Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-17 00:00:00

Обґрунтування позову та стислий виклад позицій учасників справи. Представник Кредитної спілки «СуперКредит» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову посилається на те, що між сторонами укладено договір про споживчий кредит про надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту (кредитна лінія) № СК19/0053/18/90/21СЗ від 18 квітня 2018 року, відповідно до умов п.1.1 якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в сумі 5000 грн. Позивач виконав умови договору та надав відповідачу кредиту в казаній сумі, а позичальник його отримав, що підтверджується видатковим касовим ордером. Позивач стверджує, що відповідач порушив умови Кредитного договору в частині своєчасного погашення кредиту та сплати нарахованих процентів. Оскільки позичальник добровільно не повертає отримані кошти,вимоги позивача про їх повернення ігнорує, тому позивач змушений звернутись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитом та процентів. Щодо правової позиції відповідача. Відповідач відзив на позов не подав. Строк, встановлений для надання відзиву на позовну заяву сплив (навіть з урахуванням строку поштового обігу). Судом в порядку частини 6 статті 187 ЦПК України направлявся запит, щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача. З відповіді міського голови Гульдаса Ю.Л вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України судова повістка …> надсилається …> разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням …> за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно з частиною 1 статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV громадянин України …> зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Відповідно до частини 10 статті 6 цього Закону реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. …> За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Кореспонденція суду є офіційною, тому повинна надсилатися саме за адресою зареєстрованого місця проживання або, як виняток, на адресу, зазначену самим учасником справи - адресатом. Суд направляв на зареєстровану адресу відповідача копію ухвали про відкриття провадження з копіями позовної заяви та доданих до неї документів. Таким чином, суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасників справи про її розгляд. Відповідач кореспонденцію суду не отримав, а лист повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, суд виходить з того, що відповідно до статті 55 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі - Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу. Однак з гарантій ст. 6 Конвенції випливає як право позивача на розгляд справи у розумний строк, так і право відповідача знати про судове провадження проти нього. Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. В свою чергу особа, яка зареєструвала свої місце проживання за певною адресою, діючи розумно та добросовісно, повинна дбати про те, щоб мати змогу отримувати надіслану їй кореспонденцію своєчасно. У разі виникнення перешкод, адресат міг, зокрема, подати заяву про пересилання або доставку адресованих йому поштових відправлень на іншу адресу. Це передбачено п.п. 118, 123 Правил надання послуг поштового зв`язку, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270. Отже, для добросовісного адресата є механізм забезпечення права на отримання офіційної кореспонденції незалежно від того живе він чи ні за певною адресою. Натомість у суду немає жодного механізму забезпечити вручення судової кореспонденції учаснику справи, який не бажає її отримувати або не проживає за зареєстрованою адресою. З огляду на це, неотримання судової кореспонденції відповідачем не може бути перешкодою для розгляду справи. Відповідно до частини 9 статті 130 ЦПК України особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Однак процесуальне законодавство не визначає наслідків невручення повістки-повідомлення з причин закінчення строку зберігання. В т.ч. жодними законами чи підзаконними актами не передбачено, скільки разів суд має перенаправляти кореспонденцію на єдину відому (офіційну) адресу, з якої вона повертається без вручення, для того щоб особа вважалась такою, що повідомлена. Зважаючи на те, що відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи (за зареєстрованим місцем проживання), незалежно від того чи отримав відповідач адресовану йому кореспонденцію, суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті. Жодних заяв, клопотань, пояснень з приводу позовних вимог або заперечень на позовні вимоги в будь-якій іншій формі від відповідача на адресу суду не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити правову позицію відповідача щодо предмету спору. Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Заяви ( клопотання) учасників справи. Від представника позивача [PERSON] 15 серпня 2023 року надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. 6 вересня 2023 року, від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи Рух справи. До Маловисківського районного суду Кіровоградської області 4 липня 2023 року надійшла вказана позовна заява. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 4 липня 2023 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Кратка Д.М. Судом в порядку частини 6 статті 187 ЦПК направлялись запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі. Відповідь зазначений запит надійшла 17 липня 2023 року. Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 17 липня 2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (частина 2 статті 247 ЦПК України). Встановлені судом фактичні обставини справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступне. 18 квітня 2018 року між КС «СуперКредит»» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит про надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту (кредитна лінія) № СК19/0053/18/90/21СЗ, відповідно до умов якого позивач зобов`язується надати відповідачу кредит у сумі 5000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, цільового використання та забезпеченості, а відповідач зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за використання кредитом на умовах, визначених цим договором. Згідно з п 3.1 Договору кредит надається відповідачу у національній валюті, після підписання Договору готівкою в касі позивача або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням Позичальника. Відповідно до п. 3.2 Договору нарахування процентів здійснюється на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарний днів користування кредитом. Кількість днів у році приймається 365 (366 для високосного року). Проценти за користування кредитом нараховуються з наступного дня після для надання кредиту Позичальнику (перерахування на рахунок за дорученням Позичальника або видачі готівкою, або спрямування суми виданого кредиту на цільовий внесок Позичальника в додатковий капітал) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування на рахунок Кредитодавця або внесення в касу Кредитодавця готівкою, або спрямування коштів з цільового внеску Позичальника в додатковий капітал за відповідною заявою на погашення заборгованості за кредитом) включно. Згідно п.3.3 Договору Тип процентної ставки змінювана. Згідно з п. 3.5 Договору сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно з графіком платежів. Строк, на який надається кредит та графік платежів зазначаються у додатковому договорі про транш, що є невід`ємною частиною Договору. У разі отримання кредиту траншами Сторони вносять зміни до графіку платежів шляхом підписання відповідного Додаткового договору про транш. Пунктом 3.6 Договору встановлено, що сторони домовились, що строк позовної давності за Договором становить 10 років, у тому числі щодо неустойки. Згідно п.3.7 прострочення сплати кредиту не зупиняє нарахування процентів. Відповідно до п.п. 8 п. 2.4 Договору відповідач зобов`язується сплачувати нараховані проценти і повертати передбачену графіком частину кредиту щомісяця не пізніше 25-го числа, вказаного в останньому укладеному Додатковому договорі про транш. Згідно з п. 6.1 Договору за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства та умов Договору. 18 квітня 2018 між сторонами було укладено Додатковий договір про транш № 1 Кредитного договору кредитної лінії, відповідно до п. 1 якого її сторони погодили, що Позивач надає Відповідачу транш у сумі 5000 грн за наслідками видачі якого, сума неповернутого кредиту на дату укладення Додаткового договору про транш № 1 складає 5000 грн. [PERSON] заявою від 18 квітня 2018 року просив КС «Супер Кредит» просив надати в межах ліміту відкритої йому за Кредитним договором крежитної лінії № СК19/0053/18/90/21СЗ від 18 квітня 2018 року черговий транш в сумі 5000 грн. 18 квітня 2018 року відповідач звернувся до КС «Супер Кредит» із заявою про зарахування суми за кредитним договором № СК19/0053/18/90/21СЗ від 18 квітня 2018 року на цільовий внесок в додатковий капітал в сумі 5000 грн. Також 18 квітня 2018 року відповідач звернувся до КС «Супер Кредит» із заявою, в якій просив повернути цільовий внесок в додатковий капітал в сумі 5000 грн. Згідно з видатковим касовим ордером від 18 квітня 2018 року відповідачу на підставі його заяви було видано зняті з добровільного цільового внеску членів КС у додатковий капітал грошові кошти в сумі 5000 грн. Відповідачкою порушено строки сплати обов`язкових платежів та процентів за користування кредитом, що в свою чергу спричинило затримку повернення кредиту та сплати процентів за Договором, та підтверджується розрахунком нарахування процентів та штрафних санкцій по Договору, з якого вбачається, що заборгованість відповідача за кредитним договором становить 11855,28 грн, з яких: 4838,49 грн - сума заборгованості по тілу кредиту станом на 23 лютого 2022 року; 5386,97 грн - сума заборгованості по сплаті процентів за період з 16 травня 2018 року по 18 жовтня 2019 року; 907,81 грн інфляційні витрати на прострочене тіло кредиту за період з 19 жовтня 2019 року по 23 лютого 2022 року; 341,61 грн - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 19 жовтня 2019 року по 23 лютого 2022 року; 380,33 грн - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період з 19 жовтня 2019 року по 23 лютого 2022 року. Мотиви суду. Згідно з статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому статтею 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Нормами статей 526, 527, 530 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до вимог частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до статті 610 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини 1 статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини 1 статті 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах 1, 3 статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини 1 статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. З аналізу наведених норм вбачається, що у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість по процентах (поточну та прострочену). Стороною відповідача наданий позивачем розрахунок не спростовано як і не надано суду доказів належного виконання зобов`язань за укладеним договором. Крім того, відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто чинне законодавство не пов`язує наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання відповідних сум в порядку частини 2 статті 625 ЦК України. Крім того, вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. Указане узгоджується із правовою позицією Великої палати Верховного Суду України, викладеною у постанові по справі від 04.06.2019 року № 916/190/18. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року по справі №910/1238/17 зроблено висновок, що після закінчення строку дії кредитного договору або у разі пред`явлення банком вимоги про дострокове повернення грошових коштів змінюється правова природа зобов`язання і у такому випадку нарахування штрафних санкцій можливе вже не на підставі умов договору, а на підставі статті 625 ЦК України, якою врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, матеріали справи свідчать про те, що Банк свої зобов`язання перед позичальником за Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб виконав, надавши відповідачу кредитні кошти, однак останній здійснював погашення заборгованості не в повному обсязі. З матеріалів справи вбачається, що відповідач порушує вимоги кредитного договору, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором № СК19/0053/18/90/21СЗ в розмірі 11855,21 грн, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При цьому, суд зазначає, що встановлені вище обставини під час розгляду справи відповідачем не спростовані жодним належним та допустимим доказом, зокрема останній не скористався своїм правом надати суду відзив з приводу заперечення позовних вимог, а також не надав доказів повернення ним частково або в повному обсязі грошових коштів Банку, крім того не спростувала розрахунок позивача. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до частини 1, 2 статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відшкодування судових витрат понесених позивачем, що складає сплачена сума судового збору в розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved