Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

26.06.2023 позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом мотивуючи його тим, що позивачу [PERSON] стало відомо, що приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № [NUMBER] від 03.08.2021 з виконання виконавчого напису № 89633 виданого 15.07.2021 приватним нотаріусом Грисюк О.В., про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший український міжнародний банк» боргу в сумі 20766,42 грн.. Виконавче провадження відкрито за заявою АТ «Перший український міжнародний банк», з якою надано оригінал виконавчого напису нотаріуса Грисюк О.В., та кредитного договору. Виконавчий напис вчинено 15.07.2021 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Грисюк О.В. за № 89633. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинений з порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі. Крім того, встановлений законом строк вчинення виконавчого напису про примусове стягнення боргу пропущений. Таким чином позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис за № 89633 вчинений 15.07.2021 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший український міжнародний банк» заборгованості в розмірі 20766,42 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явився. Надіслав на електронну адресу суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволені (а.с. 58). Представник відповідача АТ «Перший український міжнародний банк» до судового повторно не з`явився. Надіслали на електронну адресу суду заяву, відповідно до якої представник відповідача Киричук Г.М. (котрий уповноважений представляти інтереси відповідача на підставі довіреності від 14.10.2022 (а.с. 53-54)) зазначає, що позивач позовні вимоги [PERSON] визнає та просить задовольнити позов. Разом з тим своєю заявою, із посиланням на ч.1 ст. 142 ЦПК України, просили стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків суми судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову (а.с. 51-52). Третя особа - приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Грисюк О.В., до судового засідання не з`явилась хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлялась заздалегідь та належним чином (а.с. 29-30, 43-44). Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський О.В. до судового засідання також не з`явився, хоча про місце, дату та час судового розгляду був повідомлений заздалегідь та належним чином. Про причини неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань на адресу суду не надав (а.с 28, 41). Як зазначено у ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши заяву позивача та матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Так, відповідно до постанови від 03.08.2021 відкрито виконавче провадження № [NUMBER] на підставі виконавчого напису № 89633 від 15.07.2021 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший український міжнародний банк» боргу в сумі 20766,42 грн. (а.с. 8). 15.07.2021 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу вчинено виконавчий напис про стягнення із [PERSON] на користь АТ «Перший український міжнародний банк» боргу в сумі 20766,42 грн. (а.с. 10). Згідно з п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом МЮ України 22 лютого 2012р. № 296/5 та зареєстрований у МЮ України 22 лютого 2012р. за № 282/20595 (далі по тексту - Порядок). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Положення ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Згідно приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Натомість виконавчий напис, котрий є предметом розгляду, вчинений нотаріусом 15.07.2021, тобто після змін якими вже не допускалось вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався нотаріально посвідчених договорів. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір від 12.07.2018, нотаріально не посвідчений, отже, його укладено в простій письмовій формі (а.с. 11). За наведених обставин суд вважає, що при вчиненні спірного виконавчого напису не було дотримано нормативно передбачених умов для його вчинення. Окрім того матеріали справи не містять достовірних та беззаперечних доказів безспірності заборгованості. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про наявність підстав до задоволення позову та визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Грисюк О.В., № 89633 від 15.07.2021, таким що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 610,40 грн. (1073,60 грн. - за подання позовної заяви (а.с. 1) та 536,80 грн. - за подання заяви про забезпечення позову(а.с. 15)). Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у сумі 1 610,40 грн. (1073,60 грн. - за подання позовної заяви (а.с. 1) та 536,80 грн. - за подання заяви про забезпечення позову(а.с. 15)).. Враховуючи, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов, то 50 % мають бути повернуті позивачу з державного бюджету, а решта підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved