Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

29 березня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , мотивуючи тим, що 25.09.2021 року між позивачем і відповідачем був укладений договір позики. А саме, позивач передав відповідачу у борг грошові кошти у розмірі 40\~000,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути вказаний борг у строк до 02.10.2022 року. На підтвердження укладеного договору позики та його умов відповідачем власноручно була підписана боргова розписка, яка посвідчує передання відповідачу позивачем визначеної грошової суми в розмірі 40\~000,00 грн. Проте, у встановлений строк, як і по цей час відповідач так і не виконав взятих на себе зобов`язань. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача основну суму боргу в розмірі 40\~000,00 грн., 3% річних у розмірі 582,00 грн, інфляційні витрати у розмірі 2\~201,98 грн. та судові витрати по справі у розмірі 8\~573,60 грн. В судове засідання позивач, представник позивача не з`явились, представник позивача надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач про дату, час та місце судового розгляду повідомлений шляхом направлення судових повісток за адресою реєстрації його проживання, шляхом розміщення оголошень на офіційному сайті суду, тобто судом використані всі можливі способи повідомлення відповідача про дату, час та місце судового розгляду. Жодних заяв, відзив на позовну заяву відповідач не надіслав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, враховуючи думку представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до розписки від 25.09.2021 року, складеної та підписаною [PERSON] , [INFO] , ним отримано від [PERSON] гроші в розмірі 40 000 грн, які він зобов`язався повернути повністю до 02.10.2022 року (а.с.5). Відповідач не виконав умови договору належним чином. Приймаючи рішення по суті заявленого позову, суд керується положеннями ч. 1 ст.1046 ЦК України, згідно з якою, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій сторони (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи його укладення, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. [PERSON] отримав від позивача грошові кошти в сумі 40 000 грн згідно розписки від 25.09.2021 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються в тому числі на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Доказів виконання зобов`язання [PERSON] перед [PERSON] матеріали справи не містять. З огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України. Три проценти річних від простроченої суми в розмірі 582 грн (40\~000 грн х 3% х 177:365:100) нараховані за період з 03.10.2022 року до 29.03.2023 року, тобто після кінцевого строку виконання зобов`язання та до звернення до суду з позовом, інфляційні втрати нараховані за період з жовтня 2022 року по лютий 2023 року, тобто після кінцевого строку виконання зобов`язання (індекс інфляції за жовтень 2022 року -102,5, за листопад 2022 року -100,7, за грудень 2022 року -100,7, за січень 2023 року -100,8, за лютий 2023 року -100,7, сукупний 105,505, інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 40000 грн = 2201,98 грн) . Таким чином, позовні вимоги є законними та обґрунтованими. Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на оплату послуг адвоката. Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частин 5,6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.\~ Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Наявність договірних відносин між адвокатом Конюшко Д.Б. та позивачем підтверджується договором про надання правової допомоги № 14/11/22-ЮП/ІІ від 14.11.2022, ордером про надання правничої (правової) допомоги. Зазначеним договором не визначена сума винагороди (гонорару) адвоката. Відповідно до положень статті 14 Податкового кодексу України адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. У свою чергу, Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. У частині другій статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Законодавством України не встановлено спеціальних вимог щодо порядку підтвердження оплати правничої допомоги для цілей розподілу судових витрат. В акті виконаних робіт № 2 відповідно до Договору № 14/11/22-ЮП/ІІ від 14.11.2022 року, складеним адвокатом Конюшко Д.Б. та позивачем визначено, що клієнтом здійснено оплату цих робіт на загальну суму 7500 грн. Згідно статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~ Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються\~ у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню сума заборгованості за договором позики у розмірі 40\~000,00 грн., 3 % річних у розмірі 582,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 2\~201,98 грн., а також судові витрати у розмірі 8\~573,60 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved