Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про відшкодування шкоди внаслідок ДТП. Позовні вимоги обгрунтовані наступним. 08.06.2022 року близько 21 години, в Київській області в м. Вишневе, вул. В. Стуса, водій [PERSON] , керуючи ТЗ Citroen нз [NUMBER] , при зміні напрямку руху, повороту ліворуч, не надав дорогу мотоциклу Honda нз АА0748JА, який рухався в зустрічному напрямку, в результаті чого відбулося зіткнення транспортних засобів з матеріальними збитками та тілесні ушкодження отримав [PERSON] . Постановою Бучанського РУ поліції від 31.08.2022 року кримінальне провадження було закрито. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.11.2022 року у справі №\~369/10219/22 [PERSON] було визнано винним у скоєнні вищезазначеної ДТП. Докази, що підтверджують обставини події містяться у матеріалах кримінального провадження № 12022111050002874, які є частиною справи № 369/11028/22. Відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" позивачу виплачено страхове відшкодування щодо ремонту транспортного засобу та витрат на лікування. Як зазначає позивач, згідно висновку соціально-психологічного дослідження № 22-09-22 моральної шкоди потерпілого, розмір завданої позивачу моральної шкоди оцінено у розмірі 147\~400,00 грн. Крім того, позивач поніс витрати на психологічне дослідження у розмірі 6\~500 грн. Відповідно до Висновку експерта за результатами проведення автотоварознавчого дослідження № 2001 від 19.09.2022 р.: Вартість відновлювального ремонту ТЗ становить 418\~989,23 грн. Ринкова вартість аналогічного (не пошкодженого) ТЗ становить 418\~214,83 грн. Ринкова вартість пошкодженого ТЗ становить 100\~067,76 грн. Витрати на проведення експертизи становлять 5\~000,00 грн. Оскільки, вартість відновлювального ремонту вища за вартість аналогічного ТЗ, проведення його подальшого ремонту з економічної точки зору є необґрунтованим. Таким чином, розмір завданого збитку визначається як Ринкова вартість аналогічного ТЗ до ДТП за мінусом вартості залишків ТЗ після ДТП. Крім того, відповідно до накладної № 81158742 від 15.07.2022 року, позивачем було сплачено послуги за стоянку на штрафмайданчику 4050,00 грн., евакуацію 2500,00 грн. та експертне дослідження 5000,00 грн. Отже, матеріальна шкода за пошкодження ТЗ становить: 418\~214,83 грн - 100\~067,76 грн + 4050 грн + 2500 грн + 5000 грн = 329\~697,07 грн. Цивільна правова відповідальність водія автомобіля Citroen нз [NUMBER] була застрахована у Страховій компанії «ТАС» полісом № ЕР-206997078, з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майна третіх осіб 130\~000,00 грн. Франшиза становить 2500,00 грн. Також, зазначений автомобіль був забезпечений Договором добровільного страхування цивільно-правової відповідальності № AZEP-206997078 з лімітом відповідальності 50\~000,00 грн. (Автоцивілка плюс). Проте, листом № 15968/9122 від 29.11.2022 року Страховиком відмовлено у виплаті страхового відшкодування по зазначеному договору з підстав порушення Страхувальником порядку повідомлення про страховий випадок та використанням ТЗ в якості таксі. Відповідно до Постанови Великої палати ВС від 14.12.2021 року у справі № 147/66/17, слід розрізняти та розмежовувати між собою деліктні та договірні відносини, що виникли внаслідок ДТП. Страховик відповідає в межах укладених полісів договірні зобов`язання, а за решту шкоди, відповідно до ст. 1194 ЦК України відповідає правопорушник внаслідок виникнення деліктного зобов`язання. Таким чином, цивільно-правова відповідальність, що була забезпечена договірними зобов`язаннями Страхової компанії становить: 130\~000,00 грн (ліміт поліс ЦВ) - 2500,00 грн. (франшиза Полісу ЦВ) = 127\~500,00 грн. Для відновлення свого майна (отримання аналогічної речі) позивач має продати залишки ТЗ за 100\~067,76 грн., отримати від відповідальної особи та Страховика решту відшкодування збитків і цього буде достатньо для купівлі аналогічного ТЗ (отримання аналогічної речі). Позивач зазначає, що відповідач має відшкодувати позивачу витрати на експертне дослідження та різницю між фактичними збитками та сумою страхового відшкодування, яка складає: 329\~697,07 грн - 127\~500,00 грн = 202\~197,07 грн. Таким чином загальний розмір шкоди складає: 147\~400,00 грн (моральна шкода) + 6500,00 грн (вартість дослідження моральної шкоди) + 202\~197,07 грн (матеріальна шкода за мінусом страхових зобов`язань) = 356\~097,07 грн, які позивач просив суд стягнути з відповідача. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.01.2023 року за вказаною позовною заявою відкрито провадження ти вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 20.03.2023 року закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні 19.09.2023 року позивач підтримав задоволення позову повністю. Відповідач до суду не з`явився, відзив на позовну заяву не надав, про час і місце засідання був повідомлений належним чином. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом встановлено наступне. 08.06.2022 року близько 21 години, в Київській області в м. Вишневе по вул. В. Стуса, водій [PERSON] , керуючи ТЗ Citroen нз [NUMBER] , при зміні напрямку руху, повороту ліворуч, не надав дорогу мотоциклу Honda нз АА0748JА, який рухався в зустрічному напрямку, в результаті чого відбулося зіткнення транспортних засобів з матеріальними збитками та тілесні ушкодження отримав [PERSON] . Постановою Бучанського РУП від 31.08.2022 року кримінальне провадження було закрито. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.11.2022 року у справі №\~369/10219/22 [PERSON] було визнано винним у скоєнні вищезазначеної ДТП. Докази, що підтверджують обставини події містяться у матеріалах кримінального провадження № 12022111050002874, які є частиною справи № 369/11028/22. Відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" позивачу виплачено страхове відшкодування щодо ремонту транспортного засобу та витрат на лікування. Як зазначає позивач, згідно висновку соціально-психологічного дослідження № 22-09-22 моральної шкоди потерпілого, розмір завданої позивачу моральної шкоди оцінено у розмірі 147\~400,00 грн. Крім того, позивач поніс витрати на психологічне дослідження у розмірі 6\~500 грн. Відповідно до Висновку експерта за результатами проведення автотоварознавчого дослідження № 2001 від 19.09.2022 р.: Вартість відновлювального ремонту ТЗ становить 418\~989,23 грн. Ринкова вартість аналогічного (не пошкодженого) ТЗ становить 418\~214,83 грн. Ринкова вартість пошкодженого ТЗ становить 100\~067,76 грн. Витрати на проведення експертизи становлять 5\~000,00 грн. Оскільки, вартість відновлювального ремонту вища за вартість аналогічного ТЗ, проведення його подальшого ремонту з економічної точки зору є необґрунтованим. Таким чином, розмір завданого збитку визначається як Ринкова вартість аналогічного ТЗ до ДТП за мінусом вартості залишків ТЗ після ДТП. Крім того, відповідно до накладної № 81158742 від 15.07.2022 року, позивачем було сплачено послуги за стоянку на штрафмайданчику 4050,00 грн., евакуацію 2500,00 грн. та експертне дослідження 5000,00 грн. Отже, матеріальна шкода за пошкодження ТЗ становить: 418\~214,83 грн - 100\~067,76 грн + 4050 грн + 2500 грн + 5000 грн = 329\~697,07 грн. Цивільна правова відповідальність водія автомобіля Citroen нз [NUMBER] була застрахована у Страховій компанії «ТАС» полісом № ЕР-206997078, з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майна третіх осіб 130\~000,00 грн. Франшиза становить 2500,00 грн. Також, зазначений автомобіль був забезпечений Договором добровільного страхування цивільно-правової відповідальності № AZEP-206997078 з лімітом відповідальності 50\~000,00 грн. (Автоцивілка плюс). Проте, листом № 15968/9122 від 29.11.2022 року Страховиком відмовлено у виплаті страхового відшкодування по зазначеному договору з підстав порушення Страхувальником порядку повідомлення про страховий випадок та використанням ТЗ в якості таксі. Відповідно до Постанови Великої палати ВС від 14.12.2021 року у справі № 147/66/17, слід розрізняти та розмежовувати між собою деліктні та договірні відносини, що виникли внаслідок ДТП. Страховик відповідає в межах укладених полісів договірні зобов`язання, а за решту шкоди, відповідно до ст. 1194 ЦК України відповідає правопорушник внаслідок виникнення деліктного зобов`язання. Таким чином, цивільно-правова відповідальність, що була забезпечена договірними зобов`язаннями Страхової компанії становить: 130\~000,00 грн (ліміт поліс ЦВ) - 2500,00 грн. (франшиза Полісу ЦВ) = 127\~500,00 грн. Для відновлення свого майна (отримання аналогічної речі) позивач має продати залишки ТЗ за 100\~067,76 грн., отримати від відповідальної особи та Страховика решту відшкодування збитків і цього буде достатньо для купівлі аналогічного ТЗ (отримання аналогічної речі). Позивач зазначає, що відповідач має відшкодувати позивачу витрати на експертне дослідження та різницю між фактичними збитками та сумою страхового відшкодування, яка складає: 329\~697,07 грн - 127\~500,00 грн = 202\~197,07 грн. Таким чином, загальний розмір шкоди складає: 147\~400,00 грн (моральна шкода) + 6500,00 грн (вартість дослідження моральної шкоди) + 202\~197,07 грн (матеріальна шкода за мінусом страхових зобов`язань) = 356\~097,07 грн. Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку». Відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від\~вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров?я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ч. 5 ст. 1187 ЦК України: особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки. Відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Кримінальним провадженням та у справі про адміністративні правопорушення не виявлено жодного доказу чи підстави вважати, що ушкодження здоров`я позивача сталася внаслідок його умислу завдати собі шкоди чи непереборної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин першої, другої\~статті 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил\~статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю». Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Діями позивача, потерпілому була завдана моральна шкода пов`язана із ушкодженням його здоров`я та ушкодженням майна. Моральна шкода пов`язана: з біллю тілесних ушкоджень, неприємними спогадами події та періоду лікування, незручність та дискомфорт пристосування до нового способу життя (обмеження рухів, неможливість виконувати хатню роботу, залежність від оточуючих), пригнічений стан через відчуття неповноцінності, поганий сон. Доказами завдання моральної шкоди є матеріали кримінального провадження та висновок соціально-психологічного дослідження № 22-09-22 моральної шкоди потерпілого (громадська експертиза). Відповідно до даного висновку, розмір завданої позивачу моральної шкоди оцінено у розмірі 147\~400,00 грн. Даний розмір шкоди визначений з урахуванням матеріалів кримінального провадження та дій (бездіяльності) всіх учасників ДТП. Висновок містить підпис спеціаліста-психолога щодо попередження про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Моральна шкода завдана позивачу внаслідок неправомірних дій відповідача під час керуванням джерелом підвищеної небезпеки, полягає у фізичному болю та душевному стражданні у зв`язку із завданням тілесного ушкодження, тривалої зміни звичок та особистого життя. Погіршення фінансового благополуччя, фізичні обмеження вільного пересування та виконання роботи. Після ДТП позивач відчуває пригнічений стан, втрату інтересу до активного життя та тих занять, які захоплювали потерпілого раніше. Відчувається втрата сил, відчуття глибокої не скороминущої втоми. Відчувають труднощі в соціальній діяльності, важкість зосередитися, занурення у смуток, депресія. Позивач переживає постійне відчуття горя. Найближче майбутнє здається тьмяним, непривабливим. З огляду на наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення 147\~400 грн моральної шкоди, 202\~197,07 грн матеріальної шкоди, 6\~500 грн витрат на проведення дослідження моральної шкоди. Також позивач просить стягнути з відповідача 4\~000 грн витрат на правову допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 року № 13-рп/2000, від 30.09.2009 року № 23-рп/2009. Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. За приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Витрати позивача на правову допомогу підтверджуються копіями договору про надання професійної правничої допомоги № 22/11/Р від 22.11.2022 року, додаткової угоди № 1 до договору про надання професійної правничої допомоги № № 22/11/Р від 22.11.2022 року, квитанції від 30.11.2022 року на суму 4\~000 грн., ордеру на надання правничої (правової допомоги) від 05.12.2022 року та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 27.06.2018 року. Зважаючи на викладене, ураховуючи складність та значення справи для сторін, обсяг проведеної роботи представником позивача, який підтверджений належними та допустимими доказами, а також те, що вони не спростовані відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість та пропорційність заявлених представником позивача витрат на професійну правничу допомогу та необхідність їх стягнення з відповідача на користь позивача у розмірі 4 000,00 гривень. Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved