Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

У вересні 2021 року позивач Акціонерне товариство Криворізька теплоцентраль (далі - АТ Криворізька теплоцентраль) звернулось до суду із вказаним позовом до відповідачів, в якому просили стягнути з відповідачів заборгованість за спожиту теплову енергію в рамках неукладеного договору у розмірі 82928,96 грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що АТ Криворізька теплоцентраль за специфікою своєї виробничої діяльності надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню, яке відповідно до положень Житлового кодексу УРСР, Закону України Про житлово-комунальні послуги, Про теплопостачання, Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року зобов`язане здійснювати оплату за отриману послугу з централізованого опалення, відповідно до встановлених тарифів. За рішенням виконкому Криворізької міської ради № 343 від 12 жовтня 2011 року до ДП Криворізька теплоцентраль, правонаступником якого є ПАТ Криворізька теплоцентраль передано об`єкти теплопостачання у Довгинцівського, Жовтневому, Інгулецькому та Саксаганському районах. Позивач є постачальником теплової енергії приміщення за адресою: [ADDRESS] , власниками якого є відповідачі. Позивачем своєчасно розпочинались та закінчувались опалювальні сезони у період з жовтня 2013 року по квітень 2021 рік, що підтверджується актами включення та припинення подачі теплоносія. Відповідачі не проявляли ініціативи на укладення договору, тому 12 лютого 2021 року позивач звернувся окремо до відповідачів [PERSON] та [PERSON] з листами з проханням укласти договір купівлі-продажу теплової енергії, які відповідачами не отримано. Нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] знаходиться у багатоповерховому житловому будинку, підключеному до централізованої системи опалення, а тому відповідачі фактично весь час отримували теплову енергію без укладення відповідного договору. Оскільки відповідачі споживали теплову енергію для обігріву належного їм приміщення, позивачем при розрахунку наданих відповідачам послуг, застосовувались тарифи, передбачені для групи інші споживачі. Позивач належним чином здійснив свої зобов`язання, поставляв відповідачам теплову енергію нежитлового приміщення за вищевказаною адресою, відповідачі внаслідок неналежного виконання зобов`язання щодо здійснення оплати за спожиту теплову енергію мають заборгованість за період з 03 жовтня 2013 року по 14 квітня 2021 року у розмірі 82928,96 грн., яку просять стягнути з відповідачів. Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 березня 2022 року позовні вимоги задоволено. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 червня 2023 року рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 березня 2022 року скасовано,у цивільну справу направлено на розгляд до Жовтневого районного суду місті Кривого Рогу Дніпропетровської області. Ухвалою суду від 03 липня 2023 року вказану цивільну справу прийнято до свого провадження суддею Власенко М.Д. з призначенням судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, копія якої направлена сторонам по справі. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ч.2 ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~\~що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право власності на нежиле приміщення за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 24 листопада 2009 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Пахомовою Н.І. за № 6979 (а.с.26-27). АТ Криворізька теплоцентраль по специфіці своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке відповідно зі Закону України Про житлово-комунальні послуги, Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою КМУ № 1198 ст.\~67,\~68,\~162 Житлового Кодексу України\~зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунка і встановлених тарифів. Згідно зі ст.5 Закону України Про житлово-комунальні послуги,\~ до житлово-комунальних послуг належать: послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно із п.1 ч.1 ст.7 Закону України Про житлово-комунальні послуги,\~ споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Водночас, відповідно до п.5 ч.2 ст.7\~цього Закону споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно\~ст.1 Закону України Про теплопостачання споживач теплової енергії -\~фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 24 Закону України "Про теплопостачання" серед основних обов`язків споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Відповідно до ст.19 Закону України Про теплопостачання\~оплата споживачем теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунок із спеціальним режимом використання є обов`язковою умовою договору на постачання теплової енергії, укладеного між теплопостачальною організацією та споживачем теплової енергії. Відповідно до пункту 1 Правил № 1198, Правила визначають взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії. Пунктом 14 Правил передбачений обов`язок споживача укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання. Пунктами 23-28 Правил визначено порядок проведення розрахунків за спожиту теплову енергію, а пунктом 40 Правил передбачено, що споживач теплової енергії зобов`язаний, зокрема вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Згідно зі статтею 25 Закону України "Про теплопостачання", у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку. Згідно\~статті 67 ЖК України\~плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Факт надання теплової енергії АТ Криворізька теплоцентраль підтверджено рішеннями виконавчим комітетом Криворізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону у період з 2013 року по 2021 рік, а також актами, складеними представниками АТ Криворізька теплоцентраль про подання та припинення постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] у вказаний спірний період, що не було спростовано відповідачами жодними належними доказами (а.с.30-54). АТ Криворізька теплоцентраль розроблено Договір купівлі-продажу теплової енергії. Відповідно до предмету договору позивач взяв на себе зобов`язання з постачання теплової енергії на об`єкт нежитлового приміщення, а відповідач зобов`язався оплачувати вказані послуги у терміни передбачені договором (а.с.12-15, 19-22). Екземпляр вказаного договору направлявся на адресу відповідачів, що підтверджується листами АТ Криворізька теплоцентраль Вих. 842/30 від 12 лютого 2021 року, Вих. № 843/30 від 12 лютого 2021 року та Вих. №3255/30 від 20 травня 2021 року (а.с.6, 8, 10), які не отримані відповідачами та повернуті з відміткою за закінченням терміну зберігання (а.с.6-11). Положеннями частини четвертої статті 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує. Тобто тягар утримання майна покладається на його власника. Згідно\~ст.322 ЦК України\~власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Належне відповідачам нежитлове приміщення знаходиться у багатоповерховому будинку житловому будинку, підключене до централізованої системи опалення. Крім того, ст.ст.\~11,\~526 ЦК України\~договір не є єдиною підставою виникнення правовідносин між сторонами. Виходячи з наведених норм матеріального права, суд приходить до висновку, що відсутність договору між позивачем та відповідачами не позбавляє останніх обов`язку сплачувати комунальні послуги, пов`язані з утриманням майна, яке перебуває у їх власності, користуванні. Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, висловленим у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13. Як встановлено судом та не спростовано відповідачами, власниками приміщення 3 в будинку [ADDRESS] є в рівних частинах відповідачі [PERSON] та [PERSON] , а отже у них виникло зобов`язання щодо утримання та збереження вказаного приміщення. Відповідно до\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до пункту 23 Правил користування тепловою енергією, у споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості днів в розрахунковому періоді. У вказаному нежитловому приміщенні відповідача розподільчий прилад обліку теплової енергії не встановлено, тому згідно з п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені\~Постановою КМУ від 21.07.2005 року за № 630\~нарахування здійснювалися за нормативами (нормами) споживання у відповідності до Керівного технічного матеріалу, з урахуванням показів комерційного (будинкового) засобу обліку теплової енергії. Враховуючи, що договору між сторонами укладено не було, тому позивач під час вирахування щомісячного обсягу спожитої теплової енергії у нежитловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] застосовував тариф як для інших споживачів. З наданого розрахунку заборгованості, який не спростований відповідачами, вбачається, що борг по оплаті за споживання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] за період з жовтня 2013 року по квітень 2021 року становить 82928,96 грн. (а.с.55-57). Вирішуючи заяву відповідача [PERSON] , яка наявна в матерівалах справи, про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне. Нормами\~ст.256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Частиною четвертою\~статті 267 ЦК України\~передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності\~починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Частиною 1\~статті 32 Закону Про житлово-комунальні послуги встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення щомісячного платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, оскільки позивачем не надано доказів погодження між сторонами іншого строку. АТ Криворізька теплоцентраль звернулось до суду із вказаним позовом у вересні 2021 року, тобто після спливу позовної давності щодо щомісячних платежів по вересень 2018 року включно. Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався та діяв й на час ухвалення оскаржуваного рішення суду. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України Про торгово-промислові палати). 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), відповідно до якого розділ Прикінцеві положення ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Тобто, строк позовної давності, в силу пункту 12 Розділу Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України, продовжено на строк дії карантину. У постанові\~Верховного Суду\~від 07\~вересня 2022\~року у\~справі 679/1136/21\~зазначено,\~що:\~У пункті\~12\~розділу Прикінцеві\~та перехідні\~положення ЦК\~України у\~редакції Закону\~України від\~30\~березня 2020\~року №\~540-IX\~перелічені всі\~статті цього\~Кодексу,\~які визначають\~строки позовної\~давності.\~І всі\~ці строки\~продовжено для\~всіх суб`єктів\~цивільних правовідносин\~на\~ строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Виходячи із наведених норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом. Таким чином, законом передбачено продовження позовної давності щодо вимог за якими перебіг позовної давності не закінчився станом на 02 квітня 2020 року. За таких обставин, оскільки перебіг трирічного строку позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за вересень 2018 року закінчився під час дії карантину, тому ці строки продовжуються і позовна давність застосовується судом лише до вимог, заявлених до 02 квітня 2017 року. Перевіривши наведені позивачем розрахунки, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково, стягнувши солідарно з відповідачів суму заборгованості в межах визначеного судом строку позовної давності, тобто за період з 02 квітня 2017 року по квітень 2021 року, яка складає 38527,06 грн., згідно перевіреного судом розрахунку. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Відповідності до вимог\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідачів користь позивача необхідно стягнути суму понесених ним судових витрат у розмірі частки задоволених позовних вимог, що становить 1054,59 грн. (38527,06 грн. * 2270 грн. / 82928,96 грн.), а саме по 527,30 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial