Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-10 00:00:00

Позивач\~ [PERSON] в особі свого представника звернулась до суду з позовом до [PERSON] ,\~в якому просить стягнути заборгованість за договором позики №Х281221-22 від 28.12.2021 року в загальній сумі 182341 грн., витрати за надання професійної правничої допомоги у сумі 41014,15 грн., судовий збір. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 27 липня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] \~був укладений письмовий договір позики №Х281221-22, предметом якого було передання у власність позичальника грошових коштів у сумі 104149 грн., що за курсом продажі доларів США а АТ КБ «ПриватБанк» (1 долар США = 27,35 грн.), встановленим на день укладення цього Договору, що було еквівалентно 3808 доларів США. Згідно з п.2 Договору позики, сума позики отримана позичальником в повному обсязі до моменту підписання договору. Факт отримання позики, а також зазначені домовленості, підтверджуються розпискою від 28.12.2021 року, написаною позичальником. Кінцевий строк повернення відповідачем грошових коштів, відповідно до п. 1 Договору позики та графіку повернення Позичальником грошових коштів, закріпленому у п. 5 Договору позики, а також розписки становив 28.12.2022 року включно. Згідно з п. 7 Договору позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, зазначеної в п. 1 даного договору, готівкою в м. Харкові. Відповідно до п.8 Договору позики у випадку зміни у бік збільшення курсу гривні по відношенню до долару США від зазначеного курсу у п. 1 цього Договору, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір повернутої позики або її частини відповідав доларовому еквіваленту суми позики, за комерційним курсом продажу долару США, встановленому в АТ КБ «ПриватБанк» на день здійснення кожного платежу за цим договором. Пунктом 9 Договору визначено, що у разі прострочення виконання зобов`язання позичальником за даним договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. За несвоєчасне повернення позики (її чергової частини) позичальник сплачує позикодавцю неустойку у розмірі 1% від суми займу за кожний календарний день існування простроченої заборгованості. Згідно п.п. 10, 11 Договору позики забезпеченням виконання Позичальником зобов`язань була передача в заставу рухомого майна - автомобіля CHEVROLET модель NIVA шасі (кузов, рама) [NUMBER] , 2008 року випуску, тип кузову -легковий універсал, колір сірий, державний номер [NUMBER] , який належав Позичальнику на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 28.08.2018, ТСЦ 6341. Відповідно до п. 12 Договору позики факт повернення позики або її частини підтверджується заявою позикодавця про одержання суми позики в повному обсязі або частково, яке є єдиним належним підтвердженням виконання Позичальником зобов`язання за цим договором. Після повного виконання зобов`язання Позичальником за даним договором Позикодавець зобов`язується передати позичальнику розписку. Згідно п. 14.2 Договору позичальник зобов`язаний належним чином виконувати зобов`язання, покладені на нього положеннями договору позики ( в тому числі щодо своєчасного повернення позики). Відповідно до п. 14.3 Договору позичальник зобов`язаний протягом двох робочих днів письмово повідомляти позикодавця про зміну адреси, місця роботи, номерів телефонів, прізвища ті імені та наявність інших обставин, що можуть вплинути на виконання зобов`язання за цим Договором, з наданням відповідних документів, що підтверджують такі зміни. Згідно п. 14.4 Договору у разі невиконання позичальником умов договору позики, позичальник зобов`язаний повернути всю суму позики, сплатити нараховані пеню і штрафні санкції, а також виконати усі інші зобов`язання за договором позики. Відповідно до п.5 Договору позики відповідач мав повернути грошові кошти позивачу відповідно до графіку платежів, а саме щомісяця до 28 числа, починаючи з 28.01.2022 року, рівними частинами по 8670 грн., що було еквівалентно 317 доларів США. Відповідач не дотримався взятих на себе зобов`язань за Договором заходів щодо повернення боргу не вжив та позику у визначені Договором та розпискою строки позивачу не повернув. Представник позивача зазначає, що відповідач умисно ухиляється від виконання покладених на нього Договором зобов`язань та повернення боргу. Станом на дату подання позовної заяви сума основного боргу становить 153462,40 грн. (3808 доларів США*40,30 грн). Таким чином, сума заборгованості за Договором позики станом на 17.01.2022, яка підлягає поверненню відповідачем, складає 182341,46 грн. з яких: 153462,40 грн сума основного боргу, 147,09 грн. індекс інфляції, 19,65 грн 3% річних, 28712, 32 грн.- договірна пеня). Посилаючись на ст.524, 526, 530, 533,611, 625,1050, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України, просить позовні вимоги задовольнити. У вказаній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. До суду від представника позивача надійшла заява про долучення оригіналу договору позики №Х281221-22 від 28.12.2021 року, оригінал розписки від 28.12.2021року. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно й належним чином. Від представника позивача надійшла заява, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подавав. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів згідно з ч.4\~ст.223 ЦПК України\~та, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.12.2021 року між [PERSON] та\~ [PERSON] \~був укладений письмовий договір позики №Х281221-22, предметом якого було передання у власність позичальника грошових коштів у сумі 104149 грн.. За умовами п.1 Договору позики від 28.12.2021 року «Позикодавець» передає у власність, а Позичальник приймає у власність від Позикодавця грошові кошти в сумі 104149 грн., що є еквівалентом 3808 доларів США за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПриватБанк» (1 долар США =27,350 грн.), в свою чергу Позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк, та згідно з визначеними цим договором умовами Сторони домовились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядок передбаченому цим Договором буде 3808 доларів США, за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПриватБанк» на дату здійснення платежу, не пізніше ніж через 12 місяців з моменту укладення даного договору, тобто до 28.12.2022 року. За домовленістю Сторін позика є безпроцентною. П.5 встановлено графік повернення суми позики позикодавцеві. Відповідно до п.7 договору позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, зазначеної в п.1 даного договору, готівкою в м. Харкові. Пунктом 9 Договору позики визначено, що у разі прострочення виконання зобов`язання Позичальником за даним договором, Позичальник зобов`язаній сплатити Позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від протраченої суми. За несвоєчасне повернення позики (її чергової частини за графіком) Позичальник сплачує Позикодавцю неустойку в розмірі 1% від суми займу за кожний календарний день існування простроченої заборгованості. Згідно з п. 10 Договору позики, з метою забезпечення Позичальником виконання своїх зобов`язань за цим договором, позичальник укладає договір застави транспортного засобу. Відповідно до графіку повернення Позичальником грошових коштів ( п.5 Договору) Відповідач мав повернути позику частинами, а саме щомісяця до 28 числа, починаючи з 28.01.2022 року рівними частинами по 8670 грн., що еквівалентно 317 доларів США. Відповідно до розписки від 28.12.2021 вбачається, що\~ [PERSON] \~отримав грошові кошти за Договором позики у розмірі\~104149 грн., що є еквівалентом 3808 доларів США, що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПриватБанк» ( 1 долар США =27,350 грн.), зобов`язався повернути цю суму [PERSON] в строк до 28.12.2022 включно, про що власноручно зазначив у розписці. Відповідно до наданого представником позивача розрахунку штрафних санкцій за неналежне виконання [PERSON] умов Договору позики до сплати підлягає: пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за період з 29.01.2022 року по 23.02.2022 року в сумі 28712,32 грн., інфляційні збитки нараховані за період з 29.01.2022 року по 23.02.2022 на суму 9193 грн 147,09 грн., 3% річних нараховані за період з 29.01.2022 року по 23.02.2022 на суму 9193 грн. 19,65 грн.. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики\~укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідач погодився з умовами про строк і порядок повернення позики, про що свідчить особистий підпис відповідача в договорі позики та власноруч написана ним розписка. За приписами ч.2 статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно до ч.1 ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ч.1 ст.530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час з прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. Станом на дату подання позовної заяви сума основного боргу становить 153462,40 грн. (3808 доларів США*40,30 грн). На підставі ст.625 ЦК України позивачем здійснено розрахунок інфляційних збитків за період з 29.01.2022 року по 23.02.2022 на суму 9193 грн 147,09 грн., 3% річних нараховані за період з 29.01.2022 року по 23.02.2022 на суму 9193 грн. 19,65 грн.. Щодо нарахування індексу інфляції на борг суд зазначає таке. Зазначені правовідносини врегульовані у правовій позиції, висловленій у постанові Верховного Суду\~№ 130/2604/18 від 03.03.2021. Так, за змістом статті 1 Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Разом із тим, у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти. Оскільки предметом спору є грошові кошти, виражені у гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті інфляційні витрати стягненню не підлягають, тому суд, не дивлячись на застереження у договорі позики про такі нарахування (положення ч. 1 ст. 203 ЦК України), відмовляє у стягненні передбачених ст. 625 ЦК України інфляційних втрат в сумі 147,09 грн.. Судом перевірено розрахунок трьох відсотків річних, здійснений позивачем, та встановлено, що розрахунок 3% річних за вказаний вище період здійснено вірно та підлягає до стягнення у сумі 19,65 грн.. Також судом перевірено розрахунок пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за період з 29.01.2022 року по 23.02.2022 року, нарахованої на підставі п.9 Договору позики, розмір якої дійсно становить 28712,32 грн.. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково та стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості у загальній сумі 182194,37 грн. з яких: 153462,40 грн. сума основного боргу, 19,65 грн. 3% річних від простроченої суми за період з 29.01.2022 року по 23.02.2022 року, 28712,32 грн. договірна пеня за період з 29.01.2022 року по 23.02.2022 року. Крім того, позивачем заявлено про відшкодування витрат на правничу допомогу у сумі 41014,15 грн., щодо чого суд зазначає таке. Відповідно до договору про надання правової допомоги №б/н від 12.09.2022, укладеному між клієнтом [PERSON] та адвокатом Гупал Р. М., предметом договору є зокрема представництво клієнта у судах під час здійснення цивільного судочинства (п.1.1.4). Договором передбачено, що факт наданих послуг підтверджується актом наданих послуг (п.4.6 Договору). Гонорар складається із суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені Сторонами відповідно до Додатку до Договору (п.4.2 Договору). Гонорар сплачується готівкою або здійснюється у безготівковому порядку на рахунок адвокату (п.4.7 Договору). Відповідно до Додатку до договору про надання правової допомоги б/н від 12.09.2022року, укладеного 16.01.2023 року, сторони погодили, що вартість наданих послуг (без урахування участі у судових засіданнях) складає 20 000 грн 00 коп. За участь у судових засіданнях клієнтом додатково сплачується 3350 грн за кожен судодень. У разі прийняття рішення по справі на користь клієнта адвокату сплачується додатковий гонорар у розмірі 10% від суми задоволених позовних вимог. Суду надано попередній розрахунок однієї години надання послуг на правому допомогу за даною справою та акт наданих послуг від 17.01.2023 року про надання послуг на суму 16080 грн., рахунок фактуру №б/н від 17.01.2023 року до акту наданих послуг від 17.01.2023 року постачальник послуг - [PERSON] , платник - [PERSON] на суму 16080 грн.. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).\~Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.\~ Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 №301/1894/17 вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). У відповідності до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких зокрема відносяться витрати\~на професійну правничу допомогу\~покладаються\~у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно постанови ВП ВС від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18 у процесі вирішення питання про віднесення до судових витрат, які розподілені за результатами розгляду спору, бонусів, передбачених договором про надання правничої допомоги, залежно від результатів розгляду справи, тобто так званого «гонорару успіху», для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у разі укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи те, чи були вони фактично здійснені, а також їх необхідність. При цьому суд, визначаючи суму відшкодування, має послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про стягнення витрат на правову допомогу в межах доведених позивачем витрат, враховуючи критерії реальності та розумності розміру адвокатських витрат, а саме в сумі 16080 грн.. Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень\~ст.141 ЦПК України. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача у сумі 1821,95 грн..

Outcome: partial