Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою, в якій просить встановити факт проживання однією сім`єю без шлюбу з [PERSON] з 1966 року до дня його смерті - [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Заява мотивована тим, що вона проживала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] з 1966 року до часу його смерті [INFO] . За життя вони спільно побудували житловий будинок, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували всі обов`язки подружжя, однак офіційно шлюб між ними зареєстровано не було. У цьому будинку, який оформлено на її ім`я, вона мешкає і зараз, іншого житла у неї немає. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яку вона бажає прийняти, однак для цього необхідно встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем не менше 5 років до відкриття спадщини. У судовому засіданні представник заявниці заявлені вимоги підтримав з підстав, наведених у заяві, просив заяву задовольнити. Додатково пояснив, що заявниця проживала зі спадкодавцем однією сім`єю у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, у такому шлюбі у них народилася двоє дітей, вони вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, притаманні подружжю.Після смерті заявниця з дітьми організовувала похорони чоловіка. Зазначив, що встановлення факту проживання однією сім`єю з померлим понад 5 років дозволить заявниці реалізувати її спадкові права та прийняти спадщину, що відкрилась після його смерті, як спадкоємцею за законом четвертої черги. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, у поданій заяві просив проводити розгляд справи у його відсутності, щодо задоволення заяви не заперечив. Заслухавши пояснення представника заявниці, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Конституційним Судом України у рішенні від 03 червня 1999 року за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї") визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну "сімейне життя", вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі "Ельсхольц проти Німеччини" суд визначив, що "поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші "сімейні" de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом». У справі "Джонстон проти Ірландії" (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 Сімейного Кодексу України. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Згідно з роз`ясненнями Верховного Суду України у листі "Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 01 січня 2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з по господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Відповідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року №7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] в с.Глибоке Богородчанського (тепер- Івано-Франківського) району Івано-Франківської області помер [PERSON] у віці 78 років, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про смерть, виданого 14 березня 2012 року Глибоківською сільською радою Богородчанського району Івано-Франківської області (а.с. 5). Відповідно до довідки №958/02-44/, виданої виконкомом Глибоківської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області 01.08.2018 року, [PERSON] на момент смерті проживав та був зареєстрований за адресою [ADDRESS] і [PERSON] проживала разом з ним однією сім`єю з 1966 року. (а.с. 8). Факт спільного проживання однією сім`єю без шлюбу [PERSON] та [PERSON] в період з 1966 року до дня його смерті - [INFO] , за адресою в [ADDRESS] в судовому засіданні підтвердили свідки. Зокрема, свідок [PERSON] суду пояснила, що є дочкою [PERSON] та [PERSON] . Вказала, що батьки спільно проживали в житловому будинку на [ADDRESS] , як сім`я, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет, між ними існували усталені відносини, що притаманні подружжю. У такому шлюбі народилася у 1974 році вона, а у 1971 року брат [PERSON] , у їхніх свідоцтвах про народження по батькові зазначено " [PERSON] " та " [PERSON] ". Свідок [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою заявниці, син [PERSON] є її однокласником. [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом. Після смерті [PERSON] . [PERSON] продовжує проживати в будинку на [ADDRESS] . Також судом встановлено, що 29.03.2023 року заявниця зверталася в Богородчанську нотаріальну контору щодо оформлення спадщини за законом після смерті [PERSON] . Однак їй повідомлено про необхідність встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менше як 5 років до часу відкриття спадщини. Також судом встановлено, що осіб, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] немає (а.с.7). Враховуючи викладене, зважаючи на те, що заявниця у інший спосіб не може довести факт спільного проживання з [PERSON] без шлюбу і вказані обставини не можуть бути встановлені у інший спосіб, зазначений факт має для заявниці юридичне значення, оскільки дозволить їй реалізувати права як спадкоємця, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що заява є обґрунтованою, обставини, викладені в ній, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. А тому, виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги заявниці є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved