Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтеркеш Україна» від імені якого діє Ковач Іван Васильович звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 08.04.2021 №1-32747 у сумі 19496,36 грн. Як на підставу для задоволення вищевказаних позовних вимог, представник позивача посилається на те, що в процесі цивільно-правової реалізації укладеного між позивачем та відповідачем договору кредиту, зобов`язання позичальника перед кредитодавцем зі сплати кредиту та інших нарахувань залишилися невиконаними. На виконання приписів частини шостої ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України, суд встановив зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача та виконав свій процесуальний обов`язок, надіславши на цю адресу копію ухвали про відкриття провадження по справі разом з позовною заявою та додатками до неї. Відповідач відзив на позовну заяву не подала. З урахуванням положень частини п`ятої ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне. За умовами Кредитного договору від 8 квітня 2021 року №1-32747 (надалі - Договір, а.с. 5-7) ТОВ «Інтеркеш Україна» (далі - Товариство) надало [PERSON] (надалі - Позичальник) кредит у сумі 7000,00 гривень на дванадцять місяців з 8 квітня 2021 року до 8 квітня 2022 року зі сплатою процентів за користування грошовими коштами в розмірі 127,75 відсотків річних. Позичальник отримала кошти, що підтверджується видатковим касовим ордером від 08.04.2021 року з її підписом (а.с. 13). Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України). Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. У відповідності з ст.ст. 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності з частиною другою ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Виконання своїх зобов`язань щодо своєчасного повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитом Позичальник в порушення статей 1048-1050, 1054 Цивільного кодексу України та п. 4 Договору не виконав. Заборгованість Позичальника станом на 01.08.2023 року (розрахунок заборгованості, а.с. 16-18) за предметом позову у сумі 19496,36 гривень (в т.ч.: 5811,59 гривень - заборгованість по тілу кредиту, 12117,98 гривень - нараховані відсотки, 1342,77 гривень - інфляційне збільшення заборгованості, 224,02 гривень - 3% річних) підтверджена належними доказами відповідно до вимог ст.ст. 76-81 Цивільного процесуального кодексу України, відповідачем не спростована, тому позовні вимоги щодо її стягнення підлягають задоволенню на підставі статей 1048, 1050, 1054 Цивільного кодексу України. Судові витрати по справі у сумі 2684,00 грн. (а.с. 23) підлягають віднесенню на відповідача відповідно до частин першої-другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі наведеного,

Outcome: approved