Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

17.08.2022 [PERSON] подав до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] , треті особи: Боринська селищна рада Самбірського району Львівської області, Головне управління Держгеокадастру у Львівській області Управління з контролю за використанням та охороною земель, в якій просить зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 4625582200:01:007:0005, площею 0,0028 га, привести у придатний до використання стан шляхом демонтажу (знесення) самовільно встановлених двох господарських споруд (шоп) та самовільно встановленої дерев`яної огорожі, відновити попередні межі земельної ділянки за рахунок відповідача та стягнути судові витрати. Обґрунтування позовних вимог. Позивачу [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка по [ADDRESS] . По сусідству з позивачем у житловому будинку [ADDRESS] проживає відповідач [PERSON] . Відповідач розібрав огорожу, яка розділяє їхні земельні ділянки, самовільно зайняв частину земельної ділянки позивача, збудував дерев`яні будівлі та пересунув огорожу на його земельну ділянку. Вищевказаний факт підтверджується актом комісії Верхньояблунської сільської ради, актами ДСУ з питань геодезії, картографії та кадастру ГУ Держгеокадастру у Львівській області. Незважаючи на звернення позивача, відповідач добровільно не усуває перешкод в користуванні позивачем його земельною ділянкою, а тому позивач змушений звернутись до суду. Ухвалою суду від 31.08.2022 цивільну справу прийнято до провадження, визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 07.12.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 09.12.2022 представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Радченко М.І. подала до суду письмові пояснення щодо позову, в яких зазначено, що під час здійснення заходу державного контролю встановлено, що [PERSON] самовільно зайняв частину земельної ділянки приватної власності гр. [PERSON] з кадастровим номером 4625582200:01:007:0005, площею 0,0028 га, шляхом встановлення двох господарських споруд (шоп) та встановлено дерев`яну огорожу. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.\~53-1 КУпАП та винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення від 13.11.2020 за №517-ДК/0168По/08/01-20. Вказана постанова гр. [PERSON] у визначеному законодавством порядку не оскаржувалась. 17.02.2023 представник позивача [PERSON] подав заяву про збільшення позовних вимог. 28.03.2023 постановлено ухвалу про відмову в прийнятті заяви про збільшення позовних вимог, оскільки така подана з пропуском встановленого законом строку, позивач про поновлення такого строку не клопотав. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та пояснив, що відповідач [PERSON] , який є його сусідом, самовільно зайняв частину його земельної ділянки, збудував дерев`яні будівлі та пересунув огорожу на його земельну ділянку. Це створює для нього перешкоди в користуванні його земельною ділянкою, що триває не один рік. Добровільно відповідач усунути перешкоди не хоче. Просив позов задоволити. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Буняк Д.М. позов підтримав з підстав, викладених в позовній заяві. Зазначив, що сторони в справі є сусідами. Позивач [PERSON] оформив право власності на земельну ділянку, якою користується, а також є технічна документація та вказані межі земельної ділянки. Відповідач [PERSON] , у свою чергу права власності на земельну ділянку, якою він користується, не оформив, натомість, самовільно зайняв частину земельної ділянки позивача, встановив дерев`яні споруди, пересунув огорожу та чинить перешкоди позивачу в користуванні належною йому на праві власності земельною ділянкою. Позивач звернувся до сільської ради, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області. За результатами перевірки встановлено факт самовільного зайняття частини земельної ділянки [PERSON] , зобов`язано його усунути порушення чинного земельного законодавства. Оскільки, відповідач перешкоди не усунув, позивач змушений був звернутися з позовом до суду. Просив позов задоволити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнав.Пояснив, що він не оформляв права власності на земельну ділянку, якою користується і, яка є суміжною з ділянкою позивача, а позивач неправильно здійснив приватизацію земельної ділянки, бо це не відповідає абрисам за 1995 рік. Доказів того, що позивач неправильно оформив право власності на земельну ділянку немає. Вказав, що дровітня ним збудована давно, і, як вважає, на його землі. Просив відмовити в позові. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат Миньо М.М., поянив, що відповідач позов не визнає, оскільки, вважає, що та межа, яка визначена в документах позивача, не відповідає дійсності. Просив відмовити в позові. Представник третьої особи Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області Зубрицька Г.О. у судове засідання не з`явилася, подала до суду клопотання, в якому просить розгляд справи проводити без їх участі, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Управління з контролю за використанням та охороною земель Радченко М.І. у судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, причин неявки не повідомила. Заслухавши пояснення сторін у справі та їх представників, дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням Верхньояблунської сільської ради народних депутатів Турківського району Львівської області 4-ї сесії ради 2-го демократичного скликання №17 від 18.12.1995 [PERSON] виділено в приватну власність для ведення підсобного господарства 0,60 га землі та для обслуговування господарських дворів 0,25 га. 06.11.2011 комісією в складі голови земельної комісії [PERSON] , бухгалтера сільської ради [PERSON] та в.о. спеціаліста-землевпорядника [PERSON] складено акт з якого видно, що сусід [PERSON] [PERSON] відмовляється підписати акт узгодження меж суміжних земельних ділянок і [PERSON] не може приватизувати свої земельні ділянки. Як видно з копії рішення XVI-ої сесії VI-го скликання Верхньояблунської сільської ради Турківського району Львівської області №172 від 30.10.2012, [PERSON] надано дозвіл на інвентаризацію земельних ділянок для ведення ОСГ, загальною площею 1,30 га, та для обслуговування житлового будинку - 0,08 га в [ADDRESS] . З копії акту встановлення і узгодження меж земельної ділянки від 06.11.2012 та копії акту прийому-передачі межових знаків на зберігання від 06.11.2012 видно, що встановлені в натурі межі земельної ділянки, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] відповідають фактичному стану та закріплені межовими знаками у кількості 18 шт. і знаходяться на кутах повороту меж земельної ділянки згідно абрису. Рішенням 26-ї сесії 6-го скликання Верхньояблунської сільської ради Турківського району Львівської області №216 від 11.04.2013 відмінено рішення XVI-ої сесії VI-го скликання Верхньояблунської сільської ради Турківського району Львівської області №172 від 30.10.2012 та надано дозвіл [PERSON] на розроблення технічної документції із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки на місцевості для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, орієнтованою площею 0,25 га в [ADDRESS] . На замовлення [PERSON] в 2013 році ФОП [PERSON] виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно до кадастрового плану земельної ділянки, складеного ФОП [PERSON] в 2012\~році, кадастровий номер 4625582200:01:007 площею 0,2483 га, землекористувачем земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Як видно з копій висновків відділу Держземагенства у Турківському районі Львівської області ГУ Держземагенства у Львівській області №150 від 01.07.2013 та відділу містобудування та архітектури Турківської районної державної адміністрації Львівської області №137 від 09.07.2013 [PERSON] погоджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості, а також підтверджено, що на земельну ділянку площею 0,2483 га, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в с. Верхня Яблунька Верхньояблунської сільської ради Турківського району Львівської області наявних обмежень і сервітутів у використанні земельної ділянки за цільовим призначеннмя немає. Рішенням 22-ої сесії 6-го скликання Верхньояблунської сільської ради Турківського району Львівської області №241 від 25.08.2013 затверджено матеріали проекту землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] та передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,2483 га, кадастровий номер 4625582200:01:007:0005, для обслуговування житлового будинку. Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (№ витягу 11022009 від 17.10.2013) та свідоцтвом про право власності на нерухоме майно №11021758 від 17.10.2013 підтверджено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності в розмірі 0,2483 га належить земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Як видно з Акту №32/02-25 від 02.09.2019 складеного комісією виконавчого комітету Верхньояблунської сільської ради Турківського району Львівської області в складі в.о. сільського голови (секретаря сільської ради) Семків Є.В., головного бухгалтера сільської ради Щомака І.І., військового обліковця сільської ради [PERSON] за результатами розгляду заяви від 02.08.2019 [PERSON] щодо суміжного землекористувача [PERSON] , який будує дерев`яні споруди на межі земельних ділянок [PERSON] при огляді земельної ділянки комісією зобов`язано [PERSON] до 01.11.2019 переставити дерев`яні споруди на один метр від межового знака. З актом не ознайомлено [PERSON] , підпис такого відсутній. З відповіді на звернення гр. [PERSON] . ДСУ з питань геодезії, картографії та кадастру у Львівській області від 13.07.2020 за №Т-387/0-649/6-20 та від 29.10.2020 за №387/1-1231/6-20 видно, що Управлінням з контролю за використанням та охороною земель розпочато заходи державного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності щодо земельної ділянки, яка розташована в [ADDRESS] . Як видно з листа №108/02-25 від 01.09.2020 Верхньояблунська сільська рада Турківського району Львівської області повідомляє заступнику начальника головного управління Держгеокадастру у Львівській області, про те, що 12.08.2020 відбулося засідання земельної комісії, яка визначила, що [PERSON] не виконав рішення комісії сільської ради від 02.09.2019 року (акт №132), а також не реагує на зауваження депутатів. На підставі акту обстеження земельної ділянки №517-ДК/128/АО/10/01-20 від 04.11.2020 та акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки №517-ДК/389/АП/09/01-20 від 04.11.2020 встановлено, що гр.\~ [PERSON] самовільно зайняв частину земельної ділянки приватної власності гр. [PERSON] , а саме площею 0,0028 га шляхом встановлення двох господарських споруд (шоп) та встановлення дерев`яної огорожі. Факт самовільного зайняття частини земельної ділянки гр. [PERSON] встановлено протоколом засідання земельної комісії Верхньояблунської сільської ради від 12.08.2020 та довідкою виконавчого комітету Верхньояблунської сільської ради від 04.11.2020 №2747. Факт самовільного зайняття також підтверджується сертифікованим інженером землевпорядником [PERSON] , що відображені на топографічному плані земельної ділянки по [ADDRESS] . Даними протиправними діями [PERSON] порушив вимоги ст. 125, 126 ЗК України, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн., згідно постанови про накладення адміністративного стягнення від 13.11.12020 № 517-ДК/0168По/08/01/-20. 13.11.2020 винесено припис про усунення порушень чинного земельного законодавства за №517-ДК/0162Пр/03/01/-20. Згідно з листом за №Т-31418/0-0.19-8196/6-20 від 09.11.2020, та листом Т-344/1-1311/6-20 від 12.11.2020 Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області на виконання Доручення №\~Т-31418/0/15-20-ГЛ від 20.10.2020 та листа № Т-31418/1/15-20-ГЛ від 09.11.2020 було розглянуто звернення [PERSON] щодо самовільного зайняття частини земельної ділянки, яка розташована в [ADDRESS] та притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Як видно з фототаблиць на земельній ділянці позивача [PERSON] , на таких відображено наявність двох самочинно збудованих господарських споруд [PERSON] (а.с. 37-40). Відтак, суд встановив, що між сторонами виникли спірні правовідносини щодо усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою яку, як вказує позивач самовільно захопив відповідач та встановив дерев`яну огорожу. Вирішуючи цей спір, відповідно до встановлених спірних правовідносин, суд виходить з таких мотивів та норм закону. Так, в силу ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право (п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України). У відповідності до частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 статті 317 Цивільного кодексу України унормовано, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з положеннями ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до приписів ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ст. 386 ЦК України). Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 96 ЗК України, землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Статтею 152 ЗК України визначено способи захисту прав на земельні ділянки та встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч. 4, 7 ст. 376 ЦК України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Відтак, аналіз наведених вище норм закону дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі 264/7200/18 від 18.01.2021 висловлено позицію про те, що з системного аналізу положень ст. 116,123,124, ч. 2 ст. 134, ст. 212 ЗК України, ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19 червня 2003 року № 963-IV, можна зробити висновок, що відповідно до вимог наведеного законодавства обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки. Позивач, покликаючись на акт від 02.09.2019 комісії виконавчого комітету Верхньояблунської сільської ради Турківського району Львівської області, протокол засідання земельної комісії Верхньояблунської сільської ради від 12.08.2020, акти ДСУ з питань геодезії, картографії та кадастру у Львівській області від 04.11.2020 за №517-ДК/128/АО/10/01-20 та №517-ДК/389/АП/09/01-20 від 04.11.2020, стверджує, що відповідач [PERSON] самовільно зайняв частину його земельної ділянки приватної власності, а саме площею 0,0028 га шляхом встановлення двох господарських споруд (шоп) та встановлення дерев`яної огорожі. Таке самовільне зайняття земельної ділянки відповідачем створює перешкоди позивачу в користуванні земельною ділянкою позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. А згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п.п. "г", "е" ч.1 ст. 96 Земельного Кодексу України (далі - ЗК України) землекористувач зобов`язаний не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства. В ч.ч. 1,2 ст. 103 ЗК України зазначено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням. Згідно з ч.3 ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки, землекористувач має право вимагати від власника суміжної земельної ділянки сприяння у встановленні спільних меж, а також встановлення або відновлення межових знаків, у разі якщо вони відсутні, зникли, перемістилися або стали невиразними. У разі відсутності згоди власника суміжної земельної ділянки встановлення спільних меж здійснюється за рішенням суду. Згідно з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі 264/7200/18 від 18.01.2021 з системного аналізу положень ст. 116, 123, 124, ч. 2 ст. 134, ст. 212 ЗК, ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19.06.2003 № 963-IV можна зробити висновок, що відповідно до вимог наведеного законодавства обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки. У ході судового розгляду суд встановив, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером: 4625582200:01:007, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Сторони в справі є суміжними землекористувачами. Відповідач [PERSON] на час розгляду справи в суді не надав доказів, щодо приватизації земельної ділянки, яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером 4625582200:01:007:0005 та власником якої є позивач [PERSON] . У судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що дійсно, він користується суміжною з позивачем [PERSON] земельною ділянкою, однак права власності чи іншого права користування на неї немає. З досліджених в судовому засіданні письмових доказів, зокрема, Акту Верхньояблунської сілської ради Турківського району Львівської області від 02.09.2019, у 2018 році забрав огорожу і самовільно побудував дерев`яну споруду, у 2019 році розпочав будівництво другої дерев`яної споруди, на земельній ділянці позивача [PERSON] по [ADDRESS] (до ліквідації Турківського) району. Факт самовільного зайняття відповідачем [PERSON] частини земельної ділянки гр. [PERSON] з кадастровим номером 4625582200:01:007:0005 встановлено протоколом засідання земельної комісії Верхньояблунської сільської ради Турківського району Львівської області від 12.08.2020, довідкою виконавчого комітету Верхньояблунької сільської ради від 04.11.2020 за №2747, а також підтверджено сертифікованим інженером-землевпорядником [PERSON] , що відображено на топографічному плані земельної ділянки по [ADDRESS] (до ліквідації Турківського) району Львівської області. За результатами перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки проведеної Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області (Акт №517-ДК/389/АП/09/01-20 від 04.11.2020) встановлено, що гр.\~ [PERSON] самовільно зайняв частину земельної ділянки приватної власності гр. [PERSON] , а саме площею 0,0028 га шляхом встановлення двох господарських споруд (шопа) та встановлення дерев`яної огорожі. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.\~53-1 КУпАП та винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення від 13.11.2020 за №517-ДК/0168По/08/01-20. Вказана постанова гр. [PERSON] у визначеному законодавством порядку не оскаржувалась. Відповідно до Топографічного плану земельної ділянки [PERSON] в [ADDRESS] , складеного сертифікованим інженером-землевпорядником [PERSON] станом на 2020 рік площа земельної ділянки з кадастровим номером 4625582200:01:007:0005 згідно з правом власності становить - 0,2483 га, а межа ділянки самозахвату становить - 0,0028 га. Відповідач [PERSON] підстав позову та встановлених судом обставин у цій справі не спростував, належних та допустимих доказів цьому суду не надав. Натомість, суд встановив, що відповідач [PERSON] , актом комісії Верхньояблунської сільської ради Турківського району Львівської області від 27.08.2019, протоколом засідання земельної комісії \~Верхньояблунської сільської ради від 12.08.2020 неодноразово був повідомлений про порушення ним вимог земельного законодавства, шляхом самовільного зайняття частини земельної ділянки гр. [PERSON] , Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення від 13.11.2020, згідно якої був притягнений до адміністративної відповідальності за ст.\~53-1 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн., сплатив штраф. Твердження відповідача [PERSON] про те, що межі земельної ділянки позивача встановлені неправильно, як і неправильно здійснена приватизація земельної ділянки позивача, суд відхиляє як безпідставні. Отже, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши дійсні обставини справи, перевіривши доводи та заперечення сторін у справі, оцінивши подані докази, як кожен окремо, так і в цілому, суд встановив, що відповідач [PERSON] чинить перешкоди у реалізації власником [PERSON] його права користування спірною земельною ділянкою площею 0,0028 га, на якій відповідач збудував дерев`яні будівлі та пересунув огорожу на земельну ділянку позивача. Відтак, з урахуванням встановленого судом порушення права позивача на користування його земельною ділянкою, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] зобов`язаний усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки - 4625582200:01:007:0005, шляхом звільнення незаконно зайнятої земельної ділянки. Щодо судових витрат. Судові витрати в цій справі складаються з судового збору. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позовні вимоги позивача задоволено повністю, тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору 992,40 грн.

Outcome: approved