Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-05 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» (надалі також «Позивач») звернулося до суду з позовом до [PERSON] (надалі також «Відповідач») про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» матеріальну шкоду по виплаті страхового відшкодування у розмірі 23 550,00 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11.04.2023 року цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди в порядку регрессу передано на розгляд до Івано-Франківського міського суду, оскільки даний позов належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12.06.2023 року прийнято до провадження цивільну справу №753/3517/23, провадження 2/344/2468/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24.07.2023 року до участі у цивільній справі залучено [PERSON] в статусі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору. Позовні вимоги мотивовано тим, що у зв`язку з виплатою на користь потерпілого у ДТП, яка сталася з вини Відповідача, страхового відшкодування в розмірі 23 550,00 грн., Позивач (до якого у встановленому законом порядку перейшло право вимоги від ПрАТ «СК «Саламандра») набув права регресної вимоги до Відповідача щодо виплати здійсненого страхового відшкодування. Представником Позивача подано до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій він просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , в судове засідання повторно не з`явився, явку уповноваженого представника не забезпечив, про причини неявки суду не повідомив, про дату та час судових засідань повідомлявся належним чином. Відзиву на позов від [PERSON] до суду не надходило. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, явку уповноваженого представника не забезпечив, про причини неявки суду не повідомив, про дату та час судових засідань повідомлявся належним чином. письмових пояснень на позов від [PERSON] до суду не надходило. Оскільки Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») ухвалив про заочний розгляд справи.\~ Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши доводи Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.\~ Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з Постанови Дніпровського районного суду м. Києва у справі №755/6089/22 від 01 серпня 2022 року, яка набрала законної сили 12 серпня 2022 року: «10 червня 2022 року, о 19-50 годині, [PERSON] в м. Києві на перехресті нерівнозначних доріг по вул. Каунаська вул. Березнева, керуючи автомобілем «Мазда», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу автомобілю «Хундай», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався по головній дорозі та скої з ним зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Після чого було виявлено, що [PERSON] керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що в діях [PERSON] , є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів та ч.1 ст. 130 КУпАП, відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння особою, яка керує транспортним засобом». Відтак, постановою Дніпровського районного суду м. Києва у справі №755/6089/22 від 01 серпня 2022 року, яка набрала законної сили 12 серпня 2022 року, накладено на [PERSON] адміністративне стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок судового збору. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва у справі №755/6089/22 від 12 серпня 2022 року виправлено описку у постанові Дніпровського районного суду м. Києва від 01 серпня 2022 року по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме вважати вірним транспортний засіб мопед «SYM ORBIT II». Як встановлено судом, цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як користувача наземного транспортного засобу «SYM ORBIT II» д.н.з. [NUMBER] , було застраховано у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Саламандра» на підставі Полісу №206744370 від 10.11.2021 року (а.с.20). Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За змістом ч. 3 п. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. 10 червня 2022 року власник транспортного засобу «Хундай», реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку (а.с.30-31), в якій повідомив про пошкодження його транспортного засобу в ДТП за участю [PERSON] ; а також заявою про страхове відшкодування (а.с.35) Страховою компанією складено Ремонтну калькуляцію №0040741.06 від 20.06.2022 року (а.с.40-41) та 18 липня 2022 року затверджено Страховий акт (а.с.42), яким вищевказану ДТП визнано страховим випадком та затверджено суму страхового відшкодування у 23550,00 грн. Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Саламандра» здійснено виплату страхового відшкодування у сумі 23550,00 грн. власнику транспортного засобу «Хундай», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , що підтверджується копією платіжного доручення № ЗНО0082990 від 08.08.2022 року (а.с.44). Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом підпунктів «а» - «в» пункту 38.1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: 38.1.1. до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Отже, за аналізом наведених правових норм, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Саламандра» після виплати страхового відшкодування отримало право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, оскільки останній під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до вимог ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на те, що вина Відповідача за заподіяну шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, доведена постановою суду від 01.08.2022 року у справі №755/6089/22, Суд дійшов висновку, що з Відповідача підлягає стягненню сума страхового відшкодування в розмірі 23550,00 грн. Крім того, Судом встановлено, що 02.01.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» (Фактор) та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Саламандра» (Клієнт) було укладено Договір про надання фінансових послуг факторингу №02.01.2020-СК (а.с.9-11), за умовами якого клієнт передає фактору, а фактор приймає і зобов`язується оплатити клієнтові права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що перейшли до клієнта як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договорами страхування (надалі «регресні вимоги»). Згідно Акту прийому-передачі документів №25-03 від 09.08.2022 року (а.с.13-15) Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Саламандра» передало Товариству з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» оригінали документів, що підтверджують право вимоги фактора, як кредитора за регресними вимогами стосовно боржника [PERSON] . Докази нечинності чи недійності вищевказаного договору факторингу в матеріалах справи відсутні. За таких обставин Суд приходить до висновку про те, що право регресної вимоги до [PERSON] перейшло від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» у встановленому порядку. Докази, які б спростовували викладені в позовній заяві доводи Позивача, або свідчили про необґрунтованість суми страхового відшкодування в матеріалах справи відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем суду не надано належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не надано відзиву на позов. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені повністю, тому з Відповідача також слід стягнути на користь Позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2684,00 грн. Види та порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу врегульовано ст. 137 ЦПК України. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати фізичних осіб, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником Позивача надано суду копію Договору про надання професійної правничої допомоги №02/2022-АБ від 14.02.2022 року (а.с.50-51), ордер (а.с.52), акт виконаних робіт від 20.02.2023 року (а.с.53), детальний опис робіт (а.с.54). Терзі Олександр Сергійович є адвокатом (https://erau.unba.org.ua/profile/63407). У Постанові Верховного Суду від 01.02.2023 року у справі №160/19098/21 (адміністративне провадження № К/990/30188/22) Верховним Судом зазначено наступне: «суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved