Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

позивач АТ «Райффайзен Банк» через представника за посадою (на підставі статуту товариства) [PERSON] звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 102\~942,84 грн. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 15 серпня 2019 року між сторонами було укладено кредитний договір №014/0114/82/91883965, оскільки відповідач звернувся до банку та підписав публічну пропозицію Заяву-Договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «кредит готівкою», згідно якого відповідач отримав у позивача шляхом перерахування на його поточний рахунок № [NUMBER] кредитних коштів у розмірі 66\~548,36 грн. строком на 72 місяці, а саме до 15 серпня 2025 року зі сплатою за користування ним вказаним кредитом фіксованої процентної ставки 49,9% річних. При цьому, відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за його користування, однак взятих на себе зобов`язань за цим договором він не виконав, а станом на 07.08.2022 року відповідач має існуючу перед позивачем кредитну заборгованість на загальну суму 102\~942,84 грн., що складається із таких частин: заборгованість за кредитом в сумі 78\~922,96 грн. (у т.ч. прострочена 4\~030,28 грн.), заборгованість за відсотками в сумі 24\~019,88 грн. (у т.ч. прострочена 21\~538,24 грн.). Оскільки відповідач добровільно не погашає вказану заборгованість за кредитом, що стало приводом для звернення позивача до суду із цим позовом. Ухвалою судді від 03.04.2023 року, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, який не є підприємцем, вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Позивач явку свого повноважного представника в судове засідання не забезпечив, незважаючи на повідомлення судом про дату, час і місце судового засідання, а представник позивача за довіреністю Лозіна О.Ю. у поданій заяві про розгляд справи без участі АТ «Райффайзен Банк» від 20.07.2023 року (вх. №4181 від 25.07.2023) просить розгляд справи проводити за відсутності представника позивача. Відповідач Іванців Р.Б. в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, що підтверджується розпискою відповідача від 13.07.2023. Про причини своєї неявки відповідач суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подавав, а клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв, що в силу вимог ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Разом із тим, як убачається із матеріалів справи, що відповідач [PERSON] звертався до суду із письмовою заявою від 13.07.2023, у якій просив відкласти розгляд справи у зв`язку з узгодженням сторонами розтермінування боргу в рівних частинах, однак жодних доказів на підтвердження вказаних обставин до суду не надходило. Згідно частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи із таких мотивів. Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до приписів ст. 12, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно частини\~першої та\~другої статті\~89\~ЦПК України\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 14 серпня 2019 року відповідач [PERSON] звернувся до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є позивач АТ «Райффайзен Банк» із метою отримання кредитних послуг, підписавши Заяву-анкету для отримання кредиту «Кредит готівкою» №011491883965, тобто шляхом акцепту публічного договору, між сторонами по справі укладено договір про надання послуг у порядку та на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є позивач АТ «Райффайзен Банк». Згідно вищевказаного кредитного договору відповідач отримав у позивача шляхом перерахування на його поточний рахунок № [NUMBER] кредитних коштів у розмірі 66\~548,36 грн. строком на 72 місяці, а саме до 15 серпня 2025 року зі сплатою за користування ним вказаним кредитом фіксованої процентної ставки 49,9% річних. При цьому,\~за умовами\~вказаного кредитного\~договору відповідач\~зобов`язався\~повернути кредит\~та сплатити\~відсотки за\~його користування,\~однак взятих\~на себе\~зобов`язань за\~цим договором\~відповідач не\~виконав,\~а станом\~на 07\~серпня 2022\~року відповідач\~має існуючу\~перед позивачем\~кредитну заборгованість\~на загальну\~суму 102\~942,84\~грн.,\~що складається\~із таких\~частин:\~заборгованість за\~кредитом в\~сумі 78\~922,96\~грн.\~(у\~т.ч.\~прострочена \~4\~030,28\~грн.),\~заборгованість за\~відсотками в\~сумі 24\~019,88\~грн.\~(у\~т.ч.\~прострочена \~21\~538,24\~грн.),\~про що\~вбачається із\~представленого позивачем Розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 07.08.2022. Статтею 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Нормою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1049, ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти\~у строки та на умовах, встановлених договором. В силу приписів статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19) дійшла правового висновку про те, що Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Разом із тим, Велика Палата Верховного Суду, з огляду на укладеність договору й вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, вказала на те, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Крім того, в іншій справі №382/327/18-ц (провадження №61-21994св19), Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 12 лютого 2020 року, застосовуючи правовий висновок Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року, вказав на наявність правових підстав для стягнення з позичальника інших, окрім тіла кредиту, складових частин заборгованості, зокрема, заборгованості по процентам за користування кредитними коштами, якщо, окрім анкети-заяви, пред`явлені до позичальника вимоги підтверджені довідкою про умови кредитування, підписаною позичальником, в якій зазначено розмір процентів за користування кредитними коштами, комісії, пені, розмір та порядок внесення щомісячного платежу тощо, оскільки Тарифи Банку та Умови і правила надання банківських послуг, на які посилається банк, не є складовою кредитного договору. Отже, за відсутності будь-яких інших доказів у справі щодо розміру заборгованості відповідача перед позивачем, його погашення відповідачем, суд вважає доведеним факт наявності фактично отриманих відповідачем кредитних коштів, на які вказує позивач, що не були погашені ним у розмірі 102\~942,84 грн. (тіло кредиту та відсотки за його користування), які підлягають стягненню із відповідача на користь позивача. Відтак, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Окрім того, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 2684,00 грн., а тому враховуючи повне задоволення цього позову, такий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача. Ураховуючи викладене, та

Outcome: approved