Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. Позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] від якого народився син - [PERSON] [INFO] . 15.02.2023 рішенням Шевченківським районним судом м. Києва зареєстрований шлюб між сторонами розірвано. З 24.05.2011 року син [PERSON] [INFO] зареєстрваний та проживає разом з мамою за місцем її реєстрації по [ADDRESS] . [PERSON] перебуває на повному утриманні позивача, відповідач добровільно надавати допомогу на утримання дитини не бажає. Позивач також зазначає, що матеріальне становище позивача не дозволяє самостійно утримати неповнолітню дитину, тому просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх його заробітку (доходу), але не меньше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Провадження у справі відкрито 23 березня 2023 року, відповідно до положень ст.ст. 19, 274 ЦПК України, вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні позивач підтримала позовну заяву в повному обсязі та просила про її задоволення з урахуванням наведених доводів, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про відкриття провадження у справі і дату розгляду, у встановленому законом порядку відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився. За таких обставин, зважаючи на положення ст.ст. 223, 280 ЦПК України, за відсутності заперечень позивача суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши наявні докази та надавши їм належну оцінку, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 15.02.2023 рішенням Шевченківського районного суду м. Києва шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , актовий запис №1070 - розірвано (копія наявна в матеріалах справи). Позивачка та відповідач є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видане 13.05.2011 Відділом реєстрації цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві (копія наявна в матеріалах справи). Як вбачається із копії довідки Товариства з обмеженою відповідальністю "Астрафарм" від 06.03.2023 №230/23 [PERSON] працює в Товаристві з 10.12.2019 на посаді консультантом з маркетингу та у період з вересня 2022 р. по лютий 2023 р. отримала заробітну плату у сумі 58 834,05 грн.. З 03.08.1995 зареєстроване місце позивача [PERSON] [INFO] , в [ADDRESS] , підтвердується Витягом з реєстру Київської територіальної громади №2023/001171134 від 08.02.2023 (копія наявна в матеріалах справи). Зареєстроване місце проживання [PERSON] з 24.11.2011 р. є місце реєстрації його матері (витяг з реєстру Київської територіальної громади №2023/001153260 від 07.02.2023). Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як зазначає [PERSON] відповідач добровільно матеріальну грошову допомогу на утримання сина не надає. Дитина знаходиться повністю на її утриманні. Під час розгляду справи не було встановлено обставин та не отримано доказів, які б спростовували вище наведені твердження позивача. Разом з тим, позивач зазначає, що домовленість щодо утримання малолітнього [PERSON] [INFO] між сторонами відсутня. Письмового договору подружжя про надання утримання одному з них не укладався відповідно до ст. 78 СК України. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частц івід доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Матеріали справи не містять доказів того, що [PERSON] має на утриманні інших неповнолітніх, малолітніх дітей або непрацездатних осіб. Разом з тим, під час розгляду справи не було встановлено обставин того, що відповідач в силу стану здоров`я, інших обставин позбавлений можливості утримувати дитину. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідно до ч.2 ст. 182 СК України. Прожитковий мінімум для дитини відповідного віку встановлюється Законом України про держаний бюджет на відповідний рік. Згідно з п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Згідно ч.3 ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) їїматері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Зважаючи на обставини встановлені в судовому засіданні, з огляду на те, що під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про утримання відповідачем своєї малолітньої дитини, приймаючи до уваги приписи ст. 180, 182 СК України та за відсутності доказів того, що [PERSON] не має можливості надавати відповідну матеріальну допомогу у розмірі встановленому законом, суд приходить до висновку, про можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved