Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 09 грудня 2019 року, згідно публічної оферти веб-сайту інтернет-магазину «UP», що розташований на доменному імені www.up.kiev.ua і адресою 03126, м. Київ, проспект Перемоги, 67, корпус В, офіс 420, вона дистанційно придбала пральну машину Whirlpool FWD91496WSEU, серійний номер - 859242110014341938045297, за ціною 12015,00 грн. 20 грудня 2019 року під час першого користування пральною машиною було виявлено сторонній шум та стукіт під час її роботи, в зв`язку з чим вона відразу звернулась до сервісного центру ТОВ «Дойчелектросервіс» в місті Біла Церква. 04 січня 2020 року працівниками сервісного центру під час діагностування роботи пральної машини було виявлено дефект амортизаторів, в зв?язку з чим проведено їх заміну. Після заміни амортизаторів недоліки в роботі пральної машини лише посилилися. 08 лютого 2020 року внаслідок виявлення нового дефекту пральну машину забрали до сервісного центру. Через тиждень, на звернення в телефонному режимі, майстер сервісного центру пояснив, що ними були виконані всі рекомендації виробника, але результату це не надало і дефект стороннього шуму під час роботи пральної машини залишився. Проте 20 лютого 2020 року пральну машину було повернуто з ремонту. В акті виконаних робіт № 20277.21 від 04 січня 2019 сервісним центром зазначено, що була проведена діагностика приладу, встановлено вихід з ладу амортизаторів барабану та проведена їх заміна. В цьому ж акті сервісним центром зазначено, що виріб знаходиться в справному стані, прилад перевірений і технічно справний. Під час приймання пральної машини від сервісного центру було зроблене контрольне прання, за результатом якого з`ясувалось, що дефект не усунутий і пральна машина працює зі стороннім шумом, а стукіт під час її роботи тільки посилився, про що позивач зазначила в акті. Працівник сервісного центру відносно наявного дефекту шуму і стукоту пральної машини пояснив, що це нормальний стан приладу і жодних відміток в акті про рівень шуму не зробив. Через неналежне обслуговування сервісного центру шляхом неякісного діагностування, не відображення (приховування) дефектів стосовно стороннього шуму та стукоту у роботі пральної машини нею самостійно з`ясовувались суть та причини наявного дефекту. За допомогою спеціально розробленого програмного забезпечення «Шумомір» нею було здійснено замір шуму при роботі пральної машини та встановлено перевищення фактичних показників рівня шуму з технічними характеристиками, визначеними в технічному паспорті пральної машини Whirlpool FWD91496WSEU. Зокрема, відповідно до заявлених технічних характеристик виробника, рівень шуму при пранні має становити 52 дБ, під час віджиму - 79 дБ. Фактично рівень шуму, визначений за допомогою програмного забезпечення «Шумомір», при пранні коливався в межах від/до 60-80 дБ, під час віджиму - в межах від/до 77-82 дБ. Крім того, при пранні відбувається не передбачуваний і не характерний для звичайного використання стукіт манжети барабану пристрою. Така невідповідність показників рівню шуму та стукіт свідчить про наявність дефекту у роботі пральної машини, тобто істотного недоліку, який виник з вини виробника і не усунутий сервісним центром під час гарантійного обслуговування. Вказаний недолік може призвести до істотних руйнувань технічного пристрою, а також завдати шкоди майну та здоров`ю споживача. 28 лютого 2020 року вона направила до продавця - фізичної особи підприємця [PERSON] та імпортера виробника ТОВ «Вірлпул компані Україна» претензію з вимогами про розірвання договору купівлі-продажу пральної машини та повернення сплачених за неї грошових коштів. Імпортер виробника ТОВ «Вірлпул компані Україна» копію зазначеної претензії отримав 02 березня 2020 року. У зв`язку із неотриманням відповідачем ФОП [PERSON] поштового відправлення, претензія разом із додатками була направлена відповідачу 20 березня 2020 року на електронну адресу: [INFO] Інтернет-магазину UP (АП): [INFO] та прийнята в цей же день. Посилаючись на правила статті 16 Закону України «Про електронну комерцію», вказала, що відповідач ФОП [PERSON] шляхом електронного обміну листами з нею, за допомогою публічно заявленої електронної адреси e-mail: [INFO] інтернет-магазину, отримав та належним чином повідомлений про вищевказану претензію до нього про розірвання договору і повернення коштів за товар 20 березня 2020 року. При цьому, як вбачається з електронного листування від Інтернет-магазину UP (АП) від відповідача ФОП [PERSON] надійшла відмова виконати вимоги претензії з посиланням на те, що за відсутності акту про істотний недолік відповідач не отримає компенсацію. Після цього надійшли повідомлення, за якими ій було запропоновано знову надіслати претензію поштою після закінчення карантину для передання юристам та надання відповіді, без відповіді юристів позивач не зможе звернутися до суду із зазначенням, що відповідь на претензію буде надана тільки після карантину. Як вбачається із повідомлень Інтернет-магазину UP (АП) відповідача ФОП [PERSON] , він відмовився задовольнити її вимоги, первинно пославшись на його неможливість отримати компенсацію, а потім на карантин. Вона не погоджується з відмовою та позицією відповідача, оскільки посилання Інтернет-магазину UP (АП) відповідача ФОП [PERSON] на відсутність акту про істотний недолік та його неможливість отримати компенсацію є безпідставним, що підтверджується обов`язком продавця у разі виникнення потреби у визначенні причини втрати якості товару, гарантійний термін якого не вичерпався у триденний термін з дня одержання письмової заяви від споживача відправити такий товар на експертизу. При цьому експертиза проводиться за рахунок продавця, що передбачено в абзаці другому частини четвертої статті 17 Закону України «Про захист прав споживачів». Вказала, що у разі виникнення потреби обов`язок визначення причини втрати якості товару покладений саме на продавця, яким є відповідач ФОП [PERSON] , що здійснив продаж товару ій через Інтернет-магазин UP (АП). Про наведене положення щодо обов`язку продавця встановити причини недоліку вона зазначила в поданій до відповідача претензії та вимагала її застосування, надавши таким чином згоду на проведення експертизи. Посилання відповідача ФОП [PERSON] про відсутність у неї акту про істотний недолік є незаконним, оскільки