Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

16.06.2020 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов Концерну «Міські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07.10.2020 року солідарно стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за послуги позивача в сумі 97394 грн. 08 коп. разом з витратами по сплаті судового збору в сумі 2102 грн. 00 коп. по 420 грн. 40 коп. з кожного. Ухвалою Ленінського районного суду від 21.06.2023 року скасовано заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07.10.2020 року в справі № 334/3008/20, за позовом Концерну «МТМ» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Так, позов обґрунтований тим, що Концерн «МТМ» по відношенню до відповідачів є виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Система опалення помешкання відповідачів є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання всього будинку, від`єднання якої є неможливим, як з юридичної точки зору, так і з технічної сторони. Послуга з централізованого опалення надавалась відповідачам в межах опалювального сезону, а послуга з постачання гарячої води (підігріву питної води) постійно. Таким чином, оскільки відповідачі не здійснювали оплату за використані послуги, наданих Концерном «МТМ» у житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , утворилась заборгованість за період з 01.04.2015 року по 29.02.2020 року на загальну суму 97394,08 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за послуги централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води в сумі 97394,08 грн., а також витрати позивача по сплаті судового збору. Представник позивача по справі у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, з заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертались. Відповідачі у судове засідання не з`явилась, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, з заявою про розгляд справи за їхньої відсутності до суду не звертались. 11.07.2023 представник відповідача [PERSON] адвокат Тивоненко Д.Р. року надав заяву, відповідно до якої з позовними вимогами не погоджується, оскільки відповідач останні 10 років не проживає за адресою свого місця реєстрації, про що повідомляв позивача, крім того, матеріали справи не містять договору про надання послуг. Водночас, вказує, що пред`явлено позовні вимоги за межами строків позовної давності, доказів поважності пропуску таких строків до суду не надано. Просить у задоволенні позову відмовити, проте, у випадку задоволення позовних вимог застосувати до частини з них з 01.04.2015 року по 17.05.2017 року строк позовної давності, стягнути з позивача на користь відповідача [PERSON] судові витрати на професійну правничу допомогу у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного Розглянувши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що Концерн «Міські теплові мережі» зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій і є виробником теплової енергії, яка, в тому числі, надається населенню для побутових потреб. Квартира за адресою: [ADDRESS] , підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідачі зареєстровані за вказаною адресою. Згідно з довідкою щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води заборгованість відповідача за період з 01.04.2015 року по 29.02.2020 року складає 97394,08 грн. Суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини у сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема послуг з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання, що регулюються загальними нормами Цивільного кодексу України, що регулюють договірні відносини, Житловим кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги»,\~Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2005 р. Факт надання зазначеної послуги в даному випадку є безспірним та беззаперечним. Відповідач, скориставшись послугами Концерну, належним чином не здійснив оплату за надані позивачем послуги. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання, підстави виникнення яких були передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог згідно зі звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» передбачено обов`язок відповідачів, як споживача послуг позивача, своєчасно укласти з ним договір на постачання теплової енергії, а за ст. 25 вказаного Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку. Згідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором. Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року за №630, плата за надані послуги вноситься щомісячно. Відповідно до ст. ст. 67, 68 ЖК УРСР, наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. За таких обставин оцінивши досліджені докази, суд вважає, що відповідачі порушили правила оплати послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води. Разом з тим, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплинула і до додаткової вимоги. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Відповідач, скориставшись своїм правом передбаченим вимогами ст. 267 ЦК України, подав до суду заяву про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності. Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав-учасників Конвенції виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення, що стали неповними через сплив часу (пункт 570 рішення від 20.09.2011 року за заявою №14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22.10.1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства). Натомість позивач, знаючи про своє порушене право, звернувся до суду із позовом лише 16.06.2020 року. Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може, з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. З огляду на викладене, та враховуючи заявлене представником відповідача клопотання про застосування строку позовної давності, суд приходить до висновку про необхідність відмовити позивачу в задоволенні позову в частині вимог за період з 01.04.2015 року по 01.06.2017 року, у зв`язку з пропуском строку позовної давності. За період з червня 2017 року по березень 2020 року відповідачам нараховано 62434,49 грн. за послугу з централізованого опалення та за централізоване постачання гарячої води. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати підлягають пропорційному стягненню з відповідачів. Позивачем Концерном «МТМ» при поданні позову сплачений судовий збір в сумі 2102,00 грн., оскільки позов задоволений частково, стягненню підлягає судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог в сумі 1347 грн. 49 коп. Щодо заявленої вимоги представника відповідача про стягнення з позивача на користь відповідача [PERSON] судових витрат, суд приходить до наступних висновків. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до частин 4-6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Так, судом встановлено, що за результатами розгляду справи по суті зазначений спір між сторонами виник саме внаслідок неправомірних дій відповідачів, які визнали обставини подання позовної заяви шляхом звернення до суду з клопотанням про застосування строків позовної давності. Матеріали справи не містять факту подання відповідачами зустрічного позову. За таких обставин, з огляду на дії відповідачів, які фактично призвели до вимушеного звернення Концерну «МТМ» до суду за захистом порушених прав, суд вважає справедливим і таким, що відповідає обставинам справи, покладення на [PERSON] понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи та по сплаті судового збору за подання заяви про скасування заочного рішення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial