Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач, КП «Електротранс», звернулось в суд з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього на свою користь 48\~717,50 грн. яка складається із сплаченого судового збору в розмірі 11\~242,50 грн. та податку з доходів фізичних осіб в розмірі 37\~475,00 грн., а також судові витрати по справі. Позов обґрунтовано тим, що 14.12.2020 року в рамках публічної закупівлі підприємством було укладено договір № 87/2020 про закупівлю товару з фізичною особою [PERSON] , що не мав статусу фізичної особи-підприємця. Відповідно до п. 1.1. договору відповідач зобов`язується у визначений цим договором строк передати у власність підйомник монтажний спеціальний (типу ПАТУ-500 на базі трактора МТЗ 80) код за ДК 021:2015 42410000-3 Підіймально-транспортувальне обладнання, згідно специфікації, яка наведена в додатку 1 до цього Договору та є його невід`ємною частиною, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити такий товар. Згідно до п. 3.1. загальна сума договору становила 749 500,00 грн. без ПДВ. Відповідно до п.14.4. постачальник підтверджував, що на дату підписання цього договору немає статусу платника податку па прибуток па загальних умовах, а також не є платником податку на додану вартість. Підпунктом 14.1.180\~п.\~14.1\~ст.\~14\~ПК України\~зазначено,\~що податковий,\~агент щодо\~податку на\~доходи фізичних\~осіб -\~юридична особа\~(її\~філія,\~відділення,\~інший відокремлений\~підрозділ),\~самозайнята особа,\~представництво нерезидента\~-\~юридичної особи,\~які незалежно\~від організаційно-правового\~статусу та\~способу оподаткування\~іншими податками\~та/або\~форми нарахування\~(виплати,\~надання)\~доходу (у\~грошовій або\~не грошовій\~формі)\~зобов`язані\~нараховувати,\~утримувати та\~сплачувати податок,\~передбачений розділом\~ІУ цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітніст податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм зі порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу. Підпунктом 162.1.3 пункту 162.1 статті 162 ПК України визначено, що платниками податку на доходи фізичних осіб є податковий агент. Згідно з підпунктами 168.1.1 та 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену статті 167 цього Кодексу. Відповідно п. 173.3. у разі, якщо стороною договору купівлі-продажу об`єкта рухомого майна є юридична особа чи самозайнята особа, така особа вважається податковим агентом платника податку та зобов`язана викопати всі визначені цим розділом функції податкового агента. При цьому податковий агент утримує податок за ставками, визначеними відповідно до пунктів 173.1 або 173.2 цієї статті з урахуванням інформації мро черговість продаж) рухомого майна, зазначеної платником податку у договорі купівлі-продажу чи в окремій заяві. Відповідно до вимог закону, КП «Електротранс» у якості податкового агента [PERSON] 31.05.2021 року були сплачені військовий збір за ПАТУ-500 за [PERSON] у розмірі 11 242,50 грн. та податок з доходів фізичних осіб у розмірі 37 475,00 грн., у загальній сумі 48 717,50 грн. Оскільки, відповідно до ст. ст. 14, 168, 173 ПК України податок із суми доходу здійснюється за рахунок отримувача доходу, вищезазначені суми повинні бути сплачені відповідачем, замість позивача. З урахуванням того, що КП «Електротранс» сплатило за [PERSON] визначені суми, згідно Податкового кодексу України, які відповідач повинен сплатити самостійно, але після проведення претензійної роботи та надсилання на адресу відповідача листів з вимогою про сплату коштів, дій від відповідача не було здійснено, а тому підприємство звертається в суд з даним позовом. Ухвалою суду від 23.01.2023 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу надано термін для подання відзиву на позов, призначено судове засідання. 15.05.2023 року відповідачем надано пояснення до позову, відповідно до яких позов ним не визнається, зазначається, що умови договору ним виконано в повному обсязі, оплата за товар позивачем здійснювалась частинами, позивачем самостійно нараховувався податок та судовий збір, але не був виплачений вчасно, а тому відповідальність має нести сам позивач. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, посилаючись на обставини, що в ньому викладені, пояснила, що відповідач має повернути позивачеві незаконно утримувані кошти на підставі статті 1212 УК України. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на надані суду пояснення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі статтею\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою\~статті 4 ЦПК України\~передбачено, що\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої\~статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Судом встановлено, що 14.12.2020 року в рамках публічної закупівлі комунальним підприємством «Електротранс» було укладено договір № 87/2020 про закупівлю товару з фізичною особою [PERSON] , що не мав статусу фізичної особи-підприємця. Відповідно до п. 1.1. договору відповідач зобов`язується у визначений цим договором строк передати у власність підйомник монтажний спеціальний (типу ПАТУ-500 на базі трактора МТЗ 80) код за ДК 021:2015 42410000-3 Підіймально-транспортувальне обладнання, згідно специфікації, яка наведена в додатку 1 до цього Договору та є його невід`ємною частиною, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити такий товар. Згідно до п. 3.1. загальна сума договору становила 749 500,00 грн. без ПДВ. Відповідно до п.14.4. постачальник підтверджував, що на дату підписання цього договору немає статусу платника податку па прибуток па загальних умовах, а також не є платником податку на додану вартість. Відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі», КП «Електротранс» самостійно формувало тендерну документацію з відповідними вимогами, щодо предмета закупівлі (трактора МТЗ 80), строків поставки, оплати товару та інших умов у тому числі оплати ставок та зборів (ПДВ, ЄСВ, ПДФО). Згідно з актом КП «Електротранс» отримало відповідно до договору товар у повному обсязі на суму визначену в договорі № 87/2020 від 14.12.2020 року та у строки до 31.12.2020 року. Оплата за поставлений товар у розмірі 749 500 грн., підприємством була здійснена частинами. Вказані обставини не заперечуються сторонами у справі і вважаються судом встановленими. Відповідно до ст. 168.1.1 Податкового кодексу України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний\~утримувати податок\~із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Згідно ст. 168.1.2. ПКУ, податок сплачується (перераховується) до відповідного бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки, небанківські надавачі платіжних послуг приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання платіжної інструкції на перерахування цього податку до відповідного бюджету або платіжної інструкції на зарахування коштів у сумі цього податку на єдиний рахунок, визначений статтею 351 цього Кодексу. Статтею 168.1.3. ПКУ визначено, якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов`язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку. Відповідно до ст. 168.1.5. ПКУ, якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду. Таким чином, позивач самостійно нарахував суму ПДФО 37 475,00 грн. та військовий збір -11 242,50 грн., але не виплатив платнику податків і тому згідно ст. 168.1.3 ПКУ на КП «Електротранс» покладається обов`язок самостійно сплатити ПДФО та військовий збір, що позивач і здійснив. Статтею 168.4.7. ПКУ передбачено, що відповідальність за своєчасне та повне перерахування сум податку до відповідного бюджету несе юридична особа або її відокремлений підрозділ, що нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід. Податковий кодекс України розділив відповідальність фізичної особи визначеної ст. 168.4.5. ПКУ, а саме: фізична особа, відповідальна згідно з вимогами цього розділу за нарахування та утримання податку, сплачує (перераховує) його до відповідного бюджету: а) у разі коли така фізична особа є податковим агентом, - за місцем реєстрації у контролюючих органах, а у випадках, передбачених цим Кодексом, - за місцезнаходженням земельних ділянок, земельних часток (паїв), виділених або не виділених в натурі (на місцевості); б) у разі нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу майна резидентами та нерезидентами, посвідчення договорів дарування чи видачі свідоцтв про право на спадщину нерезидентам - за місцем нотаріального посвідчення таких договорів (одержання свідоцтв); в) в інших випадках - за її податковою адресою, а у випадках, передбачених цим Кодексом, - за місцезнаходженням земельних ділянок, земельних часток (паїв), виділених або не виділених в натурі (на місцевості). З урахуванням положень ст. 168.4.8. ПКУ, відповідальність за своєчасне та повне перерахування сум податку до відповідного бюджету несе фізична особа у випадках, визначених цим розділом. Згідно ст. 168.4.8 ПКУ відповідач не є податковим агентом, договір № 87/2020 від 14.12.2020 року не посвідчений нотаріально, предметом договору не є земельні ділянки, земельні частки (паїв), виділених або не виділених в натурі (на місцевості), тому відповідач не може відповідати за дії позивача в розумінні їхньої самостійної волі, щодо перерахування ПДФО та військового збору та виконання ними свого обов`язку згідно ПКУ. Відповідно до ст. 1212 ЦК України, на яку посилається представник позивача в судовому засіданні, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення Глави 83 застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін з зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз ст. 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку, якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не грунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Тобто, сплата ПДФО та військового збору покладається на КП «Електротранс» при невиконанні вимог ПКУ позивачем, вся відповідальність згідно ст. 168.4.7. ПКУ і перекладання її на інших (у тому числі фізичних осіб) у частині регресних вимог не передбачена ПКУ, на який посилається позивач. Вимоги КП «Електротранс» про повернення коштів на підставі ст. 1212 ЦК України є не обґрунтованими. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову КП «Електротранс» в повному обсязі. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України суд відносить судові витрати у даній справі за рахунок позивача.

Outcome: dismissed