свою потребу визначення причини втрати якості товару відповідач, як продавець, зобов`язаний виконати самостійно у триденний термін і за власний рахунок, а не за рахунок споживача, тобто тягар встановлення причин виникнення недоліку товару покладений на продавця. Також є безпідставним посилання відповідача на невиконання її вимог з підстав триваючого карантину, адже жодних обмежень щодо реалізації споживачами своїх прав гарантованих Конституцією України та передбачених Законом України «Про захист прав споживачів» законодавством на час карантину не встановлювалось. Навпаки, на час карантину споживачам рекомендовано реалізовувати свої власні побутові потреби з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем за допомогою онлайн-сервісів. При цьому Інтернет-магазин UP (АП) відповідача ФОП [PERSON] , Інтернет-магазин і сервіс Імпортера виробника ТОВ «Вірлпул компані Україна» та Сервісний-центр ТОВ «Дойчелектросервіс» на власних Веб\-сайтах не припиняли здійснення своєї комерційної діяльності та жодних публічних застережень про будь-які обмеження в роботі із споживачами на період карантину на Веб-сайтах (інтернет-магазинах) не зазначали. Придбана нею у відповідача ФОП [PERSON] пральна машина «Whirlpool FWD91496WSEU» має дефект, істотний недолік, що є свідченням придбання товару неналежної якості з технічними показниками, які не відповідають показникам виробника, а відтак не відповідають істотним умовам договору. Наявність істотного недоліку пральної машини підтверджується, перш за все тим, що проведене гарантійне обслуговування та заміна неякісних складових приладу позитивного результату не дала. При цьому, шум та стукіт, що виникає під час роботи пральної машини, сервісним центром взагалі бути усунутим не може, що робить придбану нею пральну машину Whirlpool FWD91496WSEU суттєво іншою, ніж передбачено договором, а саме технічними характеристиками, які в частині показників рівню шуму не відповідають фактичним.Оскільки інформація показників (дБ) про рівень шуму, що зазначена виробником в технічних характеристиках (технічному паспорті) пральної машини «Whirlpool FWD91496WSEU» не відповідає її дійсним (фактичним) показникам (дБ), тобто не відповідає інформації про продукцію, наданій виробником (продавцем), то з урахуванням положень статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», така невідповідність - є істотним недоліком продукції. З огляду на те, що придбана нею пральна машина Whirlpool FWD91496WSEU, серійний номер 859242110014341938045297, є товаром, який має істотний недолік, якій не усунутий обслуговуючим сервісним центром і, відповідно до заяви майстра сервісного-центру не може бути усунутий, або його усунення потребує часу понад 14 днів, тобто є товаром неналежної якості, позивач вимагає розірвання договору та повернення сплаченої за пральну машину грошової суми у розмірі 12015, 00 грн. Крім того, посилаючись на правила пункту 5 частини 1 статті 4, статті 16 Закону України «Про захист прав споживачів», статті 22, 1166 ЦК України, просила стягнути з відповідача на її користь завдану майнову шкоду у вигляді сплати грошових коштів за складання і підготовку претензійної вимоги та позовної заяви для її звернення до суду у розмірі 3400,00 грн. Також вказала, що факт придбання неякісного товару, очікування належного гарантійного обслуговувавання, неправомірна відмова відповідача у задоволенні її законних вимог про відшкодування збитків, ігнорування прав та інтересів позивача, викликало у останньої дуже сильне обурення і хвилювання за всі беззаконні дії по відношенню до неї. Пов?язані з цим вимушені суттєві зміни у життєвих відносинах, а також втрата значного часу та зусиль для відновлення попереднього стану є достатньою підставою для стягнення компенсації на відшкодування завданої моральної шкоди. Посилаючись на приписи статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», статті 23, 1167 ЦК України, просила стягнути на її користь моральну шкоду, яку оцінила у сумі 6000,00грн (50% вартості купленого неякісного товару), що вважає адекватним і справедливим розміром. Крім того, на підставі частини дев`ятої статті 12 Закону України «Про захист прав споживачів», статті 265 ЦПК України, просила стягнути з відповідача неустойку за період з 02 квітня 2020 року до моменту виконання рішення суду про стчягнення з відповідача вартості товару у розмірі 1 % вартості пральної машини в сумі 120,15 грн за кожен день затримки повернення сплачених коштів. Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 29 травня 2020 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 29 травня 2020 року відповідачу та третім особам, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, направлено копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання та місцезнаходження відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. 07 липня 2020 року до суду повернуто рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідно до відмітки представника АТ «Украпошта» в якому, відправлення вручено 30 червня 2020 року відповідачу особисто. Відповідно даних рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, 04 червня 2020 року та 09 червня 2020 року копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками вручено уповноваженим представниками третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору ТОВ «Вірлпул компані Україна» та ТОВ «Дойчелектросервіс» відповідно. Відповідно до пункту 1 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. Відповідно до положень статті 274 ЦПК України, справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Аргументи учасників справи 14 липня 2020 року від відповідача ФОП [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги він не визнав повністю. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач вказав, що надані позивачем докази істотного недоліку товару у виді відеозапису процесу запису шуму під час роботи пральної машини та телефонної розмови з представником сервісного центру не можуть вважатися належним доказом на підтвердження дефектів (недоліків) придбаної позивачем пральної машини, оскільки докази зібрані та подані з порушенням порядку, встановленого законом. Відповідність поданих копій електронних доказів оригіналам цих цифрових доказів є сумнівною, відсутні відомості щодо умов проведення відео та аудіо записів, пристроїв, на які ці записи здійснювалися, час та місце їх проведення. Пристрій вимірювання шуму, застосований позивачем не є професійним сертифікованим обладнанням, сама позивач не є експертом у цьому питанні. Особу, з якою проводилася телефонна розмова, позивачем не ідентифікована, згода на запис розмови з вказаною особою відсутня. З?