Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

В червні 2023 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила стягнути із відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 10067,08 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття; стягнути із відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 9400,00 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття; стягнути із відповідача на корить позивача додаткові витрати на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 46400,00 грн.; стягнути із відповідача на корить позивача додаткові витрати на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 30400,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 29.08.2014 року між сторонами було зареєстровано шлюб. В період шлюбу у сторін народились діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Однак, шлюбні відносини між сторонами не склались, та сторони почали проживати окремо. Позивачем подано до суду позов про розірвання шлюбу. Після припинення відносин між сторонами діти проживають разом із позивачем, та перебувають на її утриманні. Позивач вказує, що відповідач утримувати матеріально дітей не допомагає, не компенсує додаткові витрати та не вчиняє дій для забезпечення виконання покладеного обов`язку із піклування про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Посилаючись на викладене, позивач вимушена звернутись до суду із даним позовом. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06.06.2023 року, у справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 07.07.2023 року, було вирішено перейти від розгляду даної цивільної справи в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду даної справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін до судового розгляду. Позивач та відповідач в судове засідання не з`явились. Суду подали спільну заяву, в якій сторони просили здійснювати розгляд справи без їх участі, позивач просила позовні вимоги задовольнити, а відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 29.08.2014 року між сторонами було зареєстровано шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві було зроблено актовий запис № 1932, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. В період шлюбу у сторін народились діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Позивач вказує, та не заперечувалось відповідачем те, що шлюбні відносини між сторонами не склались, сторони почали проживати окремо, та після припинення відносин між сторонами діти проживають разом із позивачем, та перебувають на її утриманні. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що за вимогами закону відповідач зобов`язаний утримувати дітей і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації їх життя нарівні з позивачем, в ході розгляду справи відповідачем було визнано пред`явлений до стягнення розмір аліментів на утримання обох дітей в твердій грошовій сумі, а відтак позовні вимоги в частині стягнення із відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 10067,08 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, та аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 9400,00 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, підлягають задоволенню В частині позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дітей суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або повністю. Пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 за №3 звернув увагу на те, що стягненню підлягають не тільки фактично зазнані додаткові витрати на утримання дитини, а і передбачувані додаткові витрати, викликані особливими обставинами, тому їх необхідно визначати в твердій грошовій сумі. Суд при розгляді позову виходить з того, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Аналіз положень ст. 185 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат, а також розмір останніх. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі. Звертаючись до суду із вимогою про стягнення додаткових витрат на дітей, позивач вказувала про те, що діти відвідують футбольний та танцювальний гуртки, приймають участь у спортивно-оздоровчих зборах та змаганнях, що фінансується позивачем в повному обсязі. Відповідач в ході розгляду справи не заперечував проти стягнення додаткових витрат на утримання обох дітей в пред`явленому до стягненні розмірі, визнавши позовні вимоги в цій частині в повному обсязі. Проаналізувавши зібрані і досліджені докази в їх сукупності, з урахуванням їх належності та допустимості,

Outcome: approved