Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 04.08.2022 року позивач [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 944759,93 грн. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Салтан Л.В. Ухвалою судді Салтан Л.В. від 18.08.2022 року провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 08.08.2022 року у задоволенні заяви позивача [PERSON] про забезпечення позову відмовлено. Ухвалою суду від 18.08.2022 року клопотання позивача [PERSON] про забезпечення позову задоволено та накладено арешт на 1/9 частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності [PERSON] 20.09.2022 року в інтересах позивача [PERSON] до суду звернулась адвокат Головатюк Я.О. з заявою про уточнення (збільшення) позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі суми в гривні, що еквівалентна 26785, 52 доларів США за офіційним курсом, встановленим НБУ на день оплати та 80000,00 гривень моральної шкоди, а також стягнути з відповідача судові витрати. 26.10.2022 року адвокат Воронюк М.О., який діє на представництво інтересів відповідача [PERSON] , подав до суду письмові пояснення щодо обставин, викладених в позовній заяві. 09.11.2022 року представник позивача [PERSON] подала до суду додаткові пояснення у справі. Розпорядженням керівника апарату суду від 02.05.2023 року №244 призначено повторний автоматизований розподіл судових справ відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду. Згідно з Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.05.2023 року головуючим у справі обрано суддю Васильків О.В. Ухвалою суду від 02.05.2023 року справу прийнято до провадження судді Васильків О.В. Ухвалою суду від 21.06.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, підтримав подані до суду 26.10.2022 року письмові пояснення. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В позовних вимогах позивач посилається на те, що 02.12.2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики на суму в гривні, еквівалентної 22276 доларів США з відсотками за користування грошовими коштами у розмірі 24% річних від суми боргу, на строк до 01.04.2022 року. На підтвердження отримання грошових коштів відповідачем була написана розписка. Станом на дату подання позову борг повернений не був, чим відповідач порушив виконання його зобов`язання, в зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду. При цьому позивач зазначає, що оскільки сторонами не був встановлений розмір відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання, відповідальність за прострочення повернення коштів складає суму в гривні, що еквівалентна 305,75 доларів США за офіційним курсом НБУ на день здійснення оплати. Також позивач зазначає, що тривалий час в зв`язку з неповерненням коштів він відчував постійну напругу, переживання, почав до всього нервово відноситися, тривалий час через переживання не міг вночі спати, погіршилися віносини з друзями та рідними, що свідчить про заподіяння відповідачем моральної шкоди. В письмових поясненнях адвокат Воронюк М.О., який діє на представництво інтересів [PERSON] посилається на те, що оскільки предметом позики були грошові кошти у національній валюті України - гривні, то сума, яку вимагає стягнути позивач, є необгрунтованою та стягненню може підлягати 606352,72 грн. основного боргу, а не 814602,13 грн. У разі встановлення в судовому порядку того факту, що [PERSON] дійсно порушив зобов`язання та дійсно зобов`язаний сплатити позивачу кошти, просить суд врахувати воєнний стан як форс-мажорну обставину та відмовити позивачу у стягненні 24% річних. Також представник відповідача вказує, що [PERSON] у зв`язку з воєнним станом втратив можливість отримання доходу, на який він розраховував, та на сьогоднішній день знаходиться у скрутному матеріальному становищі. В додаткових поясненнях у справі представник позивача [PERSON] посилається на те, що сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Стосовно посилання сторони відповідача на воєнний стан як форс-мажорну обставину адвокат Головатюк Я.О. зазначає, що 24% є не мірою відповідальності, а відсотками за користування грошовими коштами згідно укладеного договору позики у вигляді розписки. Форс-мажорні обставини є підставою для звільнення від відповідальності за невиконання/неналежне виконання зобов`язань та їх вплив встановлюється у кожному окремому випадку органами торгово-промислової палати України. Крім того, відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 617 ЦК України відсутність коштів та доходу, на який посилається представник відповідача, не є обставиною непереборної сили. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Відповідно до розписки, складеної 02.12.2021 року, [PERSON] отримав від [PERSON] в борг грошові кошти в розмірі суми в гривні, еквівалентній 22276 доларів США. Зазначену суму зобов`язався повернути в повному обсязі в строк до 01.04.2022 року та додатково сплатити відсотки за користування грошовими коштами. Сума відсотків складає 24% річних від суми боргу /а.с.6/. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до ст. 1046 ЦК України\~ за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Частиною 2 ст. 524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Положеннями ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи судом встановлено, що 02.12.2021 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики в письмовій формі. На підтвердження факту отримання грошових коштів [PERSON] склав відповідну розписку, однак до теперішнього часу умови договору щодо повернення грошових коштів відповідач не виконав. Суд зазначає, що заперечуючи проти задоволення позовних вимог, стороною відповідача не заперечувався сам факт укладення договору позики та факт неповернення грошових коштів в строк, визначений в розписці. Фактично заперечення сторони відповідача стосувались лише суми нарахованої позивачем заборгованості з посиланням на валюту платежу та на форс-мажорні обставини у вигляді воєнного стану. Сталою судовою практикою Верховного Суду визначено, що досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті (ч. 2 ст. 524 ЦК України). Якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, то сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч. 2 ст. 533 ЦК України). З урахуванням того, що розпискою від 02.12.2021 року інший порядок визначення належної до сплати суми грошових коштів не встановлено, суд приходить до висновку, що заборгованість слід вираховувати саме за офіційним курсом долара США на день платежу. Стосовно посилань сторони відповідача на форс-мажорні обставини у вигляді воєнного стану, суд вказані доводи відхиляє. При цьому суд приймає до уваги пояснення адвоката Головатюк Я.О., що 24% є не мірою відповідальності, а відсотками за користування грошовими коштами згідно укладеного договору позики у вигляді розписки, в зв`язку з чим в даному випадку положення ст. 617 ЦК України не можуть бути застосовані. Окрім того, посилаючись на погіршення матеріального стану, сторона відповідача до матеріалів справи належних та допустимих доказів в сенсі ст. ст. 77, 78 ЦПК України не надала. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача грошових коштів\~в гривні\~в сумі,\~що еквівалентна26785,52 доларів США, за офіційним курсом, встановленим НБУ на день оплати підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки на підтвердження факту завдання позивачу моральної шкоди та її розміру стороною позивача не надано належних та допустимих доказів. Враховуючи принципи змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства суд не збирає докази за власною ініціативою та ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. VІІ. ЗАХОДИ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПОЗОВУ Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: partial