Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей, мотивуючи тим, що батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, однак відповідач свого обов`язку не виконує, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Ухвалу про відкриття провадження у справі від 13.07.2023 сторонам надіслано по місцю реєстрації. Відзив на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходив, що не перешкоджає подальшому розгляду справи. Позивач в судове засідання не з`явилася, згідно позовної заяви просить суд розглядати справу у її відсутності, позов підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини. Згідно ч.1 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 27 листопада 2016 року між сторонами зареєстровано шлюб Язловецькою сільською радою Бучацького району Тернопільської області, актовий запис №8. В шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Язловецькою сільською радою Бучацького району Тернопільської області); [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Бучацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ). Діти проживають з позивачем, що підтверджується довідкою № 170 від 21.06.2023, виданною Бучацькою міською радою. Між сторонами відсутня домовленість про утримання дітей та сплату аліментів, що стало підставою для звернення позивача до суду. Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до роз`яснень, наданих у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 СК України). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.1 і ч.3 181 СК України. Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073,60 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Приймаючи до уваги вищенаведене, та те, що діти проживають з матір`ю, а відповідач не виконує обов`язки по їх утриманню, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, то суд зазначає наступне. Відповідно до ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат, понесених позивачем на правову допомогу, представником позивача до матеріалів справи додано Договір № 13 про надання правничої допомоги від 30.03.202; Додаткову угоду № 1 до Договору про надання правничої допомоги від 30.03.2023, якою встановлено, що вартість послуг складає 3500 грн.; акт прийому-передачі наданих правничих послуг до Додаткової угоди № 1 від 11.08.2023. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 3500 грн. витрат на правничу допомогу.

Outcome: approved