Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

До Лозівського міськрайонного суду Харківської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , про розірвання шлюбу, зареєстрованого 01.03.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис 37. Провадження по справі було відкрито у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття. До суду повернувся конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання», направлений відповідачу, без вручення, відзиву до суду також не надходило. Ухвалою від 08.08.2023 року був здійснений перехід зі спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін до спрощеного позовного порядку з викликом сторін. Виклик відповідача здійснювався шляхом направлення кореспонденції та розміщення оголошення та надано відповідачу час для надання відзиву на позов. Відповідач відзиву у строки, вказані в ухвалі, так і не надав. Позивачка до суду не з`явилася, надала заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягала. Відповідач до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини не явки суду не повідомив. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за можливе, відповідно до ст.279 ЦПК України, розглянути справу за наявними в матеріалах доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, який було зареєстровано 01.03.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис 37, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Від цього шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.12) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.11). Причиною розірвання шлюбу, є те, що позивачка з відповідачем виявились різними по характеру людьми, через що постійно виникали сварки, що негативно впливало на виховання дітей. Подружні відносини між сторонами фактично припинилися з липня 2021 року і до цього часу так і не відновились. Спір про розподіл спільного майна відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки примушування до збереження шлюбу може порушити право позивача на свободу та особисту недоторканність. Зважаючи на все вище вказане, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у ході судового розгляду скористалася своїм правом, відповідно до ст.113 СК України, та просила після розірвання шлюбу повернути їй дошлюбне прізвище - [PERSON] . Оскільки, позивачкою не заявлялась вимога про стягнення судового збору з відповідача, то суд не вирішує дане питання. Беручи до уваги вище викладене,

Outcome: approved