Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12.07.20218 між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] шляхом підписання Оферти на укладання угоди про надання кредиту, було укладено Договір № 500810512, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 90918,85грн, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 13.07.2025 та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 23,00%. ПАТ «Альфа Банк» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в розмірі 90918,8грн. В свою чергу відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав. В подальшому 17.05.2021 між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» було укладено Договір факторингу № 2, відповідно до якого ПАТ «Альфа Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «Флексіс» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі за Договором №500810512. Між ТОВ «ФК «Флексіс» та ТОВ «Вердит Капітал» 18.05.2021 було укладено Договір факторингу № 18-05/21, відповідно до якого ТОВ ФК «Флексіс» відступило на користь ТОВ «Вердит Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, серед яких Договір № 500810512. В свою чергу ТОВ «Вердит Капітал» 10.01.2023 відступило права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ "Коллект Центр", відповідно до Договору про відступлення права вимоги № 10-01/2023. Так ТОВ "Коллект Центр" набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним Договором № 500810512 від 12.07.2018 в розмірі 139769,11грн, з яких: - 80226,17грн заборгованість за кредитом; - 52111,58грн заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; - 7431,26грн заборгованість за відсотками згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги). У зв`язку з тим, що первісний кредитор, виконав свої зобов`язання за кредитом перед відповідачем у повному обсязі, надавши кредитні кошти, а відповідач порушує свої зобов`язання за кредитним договором, ТОВ «Коллект Центр», як правонаступник первісного кредитора просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором №500810512 в розмірі 139769,11грн, судові витрати та витрати на правову допомогу. Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 28.06.2023 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 28.06.2023 сторонам направлено лист з додатками до нього, а саме: позивачу копію ухвалу про відкриття провадження, а відповідачу копію ухвали про відкриття провадження та позовну заяву з додатками до неї. Відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи в спрощеному провадженні без виклику сторін за адресою зазначеною в позовній заяві, та яка є адресою реєстрації/ проживання відповідача, що підтверджується відомостями з Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської РДА ( [ADDRESS] ). Однак, станом на 10 серпня 2023 року повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу по справі в матеріалах справи відсутнє. Враховуючи вище викладене, 10 серпня 2023 року суд повторно повідомляє відповідача про розгляд справи в спрощеному провадженні без виклику сторін для надання можливості надати пояснення та докази щодо справи. Від відповідача [PERSON] до суду повернувся конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та не подано відзиву на позовну заяву. Станом на 07.09.2023 закінчились строки для подання відзиву та відповіді на відзив, а відтак, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їх правовідносини. 12.07.2018 [PERSON] шляхом направлення Оферти ПАТ «Альфа Банк» на укладання угоди про надання кредиту № 500810512, пропонує Банку укласти угоду про надання особистого кредиту на умовах Продукту «Рефінансування беззаставних кредитів» в розмірі 90918,85грн, із зобов`язанням повернути використану суму в строк до 13.07.2025 та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 23,00%. 12.07.2018 ПАТ «Альфа Банк» шляхом підписання Акцепту на укладання угоди про надання кредиту приймає пропозицію [PERSON] на укладання Угоди про надання особистого кредиту від 12.07.2018 № 500810512 на умовах Продукту «Рефінансування беззаставних кредитів» в розмірі 90918,85грн, із зобов`язанням позичальника повернути використану суму в строк до 13.07.2025 та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 23,00%. Згідно із п. 5 Акцепту та Оферти визначено, що кредит надається відповідачу на власні потреби для повернення заборгованості за кредитним Договором № 500621446 від 02.10.2017 в розмірі 90918,85грн. Відповідно до п. 7 Акцепту та Оферти платежі з повернення кредиту, сплати процентів за його користування, сум комісійної винагороди та інших платежів за Угодою про надання кредиту відповідач пропонує здійснювати щомісячно, рівними частинами в сумах та в термінах, в порядку та на умовах визначених Угодою про надання кредиту та відповідно до Графіку платежів. Згідно із Акцепту та Оферти, ПАТ «Альфа-Банк» зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах встановлених договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк». Згідно із Договором, клієнт зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в Договорі. У разі порушення терміну сплати обов`язкового платежу, сплатити Банку неустойку (пеня, штраф) у розмірі визначеному в Договорі. З матеріалів справи вбачається, що первісний кредитор ТОВ «ПАТ «Альфа-Банк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі - надавши відповідачу кредит в розмірі 90918,85грн, а відповідач порушив умови договору в частині неповернення кредиту та несплати відсотків за його користування та не виконав взяті на себе зобов`язання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань. 17.05.2021 між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» було укладено Договір факторингу № 2, відповідно до якого ПАТ «Альфа Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «Флексіс» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Відповідно до п. 2.1. Договору фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до Боржників за договорами, перелік яких міститься у Додатку до Договору. Згідно із Додатку 1-1 до Договору факторингу № 2 від 17.05.2021 [PERSON] являється боржником за Договором № 500810512 від 12.07.2018, з загальною сумою заборгованості 101904,56грн. 18.05.2021 між ТОВ «ФК «Флексіс» та ТОВ «Вердит Капітал» було укладено Договір факторингу № 18-05/21, відповідно до якого ТОВ ФК «Флексіс» відступило на користь ТОВ «Вердит Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Відповідно до п. 2.1. Договору фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до Боржників за договорами, перелік яких міститься Додатку до Договору. Згідно із Додатку 1-1 до Договору факторингу № 2 від 17.05.2021 [PERSON] являється боржником за Договором № 500810512 від 12.07.2018, з загальною сумою заборгованості 101904,56грн. 10.01.2023 ТОВ «Вердит Капітал» відступило права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ "Коллект Центр", відповідно до Договору про відступлення права вимоги № 10-01/2023. Відповідно до п. 2.1. Договору первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває в обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги первісного кредитора до боржників зазначених у Додатках. Відповідно до ст. 55 Цивільного процесуального кодексу України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного пронесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив. У відповідності зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023 ТОВ "Коллект Центр" набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором №500810512 від 12.07.2018 в розмірі 132337,75грн, з яких: - 80226,17грн заборгованість за кредитом; - 52111,58грн заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; - 7431,26грн заборгованість за відсотками згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно зі статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Відповідно до ч.1 ст. 208 ЦК України передбачено, що в письмовій частині необхідно вчиняти, зокрема, правочини між юридичними особами. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ці умови, щодо яких за заявою, хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1). Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняти пропозицію (акцепту) іншою стороною (ч. 2). Згідно з частинами першою, другою статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано у пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка зробила пропозицію укласти договір (оферту), у разі беззастережного акцепту цієї пропозиції його адресатом автоматично стає стороною в договірному зобов`язанні. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором. Зміст статей 610, 612 ЦК України регламентує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо договором установлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то при простроченні повернення чергової частини позикодавець має право зажадати дострокового повернення частини позики, що залишилася, й сплати відсотків, що йому належать. За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Отже, шляхом підписання Оферти на укладання угоди про надання кредиту, та про акцепт ПАТ "Аліфа-Банк" на укладання Договору комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання йому грошових коштів, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Оскільки, відповідачем порушене зобов`язання з повернення кредитних коштів, що встановлені умовами Договору, тавнаслідок неналежного виконання зобов`язань у відповідача виникла заборгованість за кредитом в розмірі 139769,11грн. Вказаний розмір заборгованості здійснений відповідно до умов договору та підтверджений наданими до суду розрахунками. Однак, доказів, які б спростовували правильність наданого представником позивача розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідачем не надано, суду не надано своїх розрахунків погашення заборгованості які б свою чергу мали противагу розрахункам позивача. Також відповідачем не надано доказів на підтвердження належного виконання вимог договору. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав в зв`язку з чим утворилась заборгованість по сплаті коштів, тому суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Що стосується витрат на правову допомогу. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача ТОВ «Коллект Центр» здійснювало адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» на підставі Договору про надання правової допомоги від 02.01.2023 № 02-01/2023; Заявки про надання юридичної допомоги № 29 від 01.05.2023, Витягу з Акту № 2 про надання юридичної допомоги від 16.06.2021; Прайс-листа АО Лігал Ассістанс», платіжної інструкції від 12.05.2023 № 03700680000 на суму 40000,00грн. Однак при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Таким чином, суд вважає, що витрати в розмірі 20000,00грн не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також суперечить принципу розподілу таких витрат, оскільки з опису виконаних робіт, який наданий представником позивачки та з матеріалів справи вбачається відсутність співмірності з часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом виконаної адвокатом роботи та їх необхідністю. До того ж справа не відноситься до складних і тому розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Однак, беручі до уваги, що рішенням суду позов задоволено, що дає суду зазначити про здійснення адвокатом належного захисту позивача, але судом враховується недотримання співмірності затрат на правничу допомогу і вважає, що необхідно зменшити розмір стягнень з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу до суми 3000,00грн, якавідповідає критерію розумності, встановлений їхньою дійсністю та необхідністю у цій справі. У зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2684,00грн, відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Outcome: approved