ясування наявності дефекту виробу у виді перевищення шуму роботи пральної машини потребує спеціальних знань та використання спеціального обладнання, якими суд не володіє, а позивач не подала до суду висновок експерта чи клопотання про призначення експертизи або залучення спеціаліста. Стосовно вимоги позивача про нарахування пені до моменту виконання рішення суду, вказав, що таке нарахування не передбачене законодавством, оскільки можливе лише щодо вимог про стягнення боргу, а не збитків, завданих зміною або розірванням договору в зв?язку з істотним його порушенням однією із сторін, на підставі частини 5 статті 653 ЦК України. Також вказав, що позивачем не доведено факту завдання позивачеві моральної шкоди та факту наявності причинно-наслідкового зв?язку, інших умов для стягнення такої шкоди. Вважає недоведеним факт понесення позивачем витрат на юридичні послуги, оскільки нею не подані докази реальної сплати коштів в сумі 3400,00 грн. Вказав на необґрунтованість вимог позивача про стягнення з нього вартості пральної машини у розмірі 12015,00 грн, оскільки пральну машину йому не повернуто, що може призвести до подвійної відповідальності відповідача. 21 липня 2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив. Заперечуючи проти доводів, викладених у відзиві, позивач вказала, що доводи і обґрунтування незгоди відповідача із заявленими в позові вимогами, є суб?єктивними, не відповідають дійсності, містять помилкові висновки. Зазначила, що головним доказом факту придбання неякісного товару є Акт сервісного центру ТОВ «Дойчелектросервіс» № 20277.21 від 04 січня 2019 року (код майства 68), в якому зазначено про встановлення сервісним центром факту виходу з ладу амортизаторів барабану та проведена їх заміна. При цьому при отриманні товару вона в акті зазначила про прийняття виробу з присутнім стороннім шумом під час роботи пральної машини і висловила свою незгоду з позицією майстрів сервісного центру. Також вказала на передчасні доводи відповідача щодо невідповідності оригіналам та належності поданих нею електронних доказів у виді аудіо та відео записів, оскільки оцінку таким доказам надає суд, який, у випадку сумнівів щодо їх достовірності, може витребувати оригінали. Щодо тверджень відповідача про ненадання нею висновку експерта на підтвердження наявності дефекту товару, вказала, що в претензії від 28 лютого 2020 року, адресованій відповідачу, вона вказала на надання згоди на проведення експертизи в порядку, передбаченому статтями 8,17 Закону України «Про захист прав споживачів». Проте, в порушення правил частини 4 статті 17 Закону України «Про захист рпав споживачів» та пункту 13 Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів № 506, відповідач проігнорував її претензію, не організував проведення перевірки якості працьної машини. Вказала, що тягар доказування відсутності істотного недоліку товару покладений саме на відповідача, а останній не довів належну якість товару, відсутність в ньому істотних недоліків та існування інших осбтавин, які б звільняли його від відповідальності. Відповідач не був позбавлений права та фактичної можлиовсті виконати приписи закону щодо проведення за його рахунок експертизи недоліків приладу, в тому числі в межах судового провадження, прот клопотання про проведення експертизи та встановлення існування недоліку товару відповідач не завляв. 04 серпня 2020 року від відповідача надійши заперечення на відповідь на відзив, в яких він вказав, що після проведення сервісного ремонту пральну машину було передано позивачу в справному стані. Позивач пральну машину прийняла, незважаючи на наявність у неї зауважень. Відтак, коли ремонт пральної машини було здійснено належним чином, пральну машину було перевірено на справність та визначено, що вона є технічно справною, будь -які заперечення позивача, без надання об?єктивних та належних доказів таких зауважень, як-то експертиза неякості/несправності товару, є голослівними та не можуть бути прийняті судом в якості доказів обґрунтування позовних вимог. Вказав, що твердження позивача про заявлення відповідачу вимоги про організацію проведення експертизивін є недоведеними, оскільки він такої вимоги не отримував, не розписувався за її отримання. У наданому позивачем електронному листуванні, відсутнє прохання позивача про проведення експертизи. Відтак вважає, що позивач не в праві посилатися на обов?язок проведення експертизи товару відповідачем. Вказав, що тягар доказування причини виконикнення недоліків товару покладається на продаця товару лише у тому разі, коли споживачем попередньо буде доведено наявність такого недоліку. Оскільки сервісним центром усунуто всі недоліки роботи пральної машини, товар повернуто позивачу у справному стані, то наявність таких недоліків є лише припущенням позивача. Крім того, вказав, що електронне листування відбувалося з позивачем під час дії запровадженого на загальнодержавному рівні карантину, у зв?язку з чим вимогам організувати проведення експертизи, об?єктивно б перешкоджали протиепідеміологічні заходи. 23 червня 2020 року від третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ТОВ «Дойчелектросервіс» надійшли письмові пояснення, в яких представник товариства зазначила, що позивач дійсно зверталася до товариства з приводу поломки побутового виробу пральної машини Whirlpool FWD91496WSEU, серійний номер 859242110014341938045297. 04 січня 2020 року майстер товариства продіагностував виріб та встановив дефект виробу у виді несправності амортизаторів барабану виробу. Після заміни амортизаторів виріб було перевірено та встановилено, що він є технічно справним та придатним для використання за його цільовим призначенням. Про вказані обставини позивачу видано акт № 20277БЦ, де викладена інформація щодо виявлення дефекту виробу та його усунення. Станом на день звернення позивача до сервісного центру майстром було встановлено причину виходу з ладу виробу, виріб було полагоджено, сам усунутий дефект не мав ознак істотних недоліків в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів». На момент видачі виробу позивачеві він був технічно справний та придатний до експлуатації. Після отримання акту № 20277БЦ позивач до товариства більше не зверталася, в тому числі із заявкою на проведення ремонтних робіт, проведення експертизи виробу тощо. Вважає недоведеними та такими, що завдають шкоди діловій репутації товариства, твердження позивача про те, що сервісним центром було надано послуги з обслуговування неналежної якості. Оскільки, позивачем не надано експертного висновку на підтвердження наявності істотного недоліку товару, вважає факт наявності недоліку (істотного недоліку) придбаного позивачем виробу позивачем не доведеним. Фактичні обставини справи Позивач [PERSON] через сайт інтернет - магазину UP (АП), належного відповідачу ФОП [PERSON] придбала пральну машину Whiripool FWD91496WSEU, серійний номер 859242110014341938045297, вартістю 12015,00 грн. Гарантійний термін обслуговування товару становить 12 місяців. Вказані обставини підтверджуються даними дубліката квитанції № Р24А701628426А21535 від 29 листопада 2019 року, згідно яких позивач сплатила на рахунок відповідача 12015,00 грн (а.с. 81), даними гарантійного талону 5.6.25.11 та видаткової накладної до талону 5.6.25.11 на пральну машину Whiripool FWD91496WSEU, серійний номер 859242110014341938045297 (а.с. 82). При експлуатації пральної машини позивач виявила недоліки в її роботі, у зв?язку з чим 04 січня 2020 року звернулася за технічним обслуговуванням до ТОВ «Дойчелектросервіс». Пральна машина перебувала в ремонті до 20 лютого 2020 року. За результатами проведеної діагностики було виявлено несправність у виді виходу з ладу амортизаторів барабану, проведено їх заміну. Після чого проведено перевірку справності виробу та констатовано факт його технічної справності. Такі обставини підтверджуються даними акту виконаних робіт, складеного ТОВ «Дойчелектросервіс» 20 лютого 2020 року (а.с. 84). Позивач не погодилася з висновком працівників ТОВ «Дойчелектросервіс» та 28 лютого 2020 року направила ФОП [PERSON] і ТОВ «Вірлпул компані Україна» претензію - вимогу про розірвання договору купівлі - продажу. В претензії зазначила про наявність істотного недоліку товару, який не усунутий після проведеного ремонту, в зв?язку з чим вимагала розірвати договір купівлі - продажу, повернути їй сплачені за товар кошти у розмірі 12015 грн. У разі потреби, просила організувати проведення експертизи в порядку, передбаченому пунтком 13 Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів, затвердженого постановою КМУ № 506 від 11 квітня 2002 року. Вказана обставина підтверджується даними претензії - вимоги від 28 лютого 2020 року (а.с. 77), даними рекомендованного повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 85), даними фіскального чеку від 28 лютого 2020 року (а.с. 86). На підтвердження надіслання вказаної претензі - вимоги на адресу «Інтернет магазину UP (АП)» засобами електронного зв?язку (електронною поштою) позивач надала роздруківку електронного листа від 20 березня 2020 року (а.с. 88). На підтвердження позовних вимог до позовної заяви позивачем додані роздруківки з листування з «Інтернет магазином UP (АП)» засобами електронного зв?язку (електронною поштою) щодо наявних претензій щодо повернення товару та коштів (а.с. 89-101), викопіювання з вебсайтів продавця, імпортера, сервісного центру та копії сторінок вебсайтів з інформацією, що свідчить про дефект (а.с. 102-112), диск з відеозаписом заміру рівня шуму та цифровим записом телефонної розмови з майстром сервісного центру. Під час дослідження відео - та аудіо файлів на наданому позивачем диску судом встановлено, що з вказаних файлів неможливо достовірно ідентифікувати марку та серійний номер пральної машини, щодо якої здійснювалися заміри шуму на відтвореному відео, а також неможливо ідентифікувати осіб, які були учасниками телефонної розмови, запис якої надано позивачем. Під час перебування справи на розгляді 14 серпня 2020 року позивач направила відповідачу заяву про організацію і проведення експертизи пральної машини Whiripool FWD91496WSEU, серійний номер 859242110014341938045297, в якій вимагала організувати проведення експертизи вказаної пральної машини та надала згоду на проведення вказаної експертизи (а.с. 174-175). 02 вересня 2020 року, на підтвердження здійснених заходів щодо організації експертизи, відповідач надав копії заяв, направлених ним до експертних організацій, з запитом на проведення експертизи пральної машини Whiripool FWD91496WSEU, серійний номер 859242110014341938045297. У заявах відповідач просив поставити на вирішення наступні питання: чи відповідає дана пральна машина за критеріями шуму вимогам щодо якості даного виду товару? Чи наявний у даної правльної машини або відсутній шум при її роботі? Чи наявне або відсутнє у даної пральної машини перевищення допустимого рівня шуму при її роботі? Також просив надати інформацію про те, чи проводить еспертна установа такий вид експертизи, яка вартість проведення даної еспертизи, який строк та інші умови проведення даної експертизи, які документи необхідні для проведення експертизи, який порядок надання пральної машини на експертизу, з урахуванням місцезнаходження предмету експертизи. Вказані обставини підтверджуються даними копій заяв ФОП [PERSON] , адресованих Київському науково - дослідному інституту судових експертиз (а.с. 187-188), Торгово - промисловій палаті України (а.с. 189-190), Державному підприємству «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» (а.с. 191-192), Державній службі України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів (а.с. 193-194), а також даними фіскальних чеків, що підтверджують факт напрвлення вказаних заяв на адресу відповідних організацій (а.с. 195, 196, 197, 198). Мотиви суду та застосовані норми права Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Цією ж статтею визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Частинами 1-3 статті 698 ЦК України передбачено, що за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов?язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов?язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов?язується прийняти товар і оплатити його. Договір роздрібної купівлі-продажу є публічним. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», який встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Згідно пункту 22 частини1 статті1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов?язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов?язків найманого працівника. Статтею 6 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. На підставі частин 1, 2, 6 статті 7 Закону України «Про захист прав споживачів», виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором. Гарантійний строк зазначається в паспорті на продукцію або будь-якому іншому документі, що додається до продукції. При виконанні гарантійного ремонту гарантійний строк збільшується на час перебування продукції в ремонті. Зазначений час обчислюється від дня, коли споживач звернувся з вимогою про усунення недоліків. Відповідно до статті 708 ЦК України, у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов?язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором: вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення; вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні; вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни; відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми. На підставі частини першої статті 668 ЦК України, ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить до покупця з моменту передання йому товару, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 679 ЦК України передбачено, що продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Отже, умовою відповідальності продавця за недоліки товару є виникнення цих недоліків до моменту передання товару покупцеві. Залежність настання відповідальності продавця від моменту виникнення недоліків пояснюється тим, що за загальним правилом, встановленим частиною першою статті 668 ЦК України, до моменту передання товару ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару несе продавець. При виявленні недоліків товару після переходу до покупця ризику його випадкового знищення або випадкового пошкодження саме на нього покладається обов?язок доведення того, що недоліки виникли до передання йому товару. Згідно з частиною другою статті 679 ЦК України, якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили. За змістом наведеної правової норми у випадку існування гарантії щодо якості товару обов?язок доведення обставин, що звільняють продавця від відповідальності, покладається на нього. Визначення поняття гарантії якості товару міститься у частині першій статті 675 ЦК України, якою передбачено, що товар, який продавець передає або зобов?язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк). Гарантія якості товару поширюється на всі комплектуючі вироби, якщо інше не встановлено договором (частини 2,3 статті 675 ЦК України). Під гарантією якості товару слід розуміти ручання продавця про відсутність у товарі в момент його передачі або в інший момент, встановлений у договорі, недоліків по якості товару, що знижують його вартість або не дозволяють використовувати відповідно до мети, передбаченої договором. За загальним правилом, товар повинен відповідати вимогам по якості в момент його передачі від продавця до покупця. Це означає, що наслідки, які встановлені законодавством, зокрема вищенаведеними частиною другою статті 678 ЦК України та частиною першою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», при реалізації продавцем неякісної продукції настають у випадку, коли недоліки товару мали місце на час його передання покупцеві, але не були і не могли бути виявлені останнім у момент передання. Тобто вказані недоліки стосуються експлуатаційних (споживчих) властивостей товару і не пов?язані з його механічним пошкодженням, які можна виявити шляхом візуального огляду. Зазначене узгоджується також з положеннями пункту 18 Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року № 506, згідно з яким на гарантійне обслуговування приймається товар за наявності експлуатаційних документів, пломб виробника або виконавця на товарі, якщо це передбачено експлуатаційним документом, відсутності пошкоджень товару, які могли викликати несправність, за умови дотримання вимог експлуатаційного документа щодо правил зберігання, введення в експлуатацію та використання товару за призначенням. У разі виходу товару з ладу з вини споживача (невиконання правил експлуатації), відсутності передбачених експлуатаційними документами пломб, гарантійного талона споживач втрачає право на гарантійне обслуговування. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що встановлений частиною другою статті 679 ЦК України обов?язок продавця довести факт виникнення недоліків товару після його передання покупцеві (якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару) покладається на нього у випадку, коли такі недоліки не є очевидними, оскільки в такому випадку покупець має можливість виявити ці недоліки і відмовитися від укладення договору або укласти його на інших умовах. Якщо ж покупець, маючи реальну можливість оглянути товар і виявити у ньому очевидні дефекти, не скористався цим правом до передання йому товару, а виявив їх після такого передання, то тягар доведення відповідно до частини першої статті 679 ЦК України покладається на нього. Відповідно до частини четвертої статті 17 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право на перевірку якості, безпеки, комплектності, міри, ваги та ціни продукції, що придбавається (замовляється), демонстрацію безпечного та правильного її використання. На вимогу споживача продавець (виконавець) зобов?язаний надати йому контрольно-вимірювальні прилади, документи про якість, безпеку, ціну продукції. У разі коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов?язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника). Якщо у висновках експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб, вимоги споживача не підлягають задоволенню, а споживач зобов?язаний відшкодувати продавцю (виконавцю, підприємству, яке виконує його функції) витрати на проведення експертизи. Споживач, продавець (виконавець, виробник) мають право на оскарження висновків експертизи у судовому порядку. Згідно статті 17 Закону України «Про захист прав споживачів», за умови виникнення необхідності у визначенні причин втрати якості товару під час гарантійного строку продавець зобов?