Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-10 00:00:00

Позивач звернулась до Солом`янського районного суду міста Києва з вищезазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 10000,00 грн, щомісячно, до повноліття дитини. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що [PERSON] та [PERSON] у період з 2017 року перебували у фактичних шлюбних відносинах без офіційної реєстрації шлюбу. Під час фактичних шлюбних відносин у сторін народився син [PERSON] . Через вчинення домашнього насилля зі сторони відповідача, сторони почали проживати окремо, дитина проживає разом із матір`ю. Позивач зазначає, що відповідач офіційно не працює, однак має заощадження, рухоме та нерухоме майно. На цих підставах просить позов задовольнити. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 02 лютого 2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 26 травня 2023 року клопотання представника позивача про витребування доказів задовольнено та здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін - в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 15.06.2023 до суду надійшов відзив, у якому представник відповідача просить позовні вимоги задовольнити частково, а саме у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на утримання кожної дитини відповідного віку. В обґрунтування зазначає, що рішенням суду з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [INFO] . Крім того, на утриманні відповідача перебувають батьки-пенсіонери та ще один неповнолітній син. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 11 вересня 2023 року у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі відмовлено. У судове засідання сторони не з`явились, були повідомлені належним чином про дату, час та місце судового розгляду. Від представника позивача надійшла заява, у якій просить розглядати справу за її відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 11.02.2021, [PERSON] народився [INFO] ,батьком якого є [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Так, позивач у позовних вимогах вказала спосіб стягнення аліментів - у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Окрім того, відповідач не позбавлений обов`язку утримувати своїх дітей. Разом з тим, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання не є у переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дітей, протее враховується судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ч. 9 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Необхідно звернути увагу на ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України, відповідно до яких доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Так, у матеріалах справи міститься копія відповіді на запит від 16.06.2023 № 2615-2023-0004011 щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих само зайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи за період з 1 кварталу 2022 року по 1 квартал 2023 року, відповідно до якої сума доходу [PERSON] за лютий 2023 - 26099,24 від військової частини [NUMBER] , 20123,12 від АТ КБ «Приватбанк»; за березень 2023 - 23888,10. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Отже, визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує: матеріальне становище сторін, потреби дитини, наявність у відповідача на утриманні інших дітей та батьків-пенсіонерів, рівень доходу сторін, й також те, що сторони не змогли добровільно досягнути згоди про розмір сплачуваних аліментів, а обов`язок утримувати дітей покладається рівною мірою на матір і батька. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ст. 191 СК України). При цьому немає значення проміжок часу від дня пред`явлення позову до його задоволення чи набрання законної сили. Враховуючи викладене, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, беручи до уваги потреби дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Оскільки позивач за даною категорією справ звільнений від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 322,00 грн (пропорційно розміру задоволених позовних вимог). На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial