Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

У вересні 2022 року заявник звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт його [PERSON] , постійного проживання на території України на момент 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року. В обґрунтування поданої заяви зазначено, що ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 30.09.2014 року по кримінальній справі №706/637/14-к, застосовано відносно [PERSON] , примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні із суворим типом нагляду за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07.06.2022 року по справі №204/3377/22 продовжено застосування зазначених примусових заходів медичного характеру відносно [PERSON] , [INFO] , в закладі з надання психіатричної допомоги зі суворим наглядом, а саме в Дніпровській філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» ухвала від 07.06.2022 року набрала чинності від 14.06.2022 року. Згідно з довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААВ №144774 [PERSON] є 01 травня 2022 року особою з інвалідністю 2 групи, з дитинства. Інвалідність встановлення на строк до 01 травня 2023 року. Заявник вказує, що станом на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» 13 листопада 1991 року він дійсно постійно перебував на території України, а саме був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Також вказує, що встановлення факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) є підставою для оформлення належності до громадянства України. В судовому засіданні заявник та його представник просили задовольнити подану заяву у повному обсязі. Представник Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Суд, вислухавши думку сторін в судовому засіданні, пояснення свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 30.09.2014 року по кримінальній справі №706/637/14-к, застосовано відносно [PERSON] , примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні із суворим типом нагляду за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України. Відповідно до довідки від 06.07.2015 року [PERSON] проживав у 1972 року у [ADDRESS] (а.с. 15). На підтвердження постійного проживання на території України на момент 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року, заявником надано довідку №97 від 11.06.2020 року виконавчого комітету Осітнянської сільської ради Христинівського району Черкаської області, відповідно до якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживав на території Осітнянської сільської ради з 1986 року по 1990 року згідно по господарській книги №1, особистий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , згідно по господарської книги №1 за 1991-1995 роки особовий рахунок № [NUMBER] , згідно по господарської книги №1 за 1996-2000 роки, особистий рахунок № [NUMBER] та по господарської книги №1 за 2001-2005 роки, особовий рахунок № [NUMBER] . Відомості про даного громадянина від 2006 року відсутній. На підтвердження даних надано копії вищевказаних записів по господарських книгах (а.с. 25-29). Також, із довідки виданої СВК «Маяк» (с. Осітна, Христинівського району, Черкаської області) вбачається, що [PERSON] працював в даному господарстві з 25 березня 1990 року по 20 березня 2005 року, з 10 березня 2006 року по 12 квітня 2006 року, з 15 січня 2007 року по 06 березня 2009 року (а.с. 31). Крім того, в судовому засіданні свідком [PERSON] надано пояснення, відповідно до яких вказано, що з 1986 року, він з батьком та братом проживали на Україні. З 2000 року він з ними не проживає, вони рідко бачились. Відповідно до п. 5 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, і справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися з фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, а також особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року. У п. 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Судом встановлено, що заявник не має іншої можливості документально підтвердити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року, але його встановлення породжує юридичні наслідки, оскільки з таким фактом чинне законодавство пов`язує можливість видачі паспорту громадянина України, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній. Надані докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Таким чином, судом встановлено та підтверджується матеріалам справи, що станом на час проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року, а також станом на 13 листопада 1991 року заявник дійсно постійно проживав та був зареєстрований на території, яка є територією України, а тому його заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати відшкодовуються за рахунок держави, у зв`язку з тим, що є особою, яка звільнена від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved