Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

Позивач КП «Харківські теплові мережі» 20.09.2021 звернувся в Ленінський районний суд м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява обґрунтована тим, що відповідач несвоєчасно здійснював оплату отриманих за адресою [ADDRESS] , послуг, яким надаються КП «Харківські теплові мережі», за період з 01.08.2002 по 31.08.2021 виникла заборгованість, яка складає 76796,76 грн. В поданій до суду позовній заяві просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.08.2002 по 31.08.2021 в розмірі 76796,76 грн, інфляційні втрати та 3 % річних. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 23.09.2021 в даній справі було відкрито провадження. Відповідачем 02.02.2022 подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що відповідач погоджується з розміром заборгованості в межах строків позовної давності за період з вересня 2018 року по серпень 2021 року в розмірі 31464,23 грн. Також відповідач не погодився з розрахунком індексу інфляції та трьох відсотків річних, вважає, що сума інфляційних втрат складає 252,24 грн, а трьох відсотків річних 86,46 грн. Просив позовні вимоги задовольнити частково. Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Ленінського районного суду м. Харкова на Київський районний суд м. Полтави. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 05.05.2023 справу прийнято до провадження суду. В судове засідання представник позивача не з`явився, подавав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги визнавала частково в межах строків позовної давності, посилалася на обставини,що викладені в поданому до суду відзиву на позовну заяву. Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що позивач КП Харківські теплові мережі» в період з 01.08.2002 по 31.08.2021 надавав послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою: [ADDRESS] , але плата за послуги не вносилася, існує заборгованість вказаний період в розмірі 76796,76 грн. При цьому розрахунок вартості послуг відповідає затвердженим тарифам. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Встановлено, що відповідач [PERSON] у встановленому законом порядку зареєстрував своє постійне місце проживання в квартирі [ADDRESS] , тому суд приходить до висновку, що в силу норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідач є споживачами послуг позивача. Оскільки відповідач покладені як на споживача обов`язки належним чином не виконував, за отримані послуги не сплачував, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості позивачем заявлені обґрунтовано. За нормами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Судом встановлено, що позивач КП «Харківські теплові мережі» звернувся до суду з позовом 20.09.2021 та просить стягнути з відповідача заборгованості за отримані послуги за період з 01.08.2002, тобто, поза межами строків позовної давності. Встановивши дані обставини, а також враховуючи наявність заяви сторони про застосування в справі строків позовної даності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в межах строків позовної давності. При вирішенні питання щодо стягнення 3 % річних та розрахованої суми інфляції суд виходить з наступного. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулює Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Частиною 2 ст.\~625\~ЦК\~України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 10 ч. 2 ст.\~7\~Закону України «Про\~житлово-комунальні\~послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно з ч. 1 ст.\~509\~ЦК\~України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903\~ЦК\~України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги з врахуванням індексу інфляції та 3% річних. Тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які отримані за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.09.2018 по 31.08.2021 в розмірі 31464,23 грн, 3153,96 грн інфляційних втрат, 1455,93 грн 3 % річних, всього 36074 грн 12 коп. Незгода відповідача з наданим позивачем розрахунком інфляційних втрат та трьох відсотків річних судом не може бути прийнята до уваги. Як встановлено судом, позивачем відповідний розрахунок здійснено правомірно та обґрунтовано за період з вересня 2018 року, враховуючи відповідні суми наявної у відповідача заборгованості та враховуючи встановлені коефіцієнти. Судом враховується, що відповідно до норм ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Базою нарахування 3% річних та інфляційних втрат згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України є сума основного боргу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 978,63 грн. (2270 * 43,11 %).

Outcome: partial