Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом про розірвання шлюбу між ним та відповідачкою, зареєстрованого Виконавчим комітетом Саївської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області 19 серпня 1989 року за актовим записом №19. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 19.08.1989 між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб, проте, їх подружні відносини фактично розірвані, спільного господарства не ведуть, шлюб має формальний характер. Сторони мають зовсім різні погляди на життя, за характером не сходяться, що суперечить подальшому сумісному проживанню. Проживати однією сім`єю для позивача не здається можливим, тому подальше збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Спільних неповнолітніх дітей в шлюбі не мють. Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 21.08.2023 провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд по суті на 14.09.2023 із викликом сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, разом із позовною заявою подав до суду заяву, відповідно до якої просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву, відповідно до якої просить розглянути справу без її участі, позов визнає та просить його задовольнити. Відповідно до ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини. Сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 19.08.1989 Виконавчим комітетом Саївської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області 19 серпня 1989 року, актовий запис №19. Від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. У відповідності до ч.1, ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст.21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до ч.3 та ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що відповідачка визнала позовні вимоги про розірвання шлюбу, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Розподіл судових витрат у справі, слід здійснити у порядку, визначеному ст.141 ЦПК України та, з урахуванням відповідної позиції позивача, судові витрати слід залишити за ним.

Outcome: approved