Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить суд: -визнати [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] ; -внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 492 від 17.10.2007 року, вчинений відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області - відповідно до рішення суду, виключивши в графі «батько» запис « [PERSON] », замість цього вказати батьком дитини [PERSON] [INFO] - « [PERSON] », [INFO] . Короткий зміст та обґрунтування позову Позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] з весни 2006 року по березень 2007 року включно мали різного характеру відносини, деякий період спільно проживали. Надалі, в кінці березня 2007 року і до грудня 2011 року [PERSON] та [PERSON] не бачились та не спілкувались. В квітні, 2007 року, відповідачка [PERSON] офіційно зареєструвала шлюб із Відповідачем [PERSON] . Під час проживання [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] , про що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 492 від 17 жовтня 2007 року. [PERSON] дитиною з інвалідністю, що підтверджується відповідним посвідченням. З огляду на те, що відповідачі перебували в зареєстрованому шлюбі, батьком дитини вказано [PERSON] . Пізніше відповідачі [PERSON] та [PERSON] припинили фактичне проживання та 26.09.2011 року розірвали свій шлюб на підставі судового рішення. Позивач вказує, що після того як [PERSON] та [PERSON] припинили спільні відносини та розірвали шлюб, він знову почав спільно проживати з [PERSON] та 26 листопада 2014 року вони зареєстрували шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб. Також зазначає, що з часом він почав помічати схожість [PERSON] із ним, спільні риси обличчя, характеру, що почало викликати питання про ймовірне батьківство відносно [PERSON] , у зв`язку зі чим початку серпня 2023 року [PERSON] провів серйозну та відверту бесіду із [PERSON] , під час якої вона зізналась, що їй з самого початку було відомо і зрозуміло що саме позивач [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] . З огляду на наведене, у [PERSON] вважає, що у нього достатньо відомостей і переконань про те, що саме він є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] . На підставі наведеного просить суд задовольнити позов. Рух справи у суді Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.09.2023 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підтовче судове засідання. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився. 20.09.2023 року адвокат Гербей А.А., який діє в інтересах позивача, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги позову підтримав в повному обсязі посилаючись на обставини які зазначені в позові та просив задовольнити. Відповідачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, але надала заяву про розгляд справи у її відсутність, в зв`язку з тим, що біологічним батьком дитини є саме позивач, просила суд визнати його батьком та внести зміни до актового запису. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи міститься нотаріально засвідчена заява [PERSON] ,відповідно до якої він зазначає, що позовні вимоги [PERSON] визнає, не заперечує щодо визнання [PERSON] батьком [PERSON] , 2007 року народження. Справу просить розглядати у його відсутність. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За змістом ч.1 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Положенням ч.3 та ч.4 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.206 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування Судом встановлено, що з січня 2018 року Позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] з весни 2006 року по березень 2007 року включно мали різного характеру відносини, деякий період спільно проживали. Надалі, в кінці березня 2007 року і до грудня 2011 року [PERSON] та [PERSON] не бачились та не спілкувались. В квітні, 2007 року, відповідачка [PERSON] офіційно зареєструвала шлюб із Відповідачем [PERSON] . Під час проживання [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] , про що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 492 від 17 жовтня 2007 року. [PERSON] дитиною з інвалідністю, що підтверджується відповідним посвідченням. З огляду на те, що відповідачі перебували в зареєстрованому шлюбі, батьком дитини вказано [PERSON] . Пізніше відповідачі [PERSON] та [PERSON] припинили фактичне проживання та 26.09.2011 року розірвали свій шлюб на підставі судового рішення. Позивач вказує, що після того як [PERSON] та [PERSON] припинили спільні відносини та розірвали шлюб, він знову почав спільно проживати з [PERSON] та 26 листопада 2014 року вони зареєстрували шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб. Також зазначає, що з часом він почав помічати схожість [PERSON] із ним, спільні риси обличчя, характеру, що почало викликати питання про ймовірне батьківство відносно [PERSON] , у зв`язку зі чим початку серпня 2023 року [PERSON] провів серйозну та відверту бесіду із [PERSON] , під час якої вона зізналась, що їй з самого початку було відомо і зрозуміло що саме позивач [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] . Таким чином, біологічним батьком дитини [PERSON] , 2007 року народження є позивач [PERSON] . Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. За змістом статті 121, частини 1 статті 122 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків. Згідно ч. 1 ст. 126 Сімейного кодексу України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відповідно до статей 264, 265 Цивільного Процесуального кодексу України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц (провадження №61-6030св18) зазначено, що: «щодо предмету доказування у даній категорії справи, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved