Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

02.05.2023 року позивач звернулась до суду з позовними вимогами, які заявою від 24.07.2023 року уточнила та просить встановити факт\~постійного проживання\~спадкоємця [PERSON] ,\~ [INFO] \~з [PERSON] \~на часвідкриття спадщини, а саме на [INFO] за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на земельну ділянку площею 4,0760 га, яка розташована на території Суворовської селищної територіальної громади с. Кирнички Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки - 5122082600:01:001:0700. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON] , за життя він залишив заповіт від 27.09.2005 року на користь позивача. Особи, які мають право на обов`язкову частку у спадщині відсутні, спадщину позивач прийняв шляхом постійного проживання зі спадкодавцем, відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, однак письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Веліксар Т.І №282/02-14 від 26.04.2023 року, позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] , оскільки спадкоємцем був пропущений встановлений законодавством шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини після померлого. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила задовольнити позов. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, якою позовні вимоги підтримав та наполягає на їх задоволенні, просить справу розглянути за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою просить справу розглянути за його відсутністю, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволенню. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] підтвердив той факт, що [PERSON] у 2021 році переїхала до батька [PERSON] , та мешкала з ним до моменту відкриття спадщини, а саме до [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Вони вели спільне господарство та позивач поховав [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 4,0760 га, яка розташована на території Суворовської селищної територіальної громади с. Кирнички Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки - 5122082600:01:001:0700 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 №464939, виданого 07.07.2003 року Ізмаїльською райдержадміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 10-07-459. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 08.04.2022 року Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищевказане спадкове майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 27.09.2005 року секретарем Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Куртевою Ф.Д., зареєстрованого в реєстрі за № 325, [PERSON] заповів земельну ділянку площею 4,08 га, яка розташована на території Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва [PERSON] , житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] [PERSON] . Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 71119498 від 10.01.2023 року, наданої приватним нотаріусом Веліксар Т.І., заповіт [PERSON] від 27.09.2005 року, зареєстрований за № 325 не змінювався та не скасовувався. Після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, особи, які мають право на обов`язкову частку відсутні. Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На підставі ч. 3\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. За змістом\~ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~визначено, що місце перебування особи\~це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання\~житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місяця перебування фізичної особи. Положеннями ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З огляду на викладене, відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Тобто по відношенню до [PERSON] , як до спадкоємця, який на час відкриття спадщини постійно проживав спільно із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , встановлюється презумпція прийняття спадщини, цей факт підтвердив у судовому засіданні свідок [PERSON] . Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Веліксар Т.І №282/02-14 від 26.04.2023 року, позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] , оскільки спадкоємцем був пропущений встановлений законодавством шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини після померлого. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved