Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача ТОВ "ЄВРО-КЛІНТ" та третьої особи ТОВ «ГЛОБАЛ СТРОЙ - 3» про визнання майнового (речового) права, мотивуючи свої вимоги тим, що між нею, реєстраційний номер облікової картки платника податків ІПН [NUMBER] (далі - Позивач), Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Строй-3» код ЄДРПОУ 37117755 - Замовник і Землекористувач земельної ділянки та ТОВ «Київмонтажбуд» код ЄДРПОУ 38735603 - продавець було укладено Договір №КМБ/02/028 від 17.12.2014р. купівлі продажу майнових прав. Покупець купує майнові права на об`єкт нерухомості розташований в Об`єкті капітального будівництва за будівельною адресо: [ADDRESS] , з наступними характеристиками: Секція 2, квартира 2, кількість кімнат -1, загальна площа 36.28 кв.м., поверх 2. Об`єкт капітального будівництва розташований на земельній ділянці під кадастровим номером 8000000000:62:096:0038. Згідно Додаткової угоди по договору купівлі-продажу майнових прав №КМБ/02/028 від 17.12.2014р. було змінено номер квартири на 181. 30.03.2017р. ТОВ «Київмонтажбуд» видано Довідку про фінансування 100% майнових прав Об`єкта нерухомості по Договору №КМБ/02/028 купівлі продажу майнових прав від «17» грудня 2014р., а саме підтвердження сплати майнових прав квартири [ADDRESS] , 2 поверху, секції 2, загальною площею 35,80кв.м. Передано Технічний паспорт за Актом від 30.03.2017р. приймання-передачі технічного паспорту по договору купівлі-продажу майнових прав №КМБ/02/028 від 17.12.2014р. Загальна вартість майнових прав складає 339 218грн.00коп. З офіційного сайту Міністерства юстиції України (безкоштовний запит) стало відомо про зміну керівника, засновника ТОВ «Київмонтажбуд», місце реєстрації та назви. Нова назва ТОВ «ЄВРО-КЛІНТ». Про зміну таких даних Позивачу ніхто не повідомляв. Згідно п.11.4. Договору, при зміні ідентифікаційних даних, адреси, контактних телефонів, банківських реквізитів, паспортних даних та інших суттєвих відомостей Сторони зобов`язані письмово повідомляти одна одну протягом 3 (трьох) робочих днів з дати здійснення таких змін. Позивачем в повному обсязі виконано взяті зобов`язання за Договором купівлі продажу майнових прав та сплачено повну вартість майнових прав про що свідчать Довідки фінансування 100% майнових прав Об`єкта нерухомості по Договору. Позивачка вчасно не отримала те, на що розраховувала укладаючи Договір. Так. п.2.4. Договорів визначено, що Запланований термін будівництва та введення в експлуатацію Об`єкта капітального будівництва - 2 квартал 2016р. Тобто з затримкою на сім років, про що свідчить Лист Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва від 22.06.2021р. У судове засідання позивачка та представник позивачки не з`явилися, подали до канцелярії суду заяву про слухання справи без участі представника, позовні вимоги підтримують повністю, просили їх задовольнити. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явилися, доказів про поважність причин своєї неявки суду не надали, хоча про час і місце розгляду справи неодноразово повідомлялися належним чином, що підтверджується зворотними поштовими повідомленнями. Відзиву на позов також ані відповідачем ані третьою особою не надано. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що між позивачкою, Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Строй-3» код ЄДРПОУ 37117755 Замовник і Землекористувач земельної ділянки та ТОВ «Київмонтажбуд» код ЄДРПОУ 38735603 Продавець було укладено Договір №КМБ/02/028 від 17.12.2014р. купівлі продажу майнових прав. Покупець купує майнові права на об`єкт нерухомості розташований в Об`єкті капітального будівництва за будівельною адресо: [ADDRESS] , з наступними характеристиками: Секція 2, квартира 2, кількість кімнат -1, загальна площа 36.28 кв.м., поверх 2. Об`єкт капітального будівництва розташований на земельній ділянці під кадастровим номером 8000000000:62:096:0038. Згідно Додаткової угоди по договору купівлі-продажу майнових прав №КМБ/02/028 від 17.12.2014р. було змінено номер квартири на 181. 30.03.2017р. ТОВ «Київмонтажбуд» видано Довідку про фінансування 100% майнових прав Об`єкта нерухомості по Договору №КМБ/02/028 купівлі продажу майнових прав від «17» грудня 2014р., а саме підтвердження сплати майнових прав квартири [ADDRESS] , 2 поверху, секції 2, загальною площею 35,80кв.м. Передано Технічний паспорт за Актом від 30.03.2017р. приймання-передачі технічного паспорту по договору купівлі-продажу майнових прав №КМБ/02/028 від 17.12.2014р. Загальна вартість майнових прав складає 339 218грн.00коп. З офіційного сайту Міністерства юстиції України (безкоштовний запит) позивачці стало відомо про зміну керівника, засновника ТОВ «Київмонтажбуд», місце реєстрації та назви. Нова назва ТОВ «ЄВРО-КЛІНТ». Про зміну таких даних її ніхто не повідомляв. Згідно п.11.4. Договору, при зміні ідентифікаційних даних, адреси, контактних телефонів, банківських реквізитів, паспортних даних та інших суттєвих відомостей Сторони зобов`язані письмово повідомляти одна одну протягом 3 (трьох) робочих днів з дати здійснення таких змін. Позивачем в повному обсязі виконано взяті зобов`язання за Договором купівлі продажу майнових прав та сплачено повну вартість майнових прав про що свідчать Довідки фінансування 100% майнових прав Об`єкта нерухомості по Договору. Позивачка вчасно не отримала те, на що розраховувала укладаючи Договір. Так. п.2.4. Договорів визначено, що Запланований термін будівництва та введення в експлуатацію Об`єкта капітального будівництва - 2 квартал 2016р. Тобто з затримкою на сім років, про що свідчить Лист Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва від 22.06.2021р. Будь-яких конкретних правових доказів, які свідчили про належне та своєчасне виконання Відповідачем своїх вищевказаних договірних зобов`язань та які повністю або частково спростовували позовні вимоги, відповідач суду не надав і судом таких доказів не здобуто. Відповідно до наданого позивачем і її адвокатом витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 25.07.2017 року за кодом ЄДРПОУ: 38735603 мала місце державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи, а саме зміна повного найменування ТОВ "Киїмонтажбуд" на ТОВ "Євро-Клінт" ЄДРПОУ 3873560. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 177 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Відповідно до ч. 1 ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги. Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» дає визначення поняття «майнові права», які можуть оцінюватися, як будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (частина друга стаття 3 Закону). Майнові права на нерухомість, що є об`єктом будівництва (інвестування), не є речовими правами на чуже майно, оскільки об`єктом цих прав не є «чуже майно», а також не є правом власності, оскільки об`єкт будівництва (інвестування) не існує на момент встановлення іпотеки, а тому не може існувати й право власності на нього. Отже, майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Виходячи з приписів статті 190 ЦК України, частини другої статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та умов укладених між сторонами договорів, суд визнає позивачку такою, що набула майнових прав на квартиру, оскільки вона в повному обсязі виконала умови договору в будівництві. Згідно із ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 статті 11 ЦК України, встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. ст. 202, 204 ЦК України, правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. З урахуванням того, що згідно із ст. 626 ЦК України, договором є домовленість, спрямована на виникнення, зміну та припинення прав та обов`язків, укладення з позивачкою Попереднього договору та Договору про забезпечення виконання зобов`язань є дією, спрямованою на набуття цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплатою неустойки і відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», визначено, що майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та права вимоги. Оскільки квартира є оплаченою позивачем об`єктами, які після завершення будівництва стають окремим майном, то до завершення будівництва об`єкту нерухомого майна, в якому знаходиться квартира, та прийняття його до експлуатації - позивачу належить не право власності на квартиру, а майнове право на неї. Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтями 10-13 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до вимог ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1 ) письмовими, речовими і електронними доказами; 2 ) висновками експертів; 3 ) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved