Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

У травні 2018 року [PERSON] в особі представника [PERSON] , звернувся до суду із позовом до Державного агентства автомобільних доріг України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 28.03.2011 близько 09 год. 50 хв. по автошляху М-03 сполученням Київ-Харків-Довжанський під керуванням водія [PERSON] в напрямку міста Києва рухався автомобіль «Фольксваген-Шаран», реєстраційний номер [NUMBER] , з двома пасажирами. Автомобіль рухався із швидкістю до 79 км/год. На 138 км + 200 м вказаної автодороги з пошкодженнями дорожнього покриття, при об`їзді з правого боку вибоїни розмірами: шириною 3,55 м., довжиною 3,15 м. та глибиною 0,138 м., яка розташовувалася на смузі його руху, водій [PERSON] виїхав на ґрунтове узбіччя, що призвело до заносу автомобіля і втрату водієм керованості з виїздом на смугу зустрічного руху, де сталося зіткнення з автомобілем «БМВ-730», реєстраційний знак [NUMBER] з причепом під керуванням водія [PERSON] , що рухався у напрямок міста Харків. Встановлено, що водій «Фольксваген-Шаран», реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] не мав можливості уникнути зіткнення транспортних засобів. Внаслідок зіткнення транспортних засобів пасажири автомобіля «Фольксваген-Шаран» від отриманих тілесних ушкоджень загинули рідні позивача, також жителі Німеччини - жінка [PERSON] та ії син [PERSON] . Як встановлено досудовим та судовим слідством вказана подія сталася внаслідок протиправних дій виконроба ДРП-3 філії «Лубенської ДЕД» ДП «Полтавський облавтодор» [PERSON] . Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з Державного агентства автомобільних доріг України на його користь матеріальну шкоду у розмірі 432503,48, моральну шкоду у зв`язку із загибеллю [PERSON] у розмірі 75957760 грн., а також моральну шкоду у зв`яжу із загибеллю [PERSON] у розмірі 75957760 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Чередніченко Н.П. від 30.05.2018 відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання. У листопаді 2018 позивач звернувся до суду із уточненою позовною заявою до Державного агентства автомобільних доріг України та дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», в якій просив стягнути з відповідачів солідарно на його користь матеріальну шкоду у розмірі 432503,48 грн., моральну шкоду у зв`язку із загибеллю [PERSON] у розмірі 75957760 грн., а також моральну шкоду у зв`яжу із загибеллю [PERSON] у розмірі 75957760 грн. Протокольною ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Чередніченко Н.П. прийнято до розгляду уточнену позовну заяву. У березні 2019 представники відповідача дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» заявив клопотання про залишення позову без розгляду. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.04.2019 клопотання представників відповідача про залишення позову без розгляду у цивільній справі за позовом [PERSON] до Державного агентства автомобільних доріг України, Дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» - задоволено. Позов [PERSON] до Державного агентства автомобільних доріг України, Дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» - залишено без розгляду. Стягнуто з [PERSON] на користь Дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» судові витрати у справі, пов`язані з правничою допомогою у розмірі 30000,00 грн., пов`язані із переїздом представників відповідача до м. Києва в сумі 3060,00 грн., пов`язані із найманням представниками відповідача житла в м. Києві в сумі 1200,00 грн., а всього суму у розмірі 34260,00 грн. Постановою Київського апеляційного суду від 20.06.2019 апеляційну скаргу представника позивача [PERSON] , адвоката Дмитрика Івана Івановича задоволено. Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 22.04.2019 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Чередніченко Н.П. від 08.07.2019 заяву про самовідвід судді Чередніченко Наталії Петрівни від розгляду цивільної даної справи задоволено. Відведено головуючого суддю Чередніченко Н.П. від розгляду даної цивільної справи. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Шкірая М.І. від 10.07.2019 прийнято до свого провадження дану цивільну справу. Згідно Розпорядження керівника апарату суду № 396 від 01.06.2020 призначено автоматизований розподіл судової справи у зв`язку із тим, що [PERSON] звільнено з посади судді Голосіївського районного суду м. Києва. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.06.2020 розподілено дану цивільну справу в провадження судді Мазура Ю.Ю. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26.01.2021 провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до Державного агентства автомобільних доріг України, Дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - закрито в частині позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди у зв`язку із загибеллю [PERSON] в розмірі 75957760 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08.07.2021 клопотання представника відповідача Дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» - Ткаченко Анни Володимирівни про залучення в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору у справі за позовом [PERSON] до Державного агентства автомобільних доріг України, Дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково. Залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] ( [INFO] ; місце проживання: [ADDRESS] ) до участі у розгляді цивільної справи № 752/10606/18 за позовом [PERSON] до Державного агентства автомобільних доріг України, Дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.09.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу за позовом [PERSON] до Державного агентства автомобільних доріг України, Дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В судовому засіданні позивач та його представник просили зменшити позовні вимоги, а саме просили задовольнити матеріальну шкоду у розмірі 559293,00 грн., моральну шкоду у зв`язку із загибеллю [PERSON] у розмірі 23574000,00 грн. Зазначили, що по відношенню до [PERSON] кримінальна справа закрита. Представник відповідача-1 заперечив проти задоволення позовних вимог. Представники відповідача-2 в судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] в судовому засіданні просив від вимовити у задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши сторін, які з`явились в судове засідання, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, всебічно та об`єктивно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 28.03.2011 близько 09 год. 50 хв. по автошляху «Київ-Харків-Довжанський» в напрямку м. Києва рухався автомобіль «Фольксваген-Шаран», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який проїжджаючи в районі 138 км. вказаного автошляху Пирятинського району Полтавської області при об`їзді праворуч перешкоди для руху у вигляді вибоїни проїзної частини, не впорався з керуванням свого автомобіля, виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення із автомобілем «БМВ-739», державний номерний знак [NUMBER] з причіпом реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , що рухався у напрямку м. Харків. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Фольксваген-Шаран» [PERSON] загинув на місці події, інший пасажир даного автомобіля [PERSON] отримала тілесні ушкодження від яких померла [INFO] в Пирятинській ЦРЛ, а пасажир автомобіля «БМВ-730» [PERSON] отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. Постановою старшого слідчого в ОВС ВР ДТП СУ УМВС України в Полтавській області майора міліції Кривченка В.І. від 28.03.2011 порушено кримінальну справу № 13190050 за фактом дорожньо-транспортної події, що сталась 28.03.2011 за участю водія автомобіля «Фольксваген-Шаран» [PERSON] та водія автомобіля «БМВ-730» [PERSON] , внаслідок якої пасажири автомобіля «Фольксваген-Шаран» [PERSON] та [PERSON] загинули, а водій автомобіля «БМВ-730» [PERSON] та його пасажир [PERSON] отримали тілесні ушкодження, тобто за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. Постановою старшого слідчого в ОВС ВР ДТП СУ УМВС України в Полтавській області майора міліції Кривченко В.І. від 06.04.2011, визнано [PERSON] потерпілим по кримінальній справі № 113190050 за ч. 3 ст. 286 КК України. Відповідно до ухвали Пирятинського районного суду Полтавської області від 05.11.2015 вбачається, що 22.10.2015 до Пирятинського районного суду Полтавської області надійшов обвинувальний акт відносно обвинуваченого [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ст. 288 КК України. Вироком Пирятинського районного суду Полтавської області від 05.08.2016 у справі № 544/1632/16-к встановлено, що [PERSON] 28.03.2011, працюючи виконробом філії «Лубенської ДЕД» ДП «Полтавський облавтодор», за яким згідно із наказом начальника вказаної філії від 03.02.2003 № 4-к був закріплений дорожньо-ремонтний пункт № 3 автомобільної дороги державного значення М-03 «Київ-Харків-Довжанський» (І категорії) від 126 км + 700 м до 17- км + 400 м протяжністю 44,3 км. (на ділянці якої відбулося ДТП) та до посадових обов`язків якого входило забезпечення виконання робіт з поточного ремонту, експлуатаційного утримання автомобільних доріг, виконання ремонтно-будівельних робіт та робіт по патрулюванню доріг, виконання ремонтно-будівельних робіт та робіт по патрулюванню доріг, виявлення та оперативне усунення загрози безпечного руху транспорту, вжиття термінових заходів для закриття або обмеження руху у разі виникнення умов, що створюють загрозу безпеки руху автотранспорту, будучи відповідальною особою за утримання автомобільних доріг, порушуючи вимоги ч. 3 ст. 12, ст. 24 Закону України «Про дорожній рух», п. 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 № 198, ДСТУ 3587 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану», не вжив необхідних заходів до своєчасного виявлення та оперативного усунення загрози безпечного руху транспортних засобів, яка полягала у руйнуванні покриття автомобільної дороги, зокрема, до ліквідації окремих вибоїн та колійності в термін не більше 5 діб, закриття або обмеження руху у встановленому порядку, негайного встановлення при неможливості ліквідації вказаних вибоїн у зазначений термін за 150-300м до небезпечної ділянки тимчасових попереджувальних дорожніх знаків 1.12 «Вибоїна» та введення обмеження максимальної швидкості руху до 50 км/год. за допомогою тимчасового заборонного дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» Правил дорожнього руху України, що призвело до пошкодження на ділянці вказаної автомобільної дороги в межах Пирятинського району Полтавської області на 138км + 200м дорожнього покриття, а саме: утворення вибоїн глибиною 13,8см, шириною 3,55м та довжиною 3,15 м. Також зазначеним вироком встановлено, що відповідно до посадової інструкції саме [PERSON] - виконроб філії «Лубенської ДЕД» ДП «Полтавський облавтодор» ПАТ «ДАК Автомобільні дороги України утримує в належному стані закріплену за ним ділянку автомобільної дороги Київ-Харків-Довжанський. З висновку судової комплексної комісійної авто технічної експертизи та експертизи стану доріг та дорожніх умов № 4263/8322/8551, виконаного Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса 10.08.2011 по кримінальній справі № 113190050 та висновку комплексної судової авто технічної та дорожньо-технічної експертизи № 11416/641, виконаного виконаного Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса 30.01.2015 по факту дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 28.03.2011 вбачається, що в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «Фольксваген-Шаран» [PERSON] не відповідали вимогам п.п. 10.1, 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України та знаходяться, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Стан дорожнього покриття 28.03.2011 в районі 138 км автомобільної дороги Київ-Харків-Довжанський, де сталася дорожньо-транспортна пригода не відповідав вимогам п. 3.1.1 ДСТУ 3587. Організація дорожнього руху у місці, де сталася дорожньо-транспортна пригода 28.03.2011 в районі 138км автомобільної дороги Київ-Харків-Довжанський не відповідала вимогам Загальних положень розділу 3 п.п. 4.1.1, 4.1.6 ДСТУ 3587 та п.п. 10.3.1, 10.3.16, 10.5.25 ДСТУ 4100. В даній дорожній обстановці невідповідності у стані дорожнього покриття вимогам п. 3.1.1 ДСТУ 3587 та невідповідності в організації дорожнього руху вимогам Загальних положень розділу 3, п.п. 4.1.1, 4.1.6 ДСТУ 3587 та п.п. 10.3.1, 10.3.16, 10.5.25 ДСТУ 4100 знаходяться з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. Вироком Пирятинського районного суду Полтавської області від 05.08.2016 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 288 КК України і призначено покарання за даним законом у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнено [PERSON] від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 22.11.2016 апеляційні скарги обвинуваченого [PERSON] та в його інтересах адвоката Дегтяренка В.Г. залишено без задоволення, а вирок Пирятинського районного суду Полтавської області від 05.08.2016 щодо [PERSON] - без зміни. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Дарницьким відділом РАЦС м. Києва 12.03.1987 батьками [PERSON] ( [INFO] ) зазначені: батько: [PERSON] , мати: [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про зміну імені, виданого відділом надання послуг громадянам - надання права громадянства районним управлінням Темпельгольф-Шьонеберг м. Берліна 25.08.2005 [PERSON] змінив ім`я на [PERSON] . Зміна імені чинна з 10.07.2005. Імпріс Ян 13.10.2005 набув німецького громадянства, що підтверджується копією свідоцтва про надання громадянства. 22.11.2005 [PERSON] отримав паспорт громадянина Німеччини № [NUMBER] , дійсний до 21.11.2005. 08.10.2015 [PERSON] отримав посвідчення особи громадянина Федеративної Республіки Німеччина [NUMBER] , дійсне до 07.10.2025. Факт смерті [PERSON] [INFO] підтверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області 04.04.2011, про що зроблено відповідний актовий запис № 74. Факт смерті [PERSON] [INFO] підтверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області 04.04.2011, про що зроблено відповідний актовий запис № 73. 20.09.2011 суд першої інстанції міста Бохум (Німеччина) видав свідоцтво про право спадкування, в якому визначено, що [PERSON] , [INFO] , [ADDRESS] , став спадкоємцем його сина [PERSON] [PERSON] , [INFO] , який останнім часом мешкав в місті Бохум та помер [INFO] в Пирятині/Полтавська область, Україна. Як вбачається з матеріалів справи Моторного (транспортного) страхового бюро України № 17-D-UA-11/3665/1, наданої до суду на виконання ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 08.09.2022, цивільно-правова відповідальність володільця [PERSON] була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС», що підтверджується відповідним страховим полісом №АА/0862656 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який діяв на момент дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п. 2 полісу № АА/0862656 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 28.01.2011 страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 100000,00 грн. та шкоду, заподіяну майну в сумі 50000,00 грн., розмір франшизи нуль. Суду не надано доказів на підтвердження виплати страхового відшкодування [PERSON] в якості відшкодування збитків, заподіяних під час керування водієм автомобіля «Фольксваген-Шаран» [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Як вбачається з матеріалів справи, Постановою Кабінету Міністрів України від 13.01.2023 № 29 «Деякі питання оптимізації системи центральних органів виконавчої влади» перейменовано Державне агентство автомобільних доріг України на Державне агентство відновлення та розвитку інфраструктури України. Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно ч. 1 ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховуються. Свої матеріальні витрати і відповідну матеріальну шкоду позивач поніс у валюті Євросоюзу і за цінами, що існують у Німеччині. Як вбачається з матеріалів справи, на поховання [PERSON] позивач витратив 3296 євро, на поховання [PERSON] позивач витратив 3536 євро, на поховання кожного із загиблих за єврейським ритуалом склали по 230 євро, а разом 460 євро, витрати на пам`ятники обом загиблим склали 6943 євро, що підтверджується відповідними чеками та перекладами з німецької мови на поховання загиблих (т. 1 а.с. 32-50). Таким чином, суд приходить до висновку, що разом матеріальна шкода завдана позивачу 14235 євро, що становить по розрахункам позивача 559293,00 грн., а тому підлягає стягненню з кожного відповідача в сумі 279646,50 грн. Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, виникає у зв`язку з настанням певних подій: каліцтва, ушкодження здоров`я або смерті фізичної особи. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно вимог ст.1168 ЦК України моральна шкода завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Частиною 1 статті 1172 ЦК України встановлено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 (справа про страхові виплати) визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). На думку суду відповідачі є особами, що несуть відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачу - батьку померлого сина, оскільки у зв`язку зі смертю [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 28.03.2011, позивач переносить моральні страждання, змінився ритм його життя, зі смертю сина він переніс психоемоційний стрес і усвідомлення безповоротності втрати завдає позивачу душевного болю. Встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір моральної шкоди визначається судом з урахуванням роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачам моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Так, батько втратив сина та жінку, що спричинило йому нестерпимі душевні страждання. Позивач покладав великі сподівання на свого загиблого сина [PERSON] , оскільки вкладав зусилля та гроші в його вищу освіту, достойне виховання. Планував долучити сина до свого бізнесу і згодом передати йому всі справи. Позивач очікував мати онуків і мав би велику радість від турботи і спілкування із ними. Тепер, внаслідок загибелі сина, позивач позбавлений такої радості у житті, залишилася тільки нестерпна душевна біль і постійні страждання від втрати близьких. Крім того, у позивача душевні страждання та погіршення стану здоров`я виникли внаслідок стресу і великих проблем пов`язаних з необхідністю подолання численних труднощів займаючись організацією транспортування загиблих з України та їх поховання у Німеччині, де вони проживали останні роки. Позивач зазначає, що спричинену йому моральну шкоду визначає у розумінні такої шкоди як звичай у Німеччині і в грошовому еквіваленті становить 23574000,00 грн. Проте, суд не бере до уваги визначену позивачем моральну шкоду у розумінні звичаїв Німеччини, оскільки на підтвердження зазначеного позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 6 цієї статті передбачає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведене, а також виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що справедливою компенсацією перенесених позивачем моральних страждань, пов`язаних із втратою близької людини сина [PERSON] та зміною звичного ритму життя, буде стягнення з відповідачів моральної шкоди у розмірі 1000000,00 грн, тим самим задовольняючи позов частково. Таким чином підлягає стягненню відшкодування моральної шкоди з кожного відповідача на користь позивача у розмірі 500000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, позивач за подачу позову до суду був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, судовий збір у сумі 7796,00 грн. підлягає стягненню з кожного відповідача на користь держави.

Outcome: partial