Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

Служба у справах дітей Вінницької міської ради в травні 2023 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в інтересах дитини [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Позов мотивовано тим, що відповідач по справі [PERSON] є матір`ю дитини [PERSON] , [INFO] . Батька у дитини немає. Щодо своєї доньки [PERSON] є одинокою матір`ю. Дитина [PERSON] з 04.01.2023 року по теперішній час перебуває на обліку служби у справах дітей Вінницької міської ради. Підставами для взяття на облік даної дитини стало ухилення матері від належного виконання своїх обов`язків. Встановлено, що мати [PERSON] зловживає спиртними напоями, не бере участі у вихованні доньки, тривалий час проживає окремо від дитини, не підтримує родинних відносин з нею, не цікавиться життям, розвитком та навчанням доньки, не надає дитині кошти на утримання. Дитина протягом останніх 4 років перебуває на вихованні та утриманні баби [PERSON] , у якої створено належні житлово-побутові умови для проживання дитини. Фактично протягом останніх 4 років мати злісно ухилялася від виконання батьківських обов`язків, чим порушила право доньки на належне батьківське піклування та турботу. У зв`язку з вищевикладеним Служба у справах дітей Вінницької міської ради звернулася до суду та просила позбавити [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] та передати дитину на опікування органу опіки та піклування Вінницької міської ради; стягнути з[PERSON]. аліменти на користь та на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі всіх видів її доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до дня повноліття дитини шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини, відкритий у банківській установі. Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради в ході судового розгляду позов підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомлено. З урахуванням приписів статті 280 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що дитина перебуває на обліку з початку року, звернулась бабуся, що мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків понад 3 роки, не контактує, є потреба в наявності законного представника. За інформацією школи, мати не бере участі у вихованні дитини, вдома не проживає, на контакт не виходить. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що вона як бабуся виховувала внучку з дитинства, потім мати забрала в несприятливе середовище. 4 роки мами вже немає, не контактує з донькою, дзвонить інколи в стані алкогольного сп`яніння. Неповнолітня [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що підтримує заяву, оскліьки мама не виконує свої обов`язки. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважає що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Між сторонами виникли правовідносини, які ґрунтуються на вимогах ст. ст. 19, 150, 151-154, 164 - 166, 171 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Судом установлено, що відповідач по справі є матір`ю дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 21.11.2008 року. Дитина [PERSON] з 04.01.2023 року по теперішній час перебуває на обліку служби у справах дітей Вінницької міської ради як така, що опинилася у складних життєвих обставинах. Підставами для взяття на облік даної дитини стало ухилення матері від належного виконання своїх обов`язків. Встановлено, що мати [PERSON] зловживає спиртними напоями, не бере участі у вихованні доньки, тривалий час проживає окремо від дитини, не підтримує родинних відносин з нею, не цікавиться життям, розвитком та навчанням доньки, не надає дитині кошти на утримання. Дитина протягом останніх 4 років перебуває на вихованні та утриманні баби [PERSON] , у якої створено належні житлово-побутові умови. Вказане підтверджується актами обстеження житлово-побутових умов проживання дитини від 07.02.2023 та від 08.05.2023 та актом оцінки потреб сім`ї/особи від 02.01.2022. Щодо своєї доньки [PERSON] є одинокою матір`ю, що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, виховувати дитину, готувати її до самостійного життя. Статтями 11, 12 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини; на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно положень ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Відповідно до п. 16 зазначеної постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дитини [PERSON] , [INFO] від 22.05.2023 року № 01/00/005/28742, орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що відповідач не змінила свого ставлення до дитини та ухиляється від виконання своїх обов`язків по їх вихованню, а саме: не спілкується, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не проявляє щодо неї батьківської турботи і піклування, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не надає їй матеріального утримання. Відповідач усунулась від виконання обов`язків щодо виховання та розвитку своєї дитини у зв`язку з чим порушуються права дитини відповідача на належне батьківське виховання. В судове засідання відповідач не надала жодного доказу або ж свої заперечення щодо недоцільності позбавлення її батьківського права та відсутності її вини у невиконанні своїх обов`язків по догляду та вихованню дитини, тому суд враховує лише ті докази, які містяться в матеріалах справи та вважає, що позивачем повністю доведено необхідність позбавлення відповідача батьківських прав щодо її дитини, у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх батьківських обов`язків. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами), ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Згідно з частинами п`ятою, шостою статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. На думку суду, ухилення відповідача від виконання обов`язків по вихованню дитини знайшло своє підтвердження в ході розгляду справи. Таким чином, враховуючи встановлені обставини, а саме те, що відповідно до ст. 150 СК України відповідач обов`язків щодо виховання та розвитку дитини не виконує, ухиляється від їх виконання, не піклується про їх фізичний, духовний і моральний розвиток, виявляють байдужість до власних дітей, з метою захисту насамперед інтересів дитини, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] та передати дитину на опікування органу опіки та піклування Вінницької міської ради. При цьому, суд зазначає, що згідно вимог ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, а також звертає увагу, що відповідно до вимог ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 1 статті 183 цього ж Кодексу частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначаючись щодо розміру аліментів, суд враховує, що дитина протягом останніх 4 років перебуває на вихованні та утриманні баби [PERSON] , а також те, що відповідач здорова, працездатна особа та має можливість надавати матеріальну допомогу, а дитина потребує такої допомоги. За наведеного суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, обов`язок батьків по її утриманню, інші обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим та можливим визначити розмір аліментів на дитину, що підлягають стягненню із відповідача, у частці від всіх доходів відповідача, про яку клопоче позивач. Суд приймає до уваги, що доказів неможливості надавати матеріальну допомогу дитині відповідач суду не надала. При цьому аліменти підлягають стягненню на особистий рахунок дитини, відкритий у банківській установі. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто у даній справі з 24.05.2023 року. У відповідності до ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідачів на користь позивача суми платежу (аліментів) підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягнення по 2147,20 грн. судового збору на користь держави, так як позивач був звільнений від його сплати. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved