Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-07 00:00:00

Звертаючись до суду з позовною заявою, позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що із відповідачем [PERSON] вона знаходилась у фактичних шлюбних відносинах з 2010 року. Від спільного проживання з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах вони мають доньку [PERSON] , [INFO] . З листопада 2014 року сімейні відносини з відповідачем припинені, матеріальну допомогу на утримання доньки відповідач не надає. Донька постійно проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Рішенням Багійського районного\~суду міста\~Дніпродзержинська Дніпропетровської\~області від 12 лютого 2015 року у справі № 207/65/15-ц з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 січня 2015 року до повноліття дитини, та видано виконавчий лист, який перебуває на примусовому виконанні у Слобожанському відділі державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), виконавче провадження № 47435185. 09 лютого 2022 року рішенням Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у справі № 207/5871/21 змінено розмір аліментів, призначених за рішенням Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 лютого 2015 року, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , на користь [PERSON] у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною віку повноліття, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду. Незважаючи на необхідність матеріального утримання з боку Відповідача неповнолітньої дитини, Відповідач систематично навмисно не сплачує аліменти та ухиляється від виконання судового рішення, внаслідок чого утворилась значна заборгованість по аліментах. Згідно ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно останній позиції Великої Палати Верховного Суду, яка була надана у постанові Великої Палати Верховного Суду у цивільній справі № 333/6020/16 від 03 квітня 2019 р. розмір пені за місячним платежем розраховується так: «...заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та один відсоток: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.» Таким чином, згідно з Розрахунком заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням ВП № 47435185, наданим головним державним виконавцем Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) А. Статьєвою, у відповідача з листопада 2016 року по лютий 2023 року утворилась заборгованість по аліментам в розмірі 181 683 грн. 12 коп. Боржник аліменти за рішенням суду не сплачує. Враховуючи розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, нарахованої за період з травня 2021 року по лютий 2023 року, загальна сума пені за порушення відповідачем своїх аліментних зобов`язань становить 200 663 грн. 04 коп. Але, у відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, з Відповідача може бути стягнута пеня за прострочення сплати аліментів на утримання дитини не більше 100% заборгованості, яка станом на 21.03.2023 року становить 181 683 грн. 12 коп. Таким чином, загальний розмір пені, яка повинна бути стягнута з Відповідача становить 181683 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят три) гривні 12 копійок. На підставі зазначеного позивачка просила стягнути з [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 травня 2021 року по 28 лютого 2023 року у розмірі 181683 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят три) гривні 12 копійок. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що з викладеним у позовній заяві не погоджується, вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення судом з огляду на наступне. З 26 лютого 2022 року по 14 березня 2023 року він проходив військову службу за призовом, під час мобілізації у військовій частині [NUMBER] . Після мобілізації його було направлено для захисту Батьківщини в зону ведення бойових дій для відсічі збройної агресії російської федерації та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України та її територіальній цілісності, тому він фактично не мав можливості сплачувати аліменти. Відповідно до роз`яснень викладених у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. З огляду на об`єктивну неможливість сплачувати аліменти на утримання дочки у період проходження військової служби під час мобілізації у зоні ведення активних бойових дій, він вважає, що заборгованість зі сплати аліментів за період з 26 лютого 2022 року по 14 березня 2023 року утворилась не з його вини та з незалежних від нього причин, а тому не можна покладати на нього відповідальність зі сплати пені за вищевказаний період. До того ж, він вважає, що у даному випадку, заборгованість зі сплати аліментів утворилась через бездіяльність Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро), оскільки саме виконавчою службою, всупереч нормам ЗУ «Про виконавче провадження», не здійснювалось примусове виконання рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Щодо відсутності його вини у несплаті аліментів за період з 01 травня 2021 року по 28 лютого 2023 року, то часткова несплата аліментів обумовлена наступним. На його утриманні окрім [PERSON] , [INFO] є ще одна донька - [PERSON] , [INFO] . 06 травня 2020 року за рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області у справі №179/296/20 з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , щомісячно, у твердій грошовій сумі по 2500 грн. до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 20 лютого 2020 року. Таким чином, у нього наявна необхідність сплати аліментів на утримання ще однієї, окрім [PERSON] , дитини, що значно впливає на матеріальний стан. Також, на його утриманні перебуває батько - [PERSON] , [INFO] , який є пенсіонером та інвалідом 1-ї групи (загальне захворювання по зору). Група інвалідності батька встановлена безстроково. Батько Відповідача потребує постійного догляду та допомоги. Вказані обставини підтверджені довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №064279. Його батько - тяжко хвора людина зі встановленим діагнозом - рак решітчастого лабіринту зліва, у зв`язку з чим йому необхідне систематичне лікування та стаціонарне лікування 2-4 рази на рік. Вказані обставини підтверджені випискою з історії хвороби 7721, а також актом обстеження матеріально-побутових умов громадян міста №083 від 10.03.2023. У зв`язку із тяжкою хворобою батька-інваліда, який за медичними показниками потребує постійного догляду та допомоги, Відповідач вимушений постійно знаходитись поруч із ним та не має змоги працевлаштуватися та заробляти кошти. Відповідач фактично позбавлений можливості працевлаштуватися, мати постійне місце роботи та систематичний заробіток, в результаті чого значно погіршилося його матеріальне становище. Крім того, на його утриманні перебуває мати - [PERSON] . Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов громадян міста №083 від 10.03.2023, він, як син, зобов`язаний утримувати мати - [PERSON] . Також, вказаним актом встановлено, що його матері необхідна допомога від сина - [PERSON] у догляді за батьком - [PERSON] та дідом - [PERSON] , 1940 року народження. З огляду на наявність у нього, як платника аліментів, на утриманні другої дитини, якій він також сплачує аліменти, тяжко хворого непрацездатного батька-інваліда, матері та діда, зважаючи за скрутне матеріальне становище та складні сімейні обставини, вважає, що заборгованість з несплати аліментів утворилась не за його вини. Необхідно врахувати той факт, що він систематично сплачує аліменти на утримання дитини, що підтверджується розрахунком заборгованості виконавчої служби. Тобто Відповідач не ухиляється від свого обов`язку утримувати дитину навіть в тих складних життєвих обставинах, в яких він тривалий час знаходиться. У задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів просить відмовити. Представник позивачки [PERSON] адвокат Ворон А.І. у відповіді на відзив зазначив, що не згоден з позицією відповідача, викладеною у відзиві на позов з наступних підстав. Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягненняя аліментів» роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідач [PERSON] був обізнаний про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на дитину, починаючи з 14 січня 2015 року, тому повинен був вжити заходів для своєчасного перерахування аліментів. Крім того, обов`язок надавати дружині допомогу (аліменти) чоловік несе не лише на підставі рішення суду, а й з факту народження дитини згідно з вимогами СК України. Відповідач, перебуваючи на військовій службі у період з 26.02.2022 р. по 14.03.2023 р. отримував грошове забезпечення від держави, про що свідчить і надана ним довідка ПФУ про трудовий та страховий стаж, доказів неможливості сплати аліментів у цей період не надає, був обізнаний про необхідність утримувати свою дитину, проте свої зобов`язання вчасно не виконував без будь-яких поважних на те причин. Посилання відповідача на той факт, що державним виконавцем начебто не здійснювалось відрахування із його офіційного заробітку (доходу), що сприяло накопиченню заборгованості, не має правового значення, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, по-перше, відповідач не повідомляв державного виконавця про його мобілізацію та отримання ним грошового забезпечення, по-друге, не оскаржував бездіяльність державного виконавця у цій частині. Щодо посилання відповідача на відсутність вини у несплаті аліментів за період з 01.05.2021 по 28.02.2023, несплату аліментів за цей період відповідач обґрунтовує наявністю у нього на утриманні ще однієї дитини - [PERSON] , [INFO] , а також непрацездатного батька [PERSON] , [INFO] , який потребує систематичного та стаціонарного лікування. Зазначені обставини не можуть бути враховані судом при розгляді даної справи, оскільки відповідно до ст. 192 СК України вони вже були враховані у рішенні Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська від 09 лютого 2022 року у справі № 207/5871/21, яким зменшено розмір аліментів, призначених за рішенням Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 лютого 2015 року, які стягуються з відповідача, до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але ці обставини не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Тобто, рішенням суду вже враховані вказані обставини та зменшено розмір аліментів, які має сплачувати відповідач, проте відповідач зазначене рішення продовжує не виконувати. Відповідач [PERSON] є молодою, працездатною особою, не є інвалідом, пенсіонером, а також не надав суду жодних доказів того, що він перебуває у тяжкому матеріальному становищі. Посилання Відповідача на коштовне лікування його батька, якого він повністю забезпечує матеріально - також не підтверджено жодним доказом. Разом із цим, порядок розрахунку пені відповідач не оспорює, свій розрахунок пені не надає, таким чином, розмір пені за прострочення сплати аліментів відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано, розрахунок наданий позивачем є математично вірним, а тому суд має покласти його в основу свого рішення. Крім того, відповідачем не надано суду доказів обставин того, що заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банком. Наведені відповідачем у відзиві обставини не є об`єктивними перепонами, тобто не є незалежними від волі відповідача щодо несплати ним аліментів у спірний період. Вважає позовні вимоги законними та обґрунтованими, наведені розрахунки повними та правильними, просить позов задовольнити у повному обсязі. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, оцінивши кожний доказ окремо, а також докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків: Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У судовому засіданні при розгляді справи були встановлені наступні обставини. Свідоцтвом про народження дитини [PERSON] , [INFO] (ар.с. 10), підтверджено, що відповідач у справі [PERSON] є її батьком. 12 лютого 2015 року рішенням Багійського районного\~суду міста\~Дніпродзержинська Дніпропетровської\~області у справі № 207/65/15-ц з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 січня 2015 року до повноліття дитини, та видано виконавчий лист (ар.с. 11-13). 09 лютого 2022 року рішенням Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у справі № 207/5871/21 змінено розмір аліментів, призначених за рішенням Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 лютого 2015 року, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , на користь [PERSON] у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною віку повноліття та видано виконавчий лист (ар.с. 14-24). Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам складеного головним державним виконавцем Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Статьєвою А.В., заборгованість по аліментам [PERSON] станом на 21.03.2023 року складає 181683 грн. 12 коп. (а.с.26-28). Вказаний розрахунок заборгованості сторонами не оскаржений у порядку, встановленому Законом. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої\~статті 141 СК України\~розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з частиною четвертою\~статті 155 СК України\~ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до\~статті 51 Конституції України\~та\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя\~статті 181 СК України). Відповідно до частин першої та другої\~статті 196 СК України\~у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Таким чином, фактично вказаною нормою права закріплено відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів, і зі змісту цієї норми випливає, що визнання боржником наявності заборгованості зі сплати аліментів є визнанням неналежного виконання ним аліментних зобов`язань, що є підставою для стягнення пені за прострочення сплати аліментів. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою\~статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою\~статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Пунктом 22\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснено, що передбачена\~ст.196 СК України\~відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19), зазначено, що положення\~Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої\~статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У\~СК України\~не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою\~статті 196 СК України. Водночас стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196\~СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. Згідно з указаним вище правовим висновком Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) щодо порядку обчислення неустойки (пені) розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 %. Згідно з Розрахунком заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням ВП № 47435185, наданим головним державним виконавцем Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) А. Статьєвою, у відповідача з листопада 2016 року по лютий 2023 року утворилась заборгованість по аліментам в розмірі 181 683 грн. 12 коп. Враховуючи розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, нарахованої за період з травня 2021 року по лютий 2023 року, загальна сума пені за порушення відповідачем своїх аліментних зобов`язань становить 200 663 грн. 04 коп. Частиною дев`ятою\~статті 7 СК України\~передбачено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Отже, з [PERSON] підлягає стягненню неустойка (пеня), нарахована за період з травня 2021 року по лютий 2023 року у розмірі 200 663 грн. 04 коп. (ар.с.5), що перевищує сукупний розмір заборгованості за аліментами за цей період, який становить суму 181 683 грн. 12 коп. За таких обставин, враховуючи, що загальна сума заборгованості по аліментам становить 181 683 грн. 12 коп., яка є меншою від суми обрахованої пені, тому з відповідача підлягає стягненню пеня в розмірі, що дорівнює розміру заборгованості, а саме: 181683 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят три) гривні 12 копійок. Щодо посилання відповідача на відсутність вини у несплаті аліментів за період проходження військової служби, відповідач був обізнаний про необхідність утримувати свою дитину, проте свої зобов`язання вчасно не виконував без будь-яких поважних на те причин. Посилання відповідача на той факт, що державним виконавцем начебто не здійснювалось відрахування із його офіційного заробітку (доходу), що сприяло накопиченню заборгованості, не має правового значення, оскільки, відповідач не повідомляв державного виконавця про його мобілізацію та отримання ним грошового забезпечення, та не оскаржував бездіяльність державного виконавця у цій частині. Щодо посилання відповідача на відсутність вини у несплаті аліментів за період з 01 травня 2021 року по 28 лютого 2023 року, суд зазначає наступне. Рішенням Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від\~09\~лютого 2022\~року у\~справі №\~207/5871/21 вже враховані обставини про наявність на утриманні у відповідача ще однієї дитини, на яку він також зобов`язаний сплачувати аліменти за рішенням суду, наявність на утриманні відповідача хворого батька, та зменшено розмір аліментів, які має сплачувати відповідач, проте відповідач зазначене рішення продовжує не виконувати. Посилання Відповідача на коштовне лікування його батька, якого він повністю забезпечує матеріально - також не підтверджено жодним доказом. Разом із цим, порядок розрахунку пені наданий позивачкою (ар.с.5) відповідач не оспорює, свій розрахунок пені не надає, таким чином, розмір пені за прострочення сплати аліментів відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано, розрахунок наданий позивачем є математично вірним, а тому суд має покласти його в основу свого рішення. Пунктом 22\~постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за №3\~роз`яснено, що передбачена\~ст.196 СК\~відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Проте будь-яких належних доказів про те, що вказана заборгованість виникла не з вини відповідача суду не надано, так само, як і доказів на підтвердження матеріального стану відповідача та його змін на час розгляду справи. Враховуючи, що стягнення неустойки (пені) спрямоване на підвищення захисту майнових прав дитини, позовні вимоги [PERSON] про стягнення на її користь пені за прострочення сплати аліментів є правомірними. Разом з цим відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Із змісту розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, проведеного головним державним виконавцем Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Статьєвою А.В. (а.с.26-28) 21.03.2023 року ВП №47435185 вбачається, що [PERSON] у спірний період частково сплачував аліменти. Матеріалами справи доведено, що відповідач окрім доньки [PERSON] , [INFO] має на утриманні ще доньку [PERSON] , [INFO] . За рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області у справі №179/296/20 від 06 травня 2020 року з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , щомісячно, у твердій грошовій сумі по 2500 грн. до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 20 лютого 2020 року (ар.с.48-49). Також, на утриманні відповідача перебуває батько - [PERSON] , [INFO] , який є пенсіонером та інвалідом 1-ї групи, загальне захворювання по зору, що підтверджується копією свідоцтва про народження відповідача та копією пенсійного посвідчення його батька (ар.с.51, 55). Група інвалідності батька встановлена безстроково. Батько Відповідача потребує постійного догляду та допомоги. Вказані обставини підтверджені довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №064279 від 12.05.2015 року (ар.с.54). Батько відповідача - тяжко хвора людина зі встановленим діагнозом - рак решітчастого лабіринту зліва, у зв`язку з чим йому необхідне систематичне лікування та стаціонарне лікування 2-4 рази на рік. Вказані обставини підтверджені випискою з історії хвороби 7721, а також актом обстеження матеріально-побутових умов громадян міста №083 від 10.03.2023 (ар.с.52-53). Всі вищенаведені обставини свідчать про те, що з врахуванням майнового та сімейного стану відповідача наявні підстави для зменшення розміру неустойки на підставі ч.2ст. 196 СК України. Крім того, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 року зазначено, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливий непомірний тягар для споживача. Інститут зменшення неустойки є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання. Визначений до стягнення розмір неустойки з огляду на майновий стан відповідача є непомірним тягарем для відповідача. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та обставини справи, щодо майнового та сімейного стану боржника, а також враховуючи загальні засади цивільного судочинства, суд вважає, що справедливим буде зменшення розміру неустойки до 35 000 грн., і такий розмір відповідатиме засадам розумності, виваженості та справедливості. При цьому суд зазначає, що відповідачем не доведено, що заборгованість по сплаті аліментів виникла не з його вини, що могло б бути підставою для звільнення його від відповідальності за прострочення зобов`язання. Згідно з ч.6\~ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Судові витрати у вигляді судового збору, які позивачем за подання позовної заяви до суду не сплачувалися в силу положень п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 350грн. 00 коп.(35000 х 1816,83: 181683,12), оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за даною категорією справ, на підставі п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial