймає участі в її утриманні, не сплачує аліменти та фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, хоча позивачка перешкод для спілкування відповідача з донькою не чинить. Позивачка просить позов задовольнити та позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Від представника позивачки надійшла заява в якій остання підтримала доводи позову, просить його задовольнити в повному обсязі та провести судове засідання у свою відсутність. Відповідач до суду не з`явися, причини неявки не повідомив, до суду неодноразово викликався шляхом направлення повісток за місцем реєстрації місяця проживання. Разом з тим позивачем надано та судом долучено до матеріалів справи нотаріально посвідчену заяву [PERSON] , в якій останній не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та визнає позов (а.с. 98). Представник третьої особи просив розглянути справу у свою відсутність та ухвалити рішення з урахуванням наданого висновку щодо розв`язання спору між батьками. Дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.09.2007, рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11.06.2015 шлюб розірвано (а.с. 12, 13). Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка відповідно до Договору про участь у вихованні та утриманні дитини (далі Договір), довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб мешкає разом з матір`ю (а.с. 14, 15, 18). На момент подачі позову [PERSON] , [INFO] , навчалась Харківській загальноосвітній школі I-III ступенів № 167 Харківської міської ради Харківської області. Вихованням та контролем навчання дитини займається мати [PERSON] . Батько [PERSON] не цікавився успіхами дитини, не відвідував батьківськи збори та у заклад освіти не з`являвся (а.с. 19). Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради суду наданий висновок № 316 від 08.09.2023 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 94-95). Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які її незаконно утримують тощо, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Аналізуючи надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків: відповідач тривалий час не спілкується з дитиною, не приймає участі у її вихованні та розвитку, будь-яких заходів, які б свідчили про зацікавлення долею дитини не приймає. Розглядаючи позбавлення батьківських прав як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків, виходячи з характеру такого засобу, суд вважає, що позивачем доведена наявність підстав, передбачених частиною першою статті 164 СК України. Таким чином, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, при цьому роз`яснює відповідачу, що у разі зміни його поведінки та обставин, що стали підставою для позбавлення батьківських прав, він в порядку ст. 169 СК України матиме право на звернення до суду із позовом про відновлення батьківських прав до досягнення дитиною повноліття. Суд розподіляє судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України, а саме: стягує з відповідача на користь позивачки сплачений нею судовий збір у розмірі 1073,60.

Outcome: approved