Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

У грудні 2022 року позивач [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Курло Яна Олегівна, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та про зміну черговості права на спадкування. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що позивач познайомилась з [PERSON] в лютому 2016, а з вересня 2016 почали спільно жити в квартирі [ADDRESS] . Зазначила, що проживаючи разом вважали себе подружжям, так як мали спільні родинні інтереси, вели разом господарство, відпочивали. Всі знайомі та рідні запрошували на свята їх разом, так як знали що це подружжя. [PERSON] був наркозалежною особою і останніх років шість не мав постійного місця роботи, потребував лікування, позивач не маючи місце роботи забезпечувала матеріально дане лікування та його життя. 10.11.2021 [PERSON] була укладена декларація про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу. Відповідно до п. 1.12 даної декларації встановлюється, що позивач є його довіреною особою. Протягом спільного проживання позивач постійно перераховувала свої кошти на картковий рахунок [PERSON] для його поїздок по Києву, лікуванню, придбанню продуктів харчування та речей. [INFO] [PERSON] раптово помер. Поховання [PERSON] здійснила позивач. Після смерті [PERSON] до позивача прийшла відповідач - бабуся чоловіка, та зауважила, що вона є єдиною спадкоємницею, а тому вона має право на все його майно, а те, що позивач проживала з її онуком однією сім?єю, то її не цікавило. Враховуючи викладене, позивач просить встановити факт спільного проживання однією сім?єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] починаючи з 02.09.2016 до 02.08.2022: змінити черговість права на спадкування та визнати за [PERSON] право на спадкування за законом разом із спадкоємцем першої черги, [PERSON] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05.01.2023, відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15.05.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Постановлено викликати і допитати свідка: [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання з`явилася позивач та її представник, які зазначили, що просять задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В судовому засіданні відповідач та її представник просили у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Курло Яна Олегівна в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку. Допитаний в судовому засіданні свідок-1 [PERSON] пояснила, що являється сусідкою і з [PERSON] знайома з дитинства, проживав він зі своєю бабусею. До відповідача - бабусі [PERSON] останній приходив сам, а десь з 2019 року почав проживати у своїй квартирі. Допитаний в судовому засіданні свідок-2 [PERSON] пояснила, що являється матір`ю позивача. Зазначила, що її донька познайомилась з [PERSON] у лютому 2016. Після лютого 2016 приїздили разом до неї. Зауважила, що [PERSON] та [PERSON] жили як подружжя. Позивач возила [PERSON] до лікарів, разом вони купляли великі покупки, хоча офіційно одружені не були. З відповідачем [PERSON] познайомилась на похоронах [PERSON] . Допитаний в судовому засіданні свідок-3 [PERSON] пояснив, що був у квартирі позивача раз на місяць та підтвердив, що позивач проживала з [PERSON] . Допитаний в судовому засіданні свідок-4 [PERSON] пояснив, що знайомий з [PERSON] з 2009-2010 року. З позивачем познайомився у 2016 році, [PERSON] при знайомстві з позивачем зазначив, що вони зустрічаються. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача та його представника та покази свідків, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як встановлено судом, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 03.08.2022, про що зроблено відповідний актовий запис № 545. Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 366 від 03.08.2022 та довідки про причину смерті [PERSON] став хронічний персистуючий гепатит. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Печерським РАЦС 22.12.1992 батьками [PERSON] є: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] . [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом серії [NUMBER] , виданим Голосіївським РУ ГУМВС України в місті Києві 23.12.2008. Згідно довідки з місця проживання про склад сім?ї та прописку, виданої ОСББ «ВЕСНА-136» № 129 від 20.11.2017 в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] (власник особового рахунку) з 29.07.1968 та [PERSON] (онук) з 25.12.2008. Витягом про державну реєстрацію прав Комунального підприємства Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна № 33538171 від 20.03.2012 підтверджується право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме: частка квартири належить [PERSON] та частка квартири належить [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу № 532 від 02.03.2012, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочаровою С.В. Як вбачається з копії паспорта серії [NUMBER] , виданого Новосантарським РУ ГУМВС України в Полтавській області 22.08.2013 позивач [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідач зазначає, що договір оренди квартири за адресою: [ADDRESS] був укладений строком з 2013 по 2018. При цьому, суд зауважує, що у змісті договору вказано, що він підписаний 12.08.2014 та продовжений до 15.08.2017, а не 2018. [PERSON] працював до 31.07.2019, що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] . 10.11.2021 [PERSON] уклав декларацію про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу № 0001-М7ЕХ-Т3А0. Відповідно до п. 1.12. даної декларації встановлюється, що позивач [PERSON] є його довіреною особою. Згідно договору про надання ритуальних послуг № 114/22 від 05.08.2022, укладеного між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] , предметом є надання замовнику ритуальних послуг власними силами та/або продаж/реалізація предметів і товарів ритуальної належності для організації і проведення поховання померлого [PERSON] . Послуги, пов`язані з організацією та проведення поховання померлої особи становили 27000,00 грн., що підтверджується Актом № 114/22 приймання-передачі наданих послуг від 05.08.2022. Згідно договору-замовлення № 15.46929П від 04.08.2022 укладеного між [PERSON] та Ритуальною службою СКП «Спецкомбінат ПКПО» на організацію та проведення поховання [PERSON] витрачено 4183,90 грн. На підтвердження факту проживання однією сім`єю стороною позивача додано до позовної заяви світлини зі спільного перебування (а.с. 16-20). Стороною позивача надано роздруківки руху коштів і банківські квитанції, які свідчать про деякі перерахування коштів від [PERSON] на рахунок [PERSON] , а також свідчать про придбання певних речей в квартиру, таких як новий холодильник, диван, плиту, кондиціонер. Відповідно до статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. За змістом положень статті 74 СК України у разі пред`явлення позову про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, позивач повинен довести початок і кінець такого проживання, а також набуття в цей період спірного майна. Обставини проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, існування між ними відносин, притаманних подружжю, ведення спільного господарства, а також набуття ними спільного майна у цей період має бути підтверджено належними і допустимими доказами. Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суд має встановити факт створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясувати час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. У частині першій статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Аналогічні правові висновки містяться у постановах Верховного Суду від 24.06.2020 року у справі №645/1601/16-ц, від 15.08.2019 року у справі №588/350/15. При цьому, інститут спільного проживання осіб як чоловіка і жінки було введено в національне законодавство СК України, який набрав чинності одночасно з набранням чинності ЦК України. Кодекс про шлюб та сім`ю Української РСР, який діяв до 1 січня 2004 року, таких положень не містив. Тому вказаний факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу взагалі може бути встановлений лише з 1 січня 2004 року. Отже, факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу можна встановити лише після 1 січня 2004 року (після набуття чинності СК України), а крім того, одного лише встановлення такого факту недостатньо для того, щоб визнати майно таким, що є спільною сумісною власністю та має ділитися порівну. Наведені висновки відповідають сталій практиці Верховного Суду викладеній у численних постановах суду касаційної інстанції, зокрема, відповідні положення містяться у постанові КЦС ВС від 24 січня 2020 року у справі № 546/912/16-ц. Поряд із цим, позивач просить встановити факт проживання однією сім`єю починаючи з 02 вересня 2016 року по 02.08.2022 року. Суд дійшов висновку, що стороною позивача доведено належними, достатніми, достовірними та допустимими доказами, які б в сукупності давали підстави для безспірного висновку про дійсне проживання позивачки з [PERSON] однією сім`єю, як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу. Фактично на підтвердження наявності такого факту суду надано докази, які знаходяться в матеріалах справи, серед яких фото з місць спільного перебування позивача із [PERSON] , копію договору про надання ритуальних послуг, квитанції та покази свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Крім власне факту спільного проживання, обов`язковою умовою для визнання факту проживання однією сім`єю, є несення спільних витрат, ведення спільного бюджету, спільне харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин та наявність прав і обов`язків притаманних подружжю, на підтвердження чого наявні квитанції в матеріалах справи. Щодо вимоги про зміну черговості на право спадкування, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Статтею 3 Сімейного кодекс України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю, тобто доведення існування передбачених ст. 1264 ЦК України підстав для визнання особи спадкоємцем четвертої черги, необхідні докази, які доводили б у всій сукупності факти щодо ведення особами спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, спільних витрат, взаємних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Суд, вивчивши оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, знаходить необхідним заяву задовольнити, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено юридичний факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу [PERSON] разом з [PERSON] з 02.09.2016 до 02.08.2022. Обставини, які б спростовували зазначені факти, судом не здобуто. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved