Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом і просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . Посилається в позові на те, вона є наймачем вищевказаної квартири відповідно до ордеру на жиле приміщення №3819 серія Б від 23 жовтня 1997 року. Вказаний ордер був виданий на сім`ю з трьох осіб, а саме на неї та двох її синів [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS] на підставі розпорядження Харківської районної державної адміністрації від 30 вересня 1997 року №557. 16 червня 2000 року вона зареєстровула шлюб з [PERSON] прийнявши прізвище [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження. Після реєстрації шлюбу зі [PERSON] , він і двоє його дітей: донька [PERSON] та син [PERSON] були зареєстровані в квартирі [ADDRESS] . Однак, сімейне життя зі [PERSON] у них не склалося та в 2017 році [PERSON] поїхав в Миколаївську область в селище Ольшанське і до сім`ї не повертався. 23 жовтня 2020 шлюб між ними був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. 20 вересня 2021 року після розірвання шлюбу колишній чоловік - [PERSON] знявся з реєстрації в спірній квартирі, що підтверджується витягом з реєстру. В квартирі залишились зареєстрованими 5-ть осіб: вона, два її сина - [PERSON] та [PERSON] , а також донька [PERSON] - [PERSON] і його син [PERSON] 20 червня 2009 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , та після реєстрації шлюбу переїхав до місця проживання дружини в м. Києві Борщагіський район, де проживає зі своєю сім`єю до теперешнього часу і адреса їх проживання невідома. Донька [PERSON] - [PERSON] не проживає в квартирі з 2001 року, в зв`язку з тим, що вона зереєструвала 10 листопада 2000 року шлюб з [PERSON] і переїхала з 2001 року проживати до свого чоловіка. [INFO] [PERSON] народила доньку [PERSON] , яку зареєструвала в квартирі [ADDRESS] за її місцем реєстрації. 09 травня 2023 року [PERSON] знялася з реєстрації в спірній квартирі, що підтвержується витягом з реєстру. На данний час в спірній квартирі зареєстровано вона, два її сина - [PERSON] та [PERSON] , а також [PERSON] та [PERSON] . Відповідач [PERSON] залишив спірну квартиру в добровільному порядку і без поважних причин не проживає в ній приблизно 14 років, а відповідачка [PERSON] з моменту народження з 25 травня 2002 року, також не проживає в квартирі без поважних причин, що підтверджується актом державного управління справами будинку відпочинку «Конча-Заспа» від 26.04.2023 року. У зв`язку з тим, що відповідачі не знялися з реєстрації зі спірної житлової площі, вона змушена протягом тривалого часу нести додаткові витрати по сплаті комунальних платежів та інших витрат, що покладає на неї додаткові фінансові витрати. Відповідачі залишили спірну квартиру добровільно, тривалий час в квартирі не проживають, не користуються нею, не виконують зі свого боку обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення, квартирою зовсім не цікавляться, перестали відноситися до спірного житлового приміщення як до свого постійного місця проживання, та без поважних причин перестали користуватися вказаним житлом. Ніякого майна, яке належить відповідачам та їх особистих речей в квартирі немає з дня їх не проживання. Враховуючи викладене, вважає, що відповідачі є такими, що втратили право користування квартирою, а тому просить задовольнити позов. Ухвалою суду від 29 травня 2023 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження . Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачам копію позовної заяви з додатками. У встановлений ухвалою строк відзив від відповідачів не надійшов. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках: тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання (п.2 ч.3 ст. 71 ЖК УРСР). У випадках, передбачених пунктами 1 - 7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті. Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] відповідно до ордера № 3819 серії Б від 23 жовтня 1997 року була надана [PERSON] та її синам [PERSON] , [PERSON] на підставі Розпорядження Харківської районної державної адміністрації від 30 вересня 1997 року №557 (а.с.8). Згідно з витягом з Реєстру територіальної громади міста Києва в спірній квартирі зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та відповідачі по справі - [PERSON] , [PERSON] . Судом також встановлено, що 16 червня 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського районного управління юстиції у м.Києві запис №205 було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] та присвоєно прізвище піля одруження дружині [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу виданого Голосіївським районним у м.Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 23 жовтня 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.10,11). З матеріалів справи вбачається, що відповідачі в квартирі [ADDRESS] не проживають, що підтверджується актом від 26 квітня 2023 року державного управління справами будинку відпочинку «Конча-Заспа», засвідчений майстром ЖЕД [PERSON] (а.с.22). Дані обставини знайшли своє підтвердження при розгляді справи по суті. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Тобто, при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування слід встановити, скільки часу відповідачі не проживають у спірному приміщенні; які існують поважні причини їх не проживання у жилому приміщенні понад шість місяців. З цього випливає, що законом на позивача покладається обов`язок доказування факту непроживання відповідача у спірному жилому приміщенні понад шість місяців до моменту звернення до суду із позовом. Суд враховує, що відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.3 ст.13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За змістом ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Таким чином, законодавством України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту. Відповідачі, не надавши відзиву на позов доводів, викладених позивачем у позові, не спростували. В свою чергу приведені позивачем докази є належними та допустимими доказами з точки зору ст.ст. 77, 78 ЦПК України. Які дають суду підстави для висновку про непроживання відповідачів в спірній квартирі понад встановлений законом строк. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 1073,60 грн. судового збору, сплаченого нею при зверненні до суду.

Outcome: approved