Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] третя особа орган опіки і піклування Драгівської сільської ради про визначення місця проживання дітей Позовні вимоги вмотивовані тим, що в літку 2018 року він познайомився з відповідачкою [PERSON] , [INFO] . Деякий час зустрічалися, а потім вирішили проживати разом у цивільному шлюбі. Так, як він проживає лише з матір`ю, на території дворогосподарства є два будинки, ми вирішили проживати у нього вдома. За час нашого спільного життя у них з відповідачкою [INFO] народився син, якого вони назвали [PERSON] . Враховуючи, що вони проживали разом, на той час в [ADDRESS] , малолітній син та відповідач [PERSON] 27.09.2019 року були зареєстровані виконкомом Драгівської сільської ради за місцем їх проживання. Однак, спільне життя не склалося через відсутні спільні інтереси з відповідачкою, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Так з березня 2021 року з відповідачкою спільного господарства не ведуть, відповідач забрала неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] та з того часу проживає по місцю свого народження у будинку своїх батьків за адресою [ADDRESS] . На даний час відповідачка не має постійного місця роботи. Постійно виїжджає за кордон в Чеську Республіку при цьому малолітнього сина залишає вдома по місцю проживання з своєю бабусею. Так у січні місяці 2023 року відповідачка [PERSON] виїхала за кордон і залишила малолітню дитину без нагляду на свою бабусю [PERSON] , 1952 року народження. Коли йому про це стало відомо він забрав сина та на даний час він проживає зі ним. Фактично на даний час він самостійно виховує свого сина [PERSON] , позивачка [PERSON] не займається його вихованням, він особисто проводить з малолітнім сином [PERSON] час, купляє всі необхідні речі, ліки та їжу. На даний час він є приватним підприємцем, має постійну роботу, самостійний дохід і постійне місце проживання. Спиртними напоями не зловживає, за місцем проживання характеризується позитивно, добре відноситься до малолітнього сина. Відповідачка ніде не працює, не має самостійного доходу, та більше того постійно виїжджає за кордон, при цьому залишає дитину без належного нагляду на свою бабусю, якій самій потрібен нагляд, однак добровільно передати йому дитину на виховання та проживання відповідачка не бажає. За таких обставин дитині буде краще проживати разом з ним. В своєму позові позивач просить суд, визначити місце проживання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] з позивачем за адресою [ADDRESS] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився . На адресу суду від представника позивача - адвоката Панфілова П.Г. надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримують та просять їх задоволити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про місце і час розгляду справи належним чином була повідомлена, що стверджено розпискою, яка знаходиться в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала. В судове засідання представник органу опіки і піклування Драгівської сільської ради не з`явився надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах від яких у них народився син [PERSON] [INFO] . На обґрунтування доводів щодо наявності спору між сторонами щодо місця проживання дітей позивач зазначив, що після припинення спільного проживання відповідач забрала свого сина та поїхала проживати за місцем проживання своїх батьків, після чого відповідач залишила дитину з своєю бабусею, а сама виїхала за кордон. Дізнавшись про це позивач забрав від бабусі дитину , та на даний час дитина проживає разом з позивачем. Згідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України та ч. 1 ст. 160 СК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Статтею 161 СК України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучатися зі своєю матір`ю. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Пунктом 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Згідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною 4 статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Як вбачається з висновку про визначення місця проживання малолітніх дітей від 25.05.2023 р. № 566 , діючи виключно в інтересах дитини, орган опіки і піклування Драгівської сільської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] [INFO] разом з батьком [PERSON] [INFO] за адресою [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження житлово - побутових і матеріальних умов громадянина, складений депутатом Хустської міської ради О.Драгуським та діловодом Т. Довганич відповідач [PERSON] на даний час проживає в [ADDRESS] і в даному будинку окрім неї проживають ще 6 осіб. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов, складених депутатом Драгівської сільської ради Тегза В.М. та підписаний сусідами [PERSON] та [PERSON] від 4 лютого 2023 р. позивач [PERSON] на час складання акту проживає у будинку [ADDRESS] разом з своїм малолітнім сином [PERSON] [INFO] та мамою [PERSON] . Умови для проживання дуже хороші, дитина нічого не потребує. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Враховуючи, що позивач займається вихованням малолітнього сина, піклується про нього, має всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, суд вважає, що на даний час проживання малолітнього сина з батьком, який фактично проживає з ним, буде відповідати інтересам дитини, який потребує постійного догляду та турботи й позитивно сприятиме його розвитку як психологічному так і фізичному. Крім цього, визначення місця проживання дитини разом із батьком, не позбавляє матір права на особисте спілкування з дитиною та прийняття участі у його вихованні. Таким чином, враховуючи, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з батьком відповідає інтересам дитини, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог в цій частині.

Outcome: approved