Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-17 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача, третіх осіб. 18.05.2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до АТ «СЕНС БАНК», треті особи приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Єгер Н.Д., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А., в якому просить суд: - визнати припиненою іпотеку, яка виникла на підставі іпотечного договору №133/23-2007, укладеного 29 травня 2007 р. між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (ЄДРПОУ: 00039002) та [PERSON] , предметом іпотеки за яким є квартира [ADDRESS] ; - зняти заборону відчуження нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS] ; - виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про заборону відчуження нерухомого майна: реєстраційний номер 5030361, зареєстрований 29.05.2007 р. приватним нотаріусом Єгер Н.Д.; - виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження нерухомого майна №22166280 від 17.06.2015 року, вчинений приватним нотаріусом Чуловським В.А. (Київський міський нотаріальний округ); - виключити з Державного реєстру Іпотек записи про іпотеку № 5033795 від 29.05.2007 р. (реєстратор - Ужгородський міський нотаріальний округ). Позов обґрунтовує тим, що 25.05.2007 року між [PERSON] та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено договір про іпотечний кредит №61/8-07, в забезпечення цього договору був також укладений іпотечний договір №133/23-2007 від 29.05.2007 року. Рішенням Апеляційного суду Волинської області 12.10.2016 року було задоволено позов ПАТ «Альфа Банк», який за договором про відступлення прав вимоги від 17.12.2012 є правонаступником ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за іпотечним кредитним договором №61/8-07 від 25.05.2007 року в розмірі 290\~399,91 грн. На підставі цього рішення судом було видано виконавчий лист №162/542/15-ц від 02.11.2016 року та відкрито виконавче провадження №53375012, яке 15.08.2017 року було закінчено у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення суду. Зазначає, що відповідач після повного виконання рішення суду не надав позивачу підтвердження про повне виконання умов кредитного договору та припинення іпотечного договору, яке необхідне для внесення відомостей до реєстру про припинення іпотеки, а також не повернув оригінал документа про право власності на забезпечене іпотечним договором майно, у зв`язку з чим [PERSON] змушена звернутися до суду з даним позовом. Відповідач АТ «СЕНС БАНК» у поданому відзиві проти задоволення позовних вимог заперечив. Вказав, що оскільки рішення Апеляційного суду Волинської області 12.10.2016 року про стягнення боргу виконано позивачем [PERSON] несвоєчасно, остання повинна сплатити на користь кредитора суми, передбачені\~статтею 625 ЦК України, а тому питання про визнання іпотеки припиненою не може ставитись. Крім того, позивачем невірно обрано спосіб захисту своїх прав, а тому даний позов не підлягає до задоволення. У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що на сьогоднішній день відсутнє рішення суду, а також виконавче провадження про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь АТ «Сенс-Банк». Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, письмових пояснень щодо позову не надали. Заяви (клопотання) учасників справи. 05.06.2023 року засобом поштового зв`язку позивачкою [PERSON] на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 19.05.2023 року подано до суду заяву, яка зареєстрована канцелярією суду 20.06.2023 року. 08.08.2023, 22.08.2023, 31.08.2023 представником позивача адвокатом Гнатів Т.М. подано до суду заяви про проведення судового засідання у режимі відео конференції з Луцьким міськрайонним судом Волинської області. 29.08.2023 представниками обох зі сторін заявлено клопотання про закриття підготовчого судового провадження, про проведення судового засідання в їх відсутності. Інші процесуальні дії у справі. 18.05.2023 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області справу передано для розгляду судді Голяні О.В. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.05.2023 року вищезазначену позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення вказаних в ухвалі суду недоліків. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.07.2023 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.08.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалами Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.08.2023, 22.08.2023, 31.08.2023 постановлено розгляд справи здійснювати в режимі відеоконференції з представником позивача адвокатом Гнатів Т.М. з Луцьким міськрайойонним судом Волинської області. Пояснення осіб, що з`явилися, в судовому засіданні Представник позивача\~в судовому\~засіданні позов\~підтримав з\~підстав,\~викладених у\~такому.\~Пояснив,\~ зобов`язання\~за договором\~про іпотечний\~кредит №61/8-07,\~що був\~укладений \~25.05.2007 між [PERSON] та ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», боржником виконано, а суму боргу за рішенням суду сплачено на користь кредитора у повному обсязі, що є підставою для припинення іпотеки. Відповідач не надав доказів наявності невиконаних зобов`язань, що випливають з договору про іпотечний кредит №61/8-07 від 25.05.2007. Більше того, постановою Волинського апеляційного суду від 26.03.2019 по справі №\~162/592/18 відмовлено в задоволенні позову ПАТ «Альфа-Банк» про стягнення з [PERSON] , [PERSON] трьох відсотків річних та інфляційних витрат за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором про іпотечний кредит 25 травня 2007 року за період з 15 серпня 2017 року по 15 серпня 2018 року. Представник відповідача проти задоволення позову заперечила з мотивів, викладених у відзиві. Наголосила на тому, що позивачем невірно обрано спосіб захисту своїх прав. Фактичні обставини, встановлені судом. 29.05.2007 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір №133/23-2007, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Єгер Н.Д, зареєстрований в реєстрі за №958/56. Цей договір згідно п.1.1. укладено на забезпечення вимог іпотекодержателя, що випливають з договору про іпотечний кредит №61/8-07 від 25.05.2007, укладеного між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] , за умовами якого остання зобов`язалася повернути іпотекодержателю в термін до 24.05.2017 кредит в розмірі 51000 дол. США, відсотки в розмірі 12% річних, в тому числі проценти за неправомірне користування кредитом, сплатити неустойку, а також відшкодувати збитки. Згідно п.1.2. договору предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] пояснень сторін в судовому засіданні встановлено, в також перевірено судом за допомого Єдиного реєстру судових рішень, що рішенням Апеляційного суду Волинської області від 17.10.2016 року по справі № 162/542/15-ц\~стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк», який на підставі договору про відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року є правонаступником ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», \~заборгованість за кредитним договором № 61/8-07 від 25.05.2007 року в розмірі 290399,91 грн. з яких за кредитом 281 573.91 грн., по відсотках 5 564.96 грн., пеня 3 261.29 грн. Постановою начальника Любешівського районного відділу державної виконавчої служби від 15 серпня 2017 року виконавче провадження №53375012 з примусового виконання виконавчого листа №162/542/15-ц, виданого Любешівським районним судом 02.11. 2016 року, про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 61/8-07 від 25.05.2007 року в розмірі 290399,91 грн. закінчено на підставі п.9, ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним повним виконанням. [PERSON] зверталася до АТ «Сенс-Банк» з вимогою про припинення обтяження у зв`язку з виконанням кредитних зобов`язань, проте її звернення залишено відповідачем без виконання. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №323982904 від 24.02.2023 року, зареєстрована інформація про державну реєстрацію іпотеки: номер запису про іпотеку: 10098545; дата державної реєстрації 29.05.2007 року, державний реєстратор приватний нотаріус Чуловський В.А.; підстава для державної реєстрації: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 22166280 від 17.06.2015 року, приватний нотаріус Чуловичький В.А.; відомості про основне зобов`язання: строк виконання основного зобов`язання 24.05.2017 року, розмір основного зобов`язання 51\~000,00 долари США; відомості про суб`єктів: іпотекодавець [PERSON] , іпотеко держатель ПАТ «Альфа-Банк», відомості про реєстрацію до 01.01.2013 державний реєстр іпотек, реєстраційний номер іпотеки 5033795, 29.05.2007, реєстратор Ужгородський міський нотаріальний округ; об`єкт: квартира за адресою [ADDRESS] , загальною площею 54,9 кв.м., житловою площею 31,8 кв.м., дві кімнати. Відповідно до інформації, що міститься мережі Інтернет у відкритому доступі за посиланням https://sensebank.com.ua/about у 2022 році юридичне найменування Альфа-Банк змінено на АТ «Сенс Банк». Оцінка суду. Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (частина друга статті 509 ЦК України). Однією з таких підстав є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина перша статті 575 ЦК України). Поняття іпотеки деталізує абзац третій статті 1 Закону України «Про іпотеку», який визначає, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України). За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання (аналогічний висновок сформульовано Верховним Судом у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 910/16461/16, також у пункті 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від\~27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) відступлено від правових висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1252цс16, зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. У справі, що розглядається, установлено, що ПАТ "Альфа-Банк"\~ у порядку статті 1050 ЦК України звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про дострокове стягнення кредитної заборгованості, у зв`язку з чим змінив строк виконання основного зобов`язання. Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 17.10.2016 у справі №\~162/542/15-ц стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк»\~заборгованість за кредитним договором № 61/8-07 від 25.05.2007 року в розмірі 290399,91 грн. з яких за кредитом 281 573.91 грн., по відсотках 5 564.96 грн., пеня 3 261.29 грн. і це судове рішення добровільно виконано боржником [PERSON] , у зв`язку із чим постановою начальника відділу ДВС від 15 серпня 2017 року виконавче провадження закінчено. За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідним від основного зобов`язання. Такі правові висновки викладені у\~постановах Верховного Суду: від 14 лютого 2018 року у справі № 910/16461/16; від 14 листопада 2018 року в справі \~№ 500/4127/16-ц;\~від 06 серпня 2020 року в справі №\~337/1000/19; від \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 28 квітня 2021 року в справі № 569/14282/19, від 07 липня 2021 року в справі\~№\~756/13164/18, від 23.02.2022 в справі 204/3806/20. Доводи представника відповідача про те, що банк має право на стягнення сум, передбачених статтею 625 ЦК України за період невиконання рішення суду, у зв`язку з чим зобов`язання не можна вважати виконаним у повному обсязі, не заслуговують на увагу з огляду на наступне. Так,\~право кредитора\~на стягнення\~з позичальника\~коштів на\~підставі статті 625 ЦК України виникає в силу Закону, а не договору, а тому ці кошти не входять до складу основного зобов`язання та не забезпечуються іпотекою (постанова Верховного Суду від 12 серпня 2021 року у справі №757/34955/18). Аналогічний правовий\~висновок викладено\~Верховний Суд\~у постановах від 03 лютого 2020 року у справі № 569/613/19, від 26 лютого 2020 року у справі №569/23247/18, від 15 квітня 2021 року у справі № 570/648/19. Також в\~постанові\~Верховного Суду\~у складі\~колегії суддів\~Другої судової\~палати Касаційного\~цивільного суду\~від 03\~лютого 2020\~року у\~справі №\~569/613/19\~(провадження\~№ 61-18981св19)\~та постанові\~Верховного Суду\~у складі\~колегії суддів\~Першої судової\~палати Касаційного\~цивільного суду\~від 26\~лютого 2020\~року у\~справі №\~569/23247/18\~(провадження\~№ 61-14784св19)\~зазначено,\~що наслідки\~прострочення боржником\~грошового зобов`язання\~у вигляді\~трьох процентів\~річних та\~інфляційних втрат\~не є\~санкцією, передбаченою умовами договору, за неналежне виконання таких умов, та виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Також не заслуговують на увагу посилання представника відповідача на те, що позивачем невірно обрано спосіб захисту в частині щодо визнання іпотеки припиненою. Так, згідно з пунктом 1 частини другої статті 16\~ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків. За змістом пункту 7 цієї статті окремим способом захисту є припинення правовідношення. Встановлення факту припинення основного зобов`язання має своїм наслідком також й припинення додаткових (акцесорних) зобов`язань за договором іпотеки. Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов`язків сторін (статті3,12-15,20 ЦК України), Верховний Суд зробив висновок, що у разі невизнання кредитором права іпотекодавця на припинення зобов`язання, таке право підлягає захисту судом шляхом визнання його права на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України. Отже, право боржника та іпотекодавця підлягає судовому захисту за його позовом шляхом визнання зобов`язання за кредитним договором таким, що припинено, чи іпотеки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору кредиту чи іпотеки. Наведений правовий висновок сформульовано Верховним Судом України у постанові від 04 лютого 2015 року у справі № 6-243цс14 та підтримано Верховним Судом в постанові від 18 вересня 2019 року у справі № 695/3790/15-ц і постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 126/1056/15-ц. Звертаючись до суду з цим позовом, [PERSON] у прохальній частині позовної заяви просила суд визнати припиненою іпотеку, яка виникла на підставі іпотечного договору. При цьому позивач на обґрунтування своїх вимог як фактичні підстави позову визначила те, що, оскільки основне зобов`язання за договором про іпотечний кредит припинилося у зв`язку з його повним виконанням, тому і забезпечувальне зобов`язання за договором іпотеки також є припиненим як похідне зобов`язання. Зі змісту зазначених підстав позову є очевидним те, що позивач, звертаючись до суду, обґрунтовувала свої вимоги припиненням саме зобов`язань за договором про іпотечний кредит та припинення саме іпотеки за іпотечним договором як правовідношення, тобто зобов`язань, а не самих договорів кредиту та іпотеки, як домовленості чи документа, тобто застосованої в іншому сенсі категорії «договір». Тому, належним способом захисту прав іпотекодавця є саме визнання припиненою іпотеки за іпотечним договором від 29.05.2007 року. Отже, позивачем обрано правомірний та ефективний спосіб захисту своїх прав та інтересів - визнання права (що включає в себе також відсутність права). Разом з тим, не підлягають до задоволення позовні вимоги про зняття заборони відчуження нерухомого майна, виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону відчуження нерухомого майна; виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про обтяження нерухомого майна; виключення з Державного реєстру Іпотек запису про іпотеку. Так, згідно положень ч.4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону, а відповідно до ст.17 Закону України «Про іпотеку» відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.\~ \~Частиною 1, 2 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.\~ \~Згідно п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. \~Згідно ст.74 Закону України «Про нотаріат» одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.\~ \~Відповідно до п.п.5.1 п.5 глави 15 Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого\~2012\~року №296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого\~2012\~року за №282/20595 нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема, про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки). Якщо заборону знімає нотаріус, який її не накладав, він направляє за місцем зберігання справи, що містить відомості про накладання заборони, повідомлення про зняття заборони.\~ \~При цьому, згідно положень ст.17 Закону України «Про іпотеку» відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.\~ \~З наведеного вбачається, що нотаріус вправі зняти заборону відчуження майна на підставі рішення суду про визнання іпотеки припиненою.\~ \~Посилання позивача на положення ст.43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» не заслуговують на увагу, оскільки згідно ст.1 Закону він визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна, а в даному випадку об`єктом обтяження виступає нерухоме майно.\~ \~Таким чином, позовні вимоги про зняття заборони відчуження нерухомого майна, виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону відчуження нерухомого майна; виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про обтяження нерухомого майна; виключення з Державного реєстру Іпотек запису про іпотеку не є ефективним способом захисту прав та інтересів позивача. Виходячи з вищевикладеного, суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Розподіл судових витрат між сторонами За змістом\~статті 141 ЦПК\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову\~на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову було оплачено судовий збір в розмірі 5368 грн. 00 коп., а позовні вимоги було задоволено частково, а саме: одну вимогу із п`ятьох, у зв`язку із чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1073,6 грн. 00 коп. судового збору (5368,00 х 20 / 100 = 1073,6 грн., де 20 процент задоволених позовних вимог). \~ \~ \~ \~ З цих підстав,

Outcome: partial