Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

11 липня 2023 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла заява [PERSON] , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Заяву обґрунтовує тим, що у зв`язку з досягненням пенсійного віку (10.03.1963 р.) 23 травня 2023 року заявниця подала заяву до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області разом з необхідними документами для підрахування стажу та призначення пенсії за віком. Подані документи для нарахування пенсії розглядало Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області. 10 - 12 червня місяці 2023 року по пошті отримала копію рішення вищевказаного управління ПФУ у Кіровоградській області за №204050008284 від 31 травня 2023 р. Даним рішенням було відмовлено [PERSON] в призначенні пенсії за віком. В рішенні записано, що страховий стаж по трудовій книжці становить 11 років 10 місяців 27 днів. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не враховані періоди трудової діяльності згідно трудової книжки серії [NUMBER] від 04.09.1981 та період навчання з 01.09.1978 по 27.07.1981 згідно довідки з навчального закладу "Регіональний центр професійної освіти будівельних технологій Харківської області" №0027 від 28.03.2023, оскільки необхідно впорядкувати документи про зміну прізвища, а саме: У витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00016541492 від 13.04.2016 після одруження прізвище ( [PERSON] ) не відповідає прізвищу в свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] від 01.05.2007 ( [PERSON] ). Вказує, що всі роки трудової діяльності трудова книжка знаходилась в відділі кадрів підприємства, де працювала заявниця. Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00016541492 від 13 квітня 2016 року, виданого Борівським 3АГС - підтверджено: що прізвище (згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого в селі Шарапанівка Крижопільського району Вінницької області 2 квітня 1963 року) - [PERSON] , [INFO] . Довідкою Міністерства освіти і науки України Державного навчального закладу «Регіональний центр професійної освіти будівельних технологій Харківської області» №0027 від 28.03.2023 р. підтверджено, що [PERSON] , [INFO] , дійсно навчалася на денному відділенні на базі базової загальної середньої освіти з отриманням повної загальної середньої освіти в Середньому професійно - технічному училищі №67 м. Харкова з 01.09.1978 року (наказ про зарахування №2-К від 10.09.1978 р.) по 27.07.1981 р. (наказ про випуск №1 1-К від 27.07.1981 р) за професією «Маляр будівельний». Належність трудової книжки серії [NUMBER] підтверджується свідоцтвом про народження, виданого сільською радою села Шарапанівка Крижопільського району Вінницької області 2 квітня 1963 року серії [NUMBER] , та іншими документами. 27 серпня 1982 року між заявницею та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований в відділі державної реєстрації актів цивільного стану м. Харків Харківського міського управління юстиції. Після реєстрації шлюбу своє дівоче прізвище - [PERSON] змінила на прізвище чоловіка - [PERSON] . Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 27.08.1982 р. було виписане на російській мові, тому прізвище заявниці і її чоловіка було записано [PERSON] . 04 вересня 1982 року поступила на роботу на Харківський турбінний завод ім. Кірова на посаду маляра. В відділі кадрів даного заводу на заявницю була виписана трудова книжка серії [NUMBER] . При заповненні трудової книжки працівниками відділу кадрів заводу помилково було невірно записан прізвище - [PERSON] (на російській мові), замість - [PERSON] (на українській мові). 2 січня 1986 року, працюючи на Харківському турбінному заводі, в трудовій книжці працівниками відділу кадрів заводу було внесено зміну прізвища з [PERSON] на [PERSON] на підставі свідоцтва про шлюб № [NUMBER] серії [NUMBER] від 27 серпня 1982 року. При внесенні зміни прізвища в трудову книжку внаслідок укладення шлюбу, працівником відділу кадрів невірно було записано прізвище [PERSON] (на російській мові) замість [PERSON] (на українській мові). В зв?язку з невірністю запису прізвища - [PERSON] - та - [PERSON] в трудовій книжці, стаж з 1 вересня 1978 року Управлінням ПФУ в Кіровоградській області не був зарахований. В жовтні місяці 1992 року шлюб між заявницею та Погорєловим Московським районним судом міста Харкова був розірваний. Після розірвання шлюбу залишила за собою прізвище - [PERSON] . 01 травня 2007 року між заявницею та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Ізюмською сільською радою Борівського району Харківської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №03. Після реєстрації шлюбу своє прізвище - [PERSON] змінила на прізвище чоловіка - [PERSON] . У зв`язку із рішенням про відмову в призначенні пенсії вимушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу- трудової книжки. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 липня 2023 року відкрито провадження у справі за заявою [PERSON] , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Розгляд справи вирішено проводити в порядку окремого провадження. Заявниця [PERSON] у судове засідання не з`явилась. У поданій заяві міститься клопотання про розгляд заяви без її участі. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області у судове засідання не з`явився. На офіційну електронну пошту суду надіслав клопотання про розгляд справи без його участі, справу просив вирішити на розсуд суду. Фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного висновку. Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині першій статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Суд звертає увагу, що у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 644/6274/16-ц від 22.08.2018 р. та в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року зазначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, яка кореспондує з положеннями ч. 1 ст. ст. 81 ЦПК України, якою встановлений обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що рішенням ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 31.05.2023 було відмовлено в призначенні пенсії та вказано, що задля врахування стажу трудової діяльності необхідно впорядкувати документи про зміну прізвища. Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29 липня 1993 року № 58 (далі - Інструкція), визначено порядок встановлення факту належності трудової книжки та внесення до неї змін. Пунктом 2.13. Інструкції визначено, що зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів. Заявником при зверненні до суду не надано доказів того, що вона, як передбачає Інструкція, зверталася до останнього місця роботи із заявою щодо зміни записів у трудовій книжці про її прізвище, а їй було відмовлено у внесенні таких змін або її заява залишилась без відповіді. Крім того, згідно зі п.18 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі- Порядок), за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника. У п. 26 цього Порядку визначено, що якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі трудової книжки, як документа, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії на підставі показань свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника. Дійсно, певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Разом з тим, законом чітко передбачено порядок заповнення трудової книжки, внесення до неї відповідних записів та змін, а саме всі необхідні дії щодо трудової книжки вчиняє роботодавець, тому лише у тому разі, коли роботодавець не виконав свого обов`язку щодо ведення трудової книжки працівника належним чином, або відмовив у зміні записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження, то у такому випадку у суду виникнуть підстави для захисту порушеного права в судовому порядку. Такий висновок ґрунтується на тому принципі урядування, що повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач (у цій справі - роботодавець) зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє (або вчиняє їх неправомірно), це може стати предметом судової перевірки. Не відповідатиме верховенству права, якщо надана законом виконавчій владі дискреція матиме характер необмеженої влади; отже, закон повинен вказати на обсяг будь-якої такої дискреції та на спосіб її здійснення із достатньою чіткістю, аби особа мала змогу відповідним чином захистити себе від свавільних дій. Таким чином, розгляд державними органами питання, що виходить за межі їх компетенції, є порушенням дискреційних повноважень як суб`єкта владних повноважень (доповідь Венеціанської комісії № 512/2009 «Про верховенство права» (Venice Commission: the Rule of Law). Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2023 року (справа № 938/792/21; провадження № 61-5405 св 22). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви [PERSON] .

Outcome: dismissed