Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

27.06.2023 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] який звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичної особи з урахуванням інфляційного збільшення боргу, пені, 3% річних та моральної шкоди. Позов обґрунтовує тим, що [PERSON] є власником мотоциклу Ducati модель X Diavel Dark Stealth д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. 18.06.2021 року близько 18 год. 15 хв. гр. [PERSON] у м. Києві по бул. Л. України, 4, керуючи транспортним засобом Volkswagen Transporter д.н.з. [NUMBER] , здійснював розворот для руху в напрямку вул. Новогоспітальна, для подальшого заїзду у дворову територію, проявив неуважність перед початком руху та при перестроюванні, не переконався у безпечності, створив небезпеку іншим учасникам руху не надавши дорогу, а саме мотоциклу Ducati X Diavel Dark Stealth д.н.з. [NUMBER] пік керуванням [PERSON] , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він перестроївся та перед поворотом праворуч у дворову територію завчасно не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та позивачу завдано матеріальних збитків. Цивільно - правова відповідальність власника автомобіля Volkswagen Transporter д.н.з. [NUMBER] , на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «СК «Брокбізнес». З метою встановлення розміру понесеної шкоди, 21.07.2021 року суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] на замовлення IIpAT «Ск «Брокбізнес» було складено Звіт № 18682 про визначення матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу Ducati X Diavel Dark Stelth», державний реєстраційний номер [NUMBER] , згідно якого вартість пошкодження становить 318534,09 грн. Після отримання всіх необхідних висновків щодо розміру завданого збитку, позивач звернувся до ПрАТ «СК «Брокбізнес» з заявою про виплату страхового відшкодування, на що товариство повідомило, що рішення про виплату/відмову прийняти неможливо у зв`язку з тим, що дорожньо-транспортна пригода розглядається в кримінальній справі у Печерському районному судці м. Києва. Згідно ухвали суду від 18.01.2023 року кримінальне провадження було закрито, у зв`язку з примирення сторін. 08.02.2023 року ПрАТ «СК «Брокбізнес» виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 129000,00 грн. У зв`язку з порушенням відповідачем строків виплат, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав, а тому просить стягнути: 82031,02 грн. - інфляційного збільшення боргу, пені, 3% річних; моральна шкода у розмірі 3000,00 грн. та судові витрати. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.06.2023 року матеріали позову передані на розгляд судді Матвєєвій Ю.О. Ухвалою суду від 29.06.2023 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 06.07.2023 року недоліки було усунуто. 07.07.2023 року ухвалою суду по справі відкрито провадження, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Сторонам встановлено строки для надання заяв по суті справи. 15.08.2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, позовні вимоги не визнають в повному обсязі. 30.08.2023 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їх правовідносини. 18 червня 2021 року близько 18 год. 15 хв. у м. Києві [PERSON] керуючи технічно справним автомобілем «Volkswagen Transporter», д.р.н. [NUMBER] , на проїзній частину бул. Лесі Українки з м. Києві біля будинку №4, здійснював розворот для руху в напрямку вул. Новогоспітальна, для подальшого заїзду у дворову територію. В цей же час по бул. Лесі Українки в м. Києві, зі сторони вул. Басейна в напрямку вул. Новогоспітальна рухався мотоцикл Ducati X Diavel Dark Stelth, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є позивач [PERSON] . Водій [PERSON] порушив ПДР України, а саме керуючи автомобілем «VolkswagenTransporter» д.н.з. [NUMBER] , здійснюючи розворот на бул. Лесі Українки в м. Києві біля буд: №4 та перестроювання у крайню праву смугу для подальшого заїзду на дворову територію, проявив неуважність, перед початком руху та при перестроюванні не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, не надав дорогу транспортному засобу, а саме мотоциклу Ducati X Diavel Dark Stelth д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він перестроївся та перед поворотом праворуч у дворову територію завчасно не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, в результаті чого сталося зіткнення із вищевказаним мотоциклом. Цивільно-правова відповідальність водія, який експлуатує транспортний засіб Volkswagen Transporter, державний реєстраційний номер [NUMBER] станом на момент ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Брокбізнес» згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 200880435 Відповідно до ст. 6 Закону України про «Обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності», страховим випадком, є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 042-876-2021 від 03 серпня 2021 року, [PERSON] були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритої травми правого плеча, перелому медіального виростка правої плечової кістки (з незначними зміщеннями уламків), множинні садна кінцівок, що відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу, відповідно п,п. 2.2.1/в. та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 р. Причиною даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія автомобіля «Volkswagen Transporter» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] вимогам пунктів 10.1, 10.3, 10.4 Правил дорожнього руху України, згідно висновку судово-автотехнічної експертизи № СЕ-19/111-21/44997-ІТ від 23 вересня 2021 року. 30 червня 2021 року [PERSON] на підставі наданої Позивачем довіреності звернувся до ПрАТ «Ск «Брокбізнес» та надав повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку, повідомлення про подію, що має ознаки страхового випадку, заяву про страхове відшкодування від 30 червня 2021 року, заяву про страхове відшкодування від 30 червня 2021 року, товарний чек № АА-Рз-0004875 від 24 червня 2021 року на суму 2 031,53 грн., фіскальний чек від 24 червня 2021 року на суму 2 031,60 грн., квитанцію № ПН100275 від 24 червня 2021 року на суму 5 600,00 грн., фіскальний чек від 21 червня 2021 року на суму 900,00 грн. та інші документи у порядку ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Відповідно до ст. 22 Закону Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовую у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 33.3 ст. 33 Закону України про «Обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності» водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язанні зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилось після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Відповідно до п. 34.2 ст. 34 Закону України про «Обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Так, 21 липня 2021 року суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] на замовлення ПpAT «Ск «Брокбізнес» було складено Звіт № 18682 про визначення матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу Ducati X Diavel Dark Stelth», державний реєстраційний номер [NUMBER] , відповідно до якого вартість матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу складає 318534,09 грн. з ПДВ. Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування Відповідач був зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його або прийняти рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. 27 вересня 2021 року минув строк 90 днів для здійснення Відповідачем виплати страхового відшкодування відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Позивач неодноразово звертався до ПрАТ «СК «Брокбізнес» з проханням виплатити страхове відшкодування, на що товариство повідомило, що рішення про виплату/відмову прийняти неможливо у зв`язку з тим, що дорожньо-транспортна пригода розглядається в кримінальній справі у Печерському районному судці м. Києва. Згідно ухвали суду від 18.01.2023 року кримінальне провадження було закрито, у зв`язку з примирення сторін. Встановивши, що шкода, була заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відсутність набравшого законної сили рішення суду у кримінальній справі із висновками стосовно вини водія забезпеченого транспортного засобу не звільняє страховика від обов`язку відшкодувати шкоду. Оскільки відповідачем не доведено тих обставин, що потерпілий передбачав, бажав чи свідомо допускав настання ДТП. А тому, ПрАТ «СК «Брокбізнес» в порушення вимог п.36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зупинило строк для прийняття рішення. До обов`язків страховика, як це передбачено п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», належить здійснення страхової виплати у разі настання страхового випадку. У разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У зв`язку з тим, що суд дійшов до висновку про неправомірність не виплати у визначений законом строк страхового відшкодування, відповідач зобов`язаний страхове відшкодування з урахуванням пені, інфляційних втрат та 3% річних. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору. За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Отже, грошовим слід вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 07 червня 2017 року № 6-282цс17 та підтверджена висновком Великої Палати Верховного Суду, висловленим у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18). При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18), вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. У пункті 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ» від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам дано роз`яснення про те, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України). Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Крім того, у пункті 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Таким чином, у межах виплаченого страхового відшкодування в сумі 129000,00 грн. з відповідача на користь позивача за період з 28 вересня 2021 року до 28 вересня 2022 року підлягають стягненню: 3% річних - 5280,16 грн.; пеня в сумі 37311,04 грн.; інфляційні втрати в сумі 39439,82 грн. (розрахунки містяться в матеріалах справи). Щодо вимог про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, розмір моральних страждань визначається з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача чи інших обставин. При цьому, ураховуючи характер, обсяг та глибину завданих позивачу моральних страждань, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 3000,00 грн. З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу між сторонами справи судових витрат. Згідно з положеннями ч. ч. 1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до положення ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомогу. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини друга-четверта статті 137 ЦПК України). На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу представником позивача надано: копію Договору про надання правової допомоги № 6 від 19.06.2023 року; копія детального опису робіт (надання послуг) від 17.08.2023 року; копія рахунку-фактури № 2 від 17.08.2023 року; копія акту наданих послуг № 2 від 17.08.2023 року; Верховний Суд дотримується позиції (постанови КГС ВС від 07.08.2018 у справі № 916/1283/17, від 30.07.2019 у справі № 902/519/18), що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених вимогами процесуального законодавства. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Верховний Суд у своїх рішеннях зазначив, що для визначення суми відшкодування необхідно керуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови КГС ВС від 10.10.2018 у справі № 910/21570/17, від 14.11.2018 у справі № 921/2/18, додаткова постанова КГС ВС від 11.12.2018 у справі № 910/2170/18, від 10.10.2019 у справі № 909/116/19, від 18.03.2021 у справі № 910/15621/19, постанова ВП ВС від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). При визначені розміру компенсації позивачу витрат на правничу допомогу, суд враховує клопотання представника відповідача про зменшення судових витрат, категорію справи, яка не відноситься до категорії важких, обсяг фактичних витрат, понесених стороною позивача, їх необхідність та доцільність,

Outcome: partial