язаний провести експертизу продукції; при цьому на споживача покладається обов?язок лише довести наявність істотного дефекту продукції, тягар доказування причин виникнення недоліку товару покладений на продавця. Отже, відповідно до норм даної статті обов?язок організації проведення експертизи продукції покладено на продавця. Однак, вказані дії продавцем мають бути вчинені за згодою покупця та при його зверненні з приводу втрати якості продукції. Статтею 8 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено права споживача у разі придбання ним товару неналежної якості. Частиною 1 цієї статті визначено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов?язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Відповідно до частини 3 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред?являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Споживач має право пред?явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті. Частинами 5, 6, 7 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов?язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги. Доставка великогабаритних товарів і товарів вагою понад п?ять кілограмів продавцю, виробнику (підприємству, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) та їх повернення споживачеві здійснюються за рахунок продавця, виробника (підприємства, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті). За наявності товару вимога споживача про його заміну підлягає негайному задоволенню, а в разі виникнення потреби в перевірці якості - протягом чотирнадцяти днів або за домовленістю сторін. У разі відсутності товару вимога споживача про його заміну підлягає задоволенню у двомісячний строк з моменту подання відповідної заяви. Якщо задовольнити вимогу споживача про заміну товару в установлений строк неможливо, споживач вправі на свій вибір пред`явити продавцю, виробнику (підприємству, що виконує їх функції) інші вимоги, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 частини першої цієї статті. Під час заміни товару з недоліками на товар аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) належної якості, ціна на який змінилася, перерахунок вартості не провадиться. Під час заміни товару з недоліками на такий же товар іншої марки (моделі, артикулу, модифікації) належної якості перерахунок вартості товару з недоліками у разі підвищення ціни провадиться виходячи з його вартості на час обміну, а в разі зниження ціни - виходячи з вартості на час купівлі. При розірванні договору розрахунки із споживачем у разі підвищення ціни на товар провадяться виходячи з його вартості на час пред?явлення відповідної вимоги, а в разі зниження ціни - виходячи з вартості товару на час купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Відповідно до частин 9, 11 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», при пред?явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред?явлення або за згодою сторін в інший строк. На письмову вимогу споживача на час ремонту йому надається (з доставкою) товар аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) незалежно від моделі. Для цього продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов?язані створювати (мати) обмінний фонд товарів. Перелік таких товарів визначається Кабінетом Міністрів України. За кожний день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) та за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару. При усуненні недоліків шляхом заміни комплектуючого виробу або складової частини товару, на які встановлено гарантійні строки, гарантійний строк на новий комплектуючий виріб і складову частину обчислюється починаючи від дня видачі споживачеві товару після ремонту. Під час продажу товару продавець зобов?язаний видати споживачеві розрахунковий документ встановленої форми, що засвідчує факт купівлі, з позначкою про дату продажу. У разі втрати споживачем технічного паспорта чи іншого документа, що його замінює, їх відновлення здійснюється у порядку, визначеному законодавством. Частиною 12 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що виробник зобов?язаний відшкодувати всі збитки продавця (підприємства, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті), який розглядає претензію споживача до придбаного товару. Продавець (виробник) товарів зобов?язаний у місячний строк відшкодувати підприємству, що виконує його функції, збитки, яких воно зазнало у зв`язку із задоволенням вимог споживача, передбачених цією статтею. За змістом частини 14 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню лише у тому випадку, коли продавець доведе, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання. Тягар доказування відсутності істотного недоліку товару покладений саме на відповідача, а останній не довів належну якість товару, відсутності в ньому істотних недоліків та існування інших обставин, які звільняли б його від відповідальності. Для віднесення виявленого недоліку до числа істотних цей недолік повинен: робити неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, бути таким, що виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявлятися знову з незалежних від споживача причин, та має бути наділений хоча б однією з ознак, передбачених підпунктами «а» - «в» п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» (він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором). Судом встановлено, що після звернення позивача до сервісного центру з претензією щодо стороннього шуму під час роботи пральної машини, майстром було встановлено причину виходу з ладу виробу, проведено заміну амортизаторів. Відтак товар мав недолік під час його продажу. Майстер сервісного центру в акті виконаних робіт від 20 лютого 2020 року вказав, що на момент видачі виробу позивачеві він був технічно справний та придатний до експлуатації. Проте акт не містить даних щодо проведення сервісним центром діагностики на відповідність виробу технічним характеристикам щодо допустимого рівня шуму під час експлуатації, хоча ця обставина стала підставою для звернення позивача до сервісного центру. Позивач під час експлуатації виробу після проведення ремонтних робіт в сервісному центрі, виявила, що недолік у виді сторонніх звуків та посиленого шуму при експлуатації пральної машини не усунутий внаслідок проведення заміни амортизаторів, а тому вважала такий недолік істотним, і звернулася до відповідача з вимогою організувати проведення експертизи товару в претензії від 28 лютого 2020 року та заяві від 17 серпня 2020 року, у відповідності до статті 17 Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 77-80 ЦПК України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значимістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Відповідач не організував проведення експертизи товару за зверненням позивача, ні після отримання претензії, ні під час розгляду справи в суді, клопотання про призначення відповідної судової експертизи для встановлення ознак втрати якості продукції та визначення істотності недоліку товару не заявляв. Надавши копії заяв з запитом на проведення експертизи пральної машини, адресованих ним Київському науково - дослідному інституту судових експертиз, Торгово - промисловій палаті України, Державному підприємству «Укрметртестстандарт», Державній службі України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів, відповідач не надав суду відповідей з вказаних установ, чи інших доказів, які б підтверджували неможливість проведення експертизи виробу для виявлення ознак втрати якості товару. Відповідно до статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на захист своїх прав державою, належну якість продукції та обслуговування, відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Позивач обрала спосіб захисту у виді розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми. Такий спосіб захисту відповідає встановленому статтею 8 Закону України «Про захист прав споживачів» способу захисту прав споживача. Враховуючи те, що пральна машина важить понад п?ять кілограмів, повернення товару продавцю має здійснюватися за рахунок продавця, що задовольняє вимоги споживача. При цьому, суд зазначає про обов?язок позивача після задоволення вимог про повернення сплаченої за товар грошової суми повернути товар ФОП [PERSON] у незмінному стані. Щодо позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди Відповідно до статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв?язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом статті 611 ЦК України, статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі порушення зобов?язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов?язання внаслідок односторонньої відмови від зобов?язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Аналіз норм матеріального права дає підстави дійти висновку, що необхідною умовою для відшкодування збитків є наявність між сторонами укладеного договору, порушення зобов?язань за яким могло б завдати збитки та наявність складу цивільного правопорушення, до яких відноситься: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв?язок між протиправною поведінкою та збитками; вина порушника. Позивач просить стягнути майнову шкоду, яку вона понесла внаслідок вчинення дій, спрямованих на захист своїх законних прав та інтересів, які полягають у понесених нею витратах за складення і підготовку претензійної вимоги та позовної заяви для звернення до суду у розмірі 3400,00 грн. На підтвердження понесених збитків до позовної заяви позивачем додано договір про надання юридичних послуг від 26 лютого 2020 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Юридична фірма «Руфь», за умовами якого фірма зобов?язалася надати позивачу юридичні послуги в обсязі та на умовах, передбачених додатковими угодами до договору, а позивач зобов?язалася оплатити вказані послуги (а.с. 78). Додатковими угодами № 1 та № 2 від 26 лютого 2020 року визначено, що ТОВ «Юридична фірма «Руфь» взяла на себе зобов?язання надати позивачу послуги з складення претензії - вимоги від [PERSON] до ФОП [PERSON] , ТОВ «Вірлпул Компані Україна» про розірвання договору купівлі - продажу пральної машини та позовну заяву з додатками у Миронівський районний суд (а.с.79,80). Сторонами в додаткових угодах погоджено, що вартість послуг, які надає ТОВ «ЮФ «Руфь» складають загальну суму 3400,00 грн (800,00 грн - за додатковою угодою № 1, 2600,00 грн - за додатковою угодою № 2). Доказів приймання - передачі вичонаних робіт по договору про надання юридичних послуг від 26 лютого 2020 року, а також доказів на підтвердження оплати погоджених у вказаному договорі сум, позивачем не надала. Відтак, позивач не надала доказів реально понесених матеріальних збитків внаслідок дій чи бездіяльності відповідача. Суд також враховує, що витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 ЦПК України. Такі висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 та постанові Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 757/13974/21-ц. З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення майнової шкоди в розмірі 3400,00 грн не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання відшкодування на користь позивача моральної шкоди, суд зазначає таке. Частиною 1 статті 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частинами 2-4 цієї норми визначено, що моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв?язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров?я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв?язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім?ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв?язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов?язана з розміром цього відшкодування. У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі відповідними змінами) ро?яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв?язку з ушкодженням здоров?я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв?язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв?язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. За змістом пункту 9 цієї постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) зазначено, що, виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб?єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Судом встановлено, що на вказані правовідносини поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів». При цьому, у постанові Об?єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 360/723/16-ц (провадження № 61-22702сво18) викладено правовий висновок про те, що спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов?язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов?язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Відносини щодо відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди (частини перша, друга статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів»). Суд приймає до уваги, що відповідач, після звернення позивача не організував проведення експертизи товару, внаслідок чого позивач була змушена докладати додаткових зусиль щодо вчинення дій, спрямованих на захист своїх законних прав та інтересів, відновлення порушеного права, як споживача, що безумовно призвело до порушення її звичного способу життя. У зв?язку з наведеним, оскільки бездіяльність відповідача щодо організації проведення експертизи товару призвели до неможливості його викоритання позивачем та враховуючи фактичні обставини справи, приймаючи до уваги вимоги розумності, справедливості та співмірності суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають до задоволення, а саме вважає за необхідне, стягнути із відповідач на користь позивача моральну шкоду у розмірі 4000,00 грн. Вказаний розмір моральної шкоди на думку суду є максимально адекватним завданій позивачеві шкоді та буде відповідати принципам розумності та справедливості, встановленим в статті 23 ЦК України. Щодо вимог про стягнення неустойки Позивач, посилаючись на правила статті 265 ЦПК України та статті 12 Закону України «Про захист прав споживачів» в прохальній частині просила суд провести нарахування неустойки (пені) у розмірі 1% в сумі 120,15 грн за кожен день прострочення, починаючи з 02 квітня 2020 року до моменту виконання рішення суду про стягнення з відповідача ФОП [PERSON] на користь позивача вартості товару в розмірі 12015,00 грн. При цьому вказала, що солідарний обов?язок продавця (імпортера виробника, виробника), дає підстави вважати, що тридцятиденний термін, протягом якого її вимоги мали бути задоволені, слід рахувати, починаючи з наступного дня від дня отримання такої вимоги імпортером, який в даному випадку припадає на 02 березня 2020 року та складає 1% вартості пральної машини, яка коштує 12015 грн і дорівнює 120,15 грн за кожен день затримки сплачених коштів. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов?язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша статті 549 ЦК України). Статтею 12 Закону України «Про захист прав споживачів», на яку посилається позивач, встановлені права споживача в разі укладення договору поза торговельними або офісними приміщеннями. Зокрема, частиною 3 вказаної статті визначено, що разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями споживач має право розірвати договір за умови повідомлення про це продавця (виконавця) протягом чотирнадцяти днів з дати одержання документа, який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями чи прийняття продукції або першої поставки такої продукції, за умови, що така продукція є річчю, а прийняття чи поставка продукції відбувається пізніше часу одержання споживачем документа на їх продаж. Підстави розірвання договору купівлі - продажу за передбаченими статтею 12 Закону України «Про захист прав споживачів», є відмінними від підстав, що заявлені позивачем у позовній заяві, а тому вимоги позивача про стягнення неустойки у розмірі 1% вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей є необґрунтованими і не підлягають задоволенню. Висновки за результатами розгляду Під час з`ясування характеру спірних правовідносин, предмету і підстав позову, наявності чи відсутності порушеного права чи інтересу та можливості його поновлення або захисту в обраний позивачем спосіб, суд дійшов наступних висновків. Аналіз статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України вказує на те, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. За таких обставин, звертаючись до суду з позовом саме на заявника покладається обов`язок з доведення належними, допустимими та достатніми доказами своїх позовних вимог з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог. Саме позивач мала довести в ході розгляду справи зміст порушених, оспорюваних чи невизнаних прав, обрунтувати підстави звернення до суду з позовними вимогами саме до заявленого відповідача та обгрунтувати відповідність обраного способу захисту змісту порушеного права. Суд ухвалює рішення про задоволення позову, виходячи передусім із доведеності таких вимог заявником. Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем допущено порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів», а тому позовні вимоги в частині розірвання договору купівлі - продажу правльної машини та стягнення вартості товару у розмірі 12015 грн підлягають задоволенню. Також суд вважає доведеними обставини завдання моральної шкоди неправомірними діями відповідача, в зв?язку з чим наявні підстави для її стягнення з відповідача. Вимоги про стягнення матеріальної шкоди та неустойки є недоведеними та не підлягають до задоволення. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини 6 статті 141 КПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов?язаними з порушенням їх прав. На підставі підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розмірупрожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірі впрожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становило 840,80 грн. За позовною вимогою немайнового харакетеру ставка судового збору становить 0,4 розмірупрожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ціна позову у цій справі становить 21415,00 грн за позовними вимогами майнового характеру (12015=3400+6000). Відповідно розмір судового збору за майновими вимогами становить 840,80 грн (21415,00 грн. х 1 % = 214,15 грн, але не менше 840,80 грн). Також позивач заявила одну вимогу немайнового характеру про розірвання договору купівлі - продажу, ставка судового збору за якою становить 840,80 грн. Позов підлягає задоволенню в частині стягнення 12015 грн повернення грошової суми за товар та 4000,00 грн моральної шкоди, всього 16015 грн. Таким чином сума судового збору за позовними вимогами майнового харктеру, яка підлягає стягненню з відповідача в дохід держави становить 628,78 грн. (16015 грн. х 840,80/ 21415,00 грн). Також з відповідача підягає стгяненню судовий збір за позовною вимогою немайнового характеру у розмірі 840,80 грн. Всього в дохід держави з відповідача підлягає стягненню 1469,58 грн судового збору.

Outcome: partial