Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

Заявник [PERSON] , жителька [ADDRESS] , подала до суду заяву, в якій просить встановити факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] , як дочкою та мамою, відповідно. Заінтересована особа: [PERSON] , жителька [ADDRESS] . Заява мотивована тим, що [INFO] померла мама заявника - [PERSON] . На випадок своєї смерті, померла залишила заповіт, згідно з яким, належне їй все майно, де б воно не було, із чого б воно не складалася заповідає своїй дочці - [PERSON] , тобто заявнику. Отже, спадкоємцем всіх прав та обов`язків померлої [PERSON] , згідно заповіту, є її дочка - [PERSON] . Після смерті [PERSON] , заявник має намір успадкувати вищевказане майно. Однак, немає можливості належним чином оформити спадкові права, оскільки заповіт складений від імені [PERSON] на її дочку - [PERSON] . Таким чином, потрібно доказати родинні відносини між спадкодавцем та спадкоємцем. Заявник звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Під час звернення, заявнику необхідно було надати доказати родинних відносин між спадкодавцем і спадкоємцем, як дочкою та мамою відповідно. На підтвердження факту родинних відносин, [PERSON] подала нотаріусу свідоцтво про своє народження, в якому прізвище, ім`я та по-батькові її мами значиться як « [PERSON] », а спадкодавцем є, відповідно до свідоцтва про смерть, « [PERSON] ». Вказане не дає можливість встановити родинний зв`язок між спадкодавцем та спадкоємцем. Згідно чинного законодавства свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Як наслідок, заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутністю доказів родинних відносин спадкоємця та спадкодавця. Таким чином, встановлення факту родинних відносин між заявником - [PERSON] та померлою [PERSON] , як дочкою та мамою, потрібне заявнику для подальшого оформлення спадкових прав. Підтвердженням факту родинних відносин між заявником - [PERSON] та померлою [PERSON] , як дочкою та мамою, свідчить свідоцтво про народження Заявника, де її маму вказано: « [PERSON] ». Також, доказами родинних відносин між спадкодавцем і спадкоємцем є: текст заповіту, згідно якого, заповідач зазначає заявника, із зазначенням [PERSON] , своєю дочкою; виписка з погосподарських книг по Луківському старостинському округу, згідно з якої з 2010 по 2022 роки [PERSON] всі вищевказані роки, проживала разом із своєю мамою - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; посвідчення ветерана праці та пенсійне посвідчення, які видані на ім`я « [PERSON] »; державний акт на право власності на земельну ділянку, який виданий на ім`я « [PERSON] », оригінали яких знаходяться у заявника; свідоцтво про народження та одруження матері заявника, в яких її по-батькові « [PERSON] ». Учасники справи в судове засідання 14 вересня 2023 року не з`явилися. Заявник [PERSON] до суду подала заяву, в якій просила судовий розгляд справи проводити за її відсутності. Заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовільнити. Заінтересована особа [PERSON] до суду подала заяву, в якій просила судовий розгляд справи проводити за її відсутності. Заявлені вимоги в даній справу визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Підтверджує, що [PERSON] та [PERSON] , є рідними сестрами, відповідно їх мамою є - [PERSON] , яка померла [INFO] . Як наслідок, підтверджує, що в дійсності, не дивлячись на допущену описку, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] , є дочкою та мамою, відповідно. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, прийшов до висновку про задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. П.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , [INFO] в с.Лука Городенківського району Івано-Франківської області народилася [PERSON] , її батьками є: [PERSON] та [PERSON] . У свідоцтві про одруження серія [NUMBER] , виданому 27 лютого 1964 року, зазначено, що 24.09.1955 одружилися [PERSON] , 1937 року народження, уродженець с. Лука Городенківського району Івано-Франківської області та [PERSON] , 1934 року народження, уродженка с. Лука Городенківського району Івано-Франківської області, про що в Книзі записів актів громадянського стану про одруження 24.09.1955 зроблено відповідний запис за № 9. Із копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 27 вересня 1956 року слідує, що заявник [PERSON] народилася [INFO] в с. Лука Обертинського району Станіславської області, її батьками є: [PERSON] та [PERSON] , відповідний запис за № 30 від 15.09.1956. [PERSON] , 1956 року народження, уродженці с. Лука Городенківського району Івано-Франківської області, після реєстрації одруження з [PERSON] , 1948 року народження (запис за № 1 від 20.01.1974) присвоєно прізвище « [PERSON] », що стверджується копією свідоцтва про одруження серія [NUMBER] від 20.01.1974. Відповідно до копії паспорта громадянина України серія [NUMBER] , виданого 10 січня 1998 року Городенківським РВ УМВС України в Івано-Франківській області, прізвище, ім`я, по батькові заявника -[PERSON] , [INFO] , місце народження - с. Лука Городенківського району Івано-Франківської області, місце проживання: с. Лука Городенківського району Івано-Франківської області. Із копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 27 лютого 1964 року слідує, що заінтересована особа [PERSON] народилася [INFO] в с. Лука Городенківського району Івано-Франківської області, її батьками є: [PERSON] та [PERSON] , відповідний запис за № 7 від 21.01.1958. [PERSON] , після реєстрації шлюбу з [PERSON] (запис за № 5 від 12.02.1977) присвоєно прізвище « [PERSON] », що стверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00041276169 від 06.09.2023. [PERSON] , [INFO] після реєстрації шлюбу з [PERSON] , 1956 р.н. (запис за № 44 від 20.06.1985) присвоєно прізвище « [PERSON] », що стверджується копією свідоцтва про одруження серія [NUMBER] , виданого 20.06.1985. Як слідує із збережених у заявника копій: посвідчення серія [NUMBER] , виданого 08.12.2003 Управлінням праці і соцзахисту населення, посвідчення № [NUMBER] , виданого 23.03.1992 Городенківським райсобезом, вони належать [PERSON] , 1934 року народження. Згідно Виписки з по господарських книг з 2010 року по 2022 рік по Луківському старостинському окрузі, виданої Луківським старостинським округом Городенківської міської ради Вих. № 7-310 від 18.07.2023, в господарстві за адресою [ADDRESS] , проживали: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , мати, [INFO] , померла [INFO] а/з № 561 від 05.09.2022. За життя, 28.01.2003, [PERSON] , 1934 р.н., мешканка с. Лука Городенківського району Івано-Франківської області, на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження, яким належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на час смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право в т.ч. земельну ділянку, майновий, земельний пай, які розміщені в с.Лука, записала своїй дочці [PERSON] , за такою угодою, що вона її утримуватиме до смерті. Заповіт зареєстрований в реєстрі за № 9. Даний заповіт є чинний, зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 43770896, що доводиться копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №70246587 від 05.10.2022. [PERSON] , [INFO] померла [INFO] у віці 88 років у с.Лука Коломийського району Івано-Франківської області (відповідний актовий запис № 561 від 05 вересня 2022 року), що доводиться копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 05 вересня 2022 року Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядуваннязаяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. Згідно копії довідки № 7-218 від 15.09.2022, виданої Луківським старостинським округом Городенківської міської ради, [PERSON] , [INFO] проживала і була зареєстрована на час смерті [INFO] а/з № 56 від 05.09.2022, свідоцтво [NUMBER] за адресою [ADDRESS] , разом із дочкою [PERSON] , 1956 р.н. До спадкового майна [PERSON] , жительки с. Лука входить земельна ділянка, площею 0,6443 га, що розташована на території Луківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що доводиться копією державного акту на право на земельну ділянку серія ІФ № 025056, виданого 08.11.2004. Із копії спадкової справи, наданої суду приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Яшан Р.Р. вбачається, що за заявою [PERSON] від 05.10.2022, як спадкоємця за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заведена спадкова справа № 134/2022 (номер у спадковому реєстрі № 69768366). Постановою приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Яшан Р.Р. від 27.07.2023 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю доказів родинних відносин спадкоємця та спадкодавця, оскільки [PERSON] подала своє свідоцтво про народження, в якому прізвище, ім`я та по батькові її мами значиться як « [PERSON] », а спадкоємцем є, відповідно до свідоцтва про смерть - « [PERSON] ». Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Судом встановлено, що у даній справі встановлення факту не пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право. Той факт, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] , є дочкою та матір`ю, підтверджується дослідженими судом доказами (письмовими документами), співзвучністю імені «[PERSON] » та «[PERSON]». Приймаючи до уваги вищенаведене, суд приходить до переконання, що зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] . Факт, про встановлення якого просить заявник, має для неї юридичне значення, оскільки дозволить їй реалізувати права спадкоємця. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved