Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до Миколаївської міської ради про визнанння за нею права власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS] , як на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , в порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги позивач мотивувала наступним. Померлий являвся їй дядьком, та залишив при житті на її ім`я заповіт, яким все майно, йому належне заповідав їй. Після смерті подала заяву про прийняття спадщини, проте Постановою від 21.05.2021 року за № 31\\02-31 приватним нотаріусом Сидоренко Л.М. їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право власності, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності [PERSON] на 1\\4 частину квартири у праві спільної часткової власності. Оригінал Свідоцтва про право власності на квартиру у неї відсутній, тому вимушена звернутись за захистом порушеного права до суду. Посилаючись на вимоги ст.ст. 1216,1218, 321, 16 ЦК України, позивач і просила про задоволення позову. Ухвалою від 21.06.2022 року відкрито загальне позовне провадження та постановлено витребувати у приватного нотаріуса ММНО Миколаївської області Сидоренко Л.М. спадкову справу, заведену щодо майна [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою суду від 07.11.2022 року відкладено підготовче судове засідання, повторно витребувано у приватного нотаріуса ММНО Миколаївської області Сидоренко Л.М. вищевказану спадкову справу. 23.03.2023 року на адресу суду від приватного нотаріуса ММНО Миколаївської області Сидоренко Л.М. надійшла витребувана ухвалами суду від 21.06.2022 року та 07.11.2022 року спадкова справа. Ухвалою суду від 27.03.2023 року залучено до участі у справі у якості співвідповідачів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , підготовче судове засідання відкладено на 12.04.2023 р. Ухвалою суду від 12.04.2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 22.05.2023 р. Сторони до судового засідання не з`явились. Позивач та її представник просили про розгляд справи у їх відсутності. Слухання справи відкладалось на 29.06.2023 року,11.09.2023 року. Сторони до судового засідання не з`явились. Позивач та її представник просили про розгляд справи у їх відсутності. Відповідачі, належним чином повідомлені про розгляд справи, заперечень не надали. Представник Миколаївської міської ради просив про розгляд справи у його відсутності та прийняття рішення судом у відповідності до вимог чинного законодавства. Судом постановлено про розгляд справи у відсутності сторін, що відповідає приписам ст. 223 ЦПК України. Обставини справи, встановлені судом та належні їм правовідносини. Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 14.11.2013 року, квартира [ADDRESS] , належить на праві власності по 1\\4 частині за кожним: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 03.07.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить право власності на 1\\12 частину вказаної квартири, що підтверджується Свідоцтвом про право власності в порядку спадкуванння за законом після смерті [PERSON] , виданого 09.08.2018 року. За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, право власності на квартиру [ADDRESS] також по 1\\4 частині зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] . 16.09.2020 року [PERSON] склав Заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Сидоренко .М. (реєстровий номер 280), яким усе належне йому майно заповідав [PERSON] [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 11.11.2020 року Інгульським районним у м. Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса). 16.11.2020 року [PERSON] звернулась з заявою (№ 53), до приватного нотаріуса Сидоренко Л.М. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] 20.05.2021 року приватним нотаріусом Сидоренко Л.М. видано Свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом на ім`я [PERSON] на грошові вклади. 21.05.2020 року приватним нотаріусом Сидоренко Л.М. видано на ім`я [PERSON] . Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за номером 31\\02-31, в якій вказала, що спадкоємець [PERSON] повинна була надати нотаріусу оригінал документу, що підтверджує право власності спадкодавця [PERSON] на майно, однак оригіналу будь-якого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на вищевказану частку у праві власності на квартиру, нотаріусу не надано (спадкова справа № 13\\2020). Даних про наявність інших спадкоємців спадкова справа не містить. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. За приписами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Статтею328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У своїй Постанові № 694/1433/17 від 09.06.2021 року Верховний Суд висловив наступну позицію. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За приписами ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (стаття 1296 ЦК України). У статті 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року в справі № 210/1609/15-ц (провадження № 61-40313св18) вказано, що "право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Підпункт 4.12 пункту 4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року №285/20595 (далі - Порядок): свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі документів, що підтверджують право власності. Підпункт 4.18 пункту 4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку: за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. За приписами ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивач не може оформити спадщину у нотаріуса на нерухоме майно шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності спадкового нерухомого майна спадкодавцеві. Отже, позивач позбавлена можливості іншим шляхом, окрім судового, захистити свої спадкові права. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, враховуючи те, що право власності на частку квартиривиникло у спадкодавця у встановленому законом порядку, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Конституція України у статті 41 гарантує право кожному володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі вищевикладеного та ст.ст.15,16,1258,1261,1266,1268,1270 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258, 259, 273, 264, 265, 354, 355 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved