Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Івановецької сільської ради Мукачівського району про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей. Позовні вимоги мотивує тим, що 27.07.2003 року він уклав шлюб з [PERSON] . Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Вказує, що на даний час між ними відсутні взаєморозуміння, довіра та любов, що призвели до розпаду сім`ї. Подружні відносини між ними припинені, відтак шлюб носить формальний характер, який просить розірвати. Також зазначає, що в позасудовому порядку вирішити питання з відповідачем про місце проживання дитини не можливо, тому просить визначити місце проживання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом з ним [PERSON] . \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задоволити. Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнали та не заперечила проти їх задоволення, щодо визначення місця проживання дітей вказали, що спір між сторонами відсутній. Представник третьої особи в судовому засіданні в частині визначення місця проживання дітей просила врахувати висновок органу опіки та піклування Івановецької сільської ради від 26.06.2023 року № 161/09/23. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та її представника, думку третьої особи, думку неповнолітніх дітей, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладено 27.07.2003 року у виконкомі Бобовищенської сільської ради Мукачівського району, актовий запис № 07, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27.07.2003 року ( а.с. 3). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с. 7-8). Відповідно до заяви [PERSON] , посвідченої приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Бугар Н.Й., зареєстрованої в реєстрі № 600, [PERSON] не заперечила проти розірвання шлюбу з [PERSON] (а.с. 2). Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Відповідно до\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із частиною п`ятою\~ст. 55 СК України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої\~ст.56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. У відповідності до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з частиною третьою\~ст. 105 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст.110 цього Кодексу. З доводів позивача вбачається, що спільне життя між ними з відповідачем не склалося, шлюб носить лише формальний характер. При таких обставинах, а також з урахуванням визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу, являються обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Згідно до ч. 1 ст. 160 Сімейного Кодексу України місце проживання\~дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У відповідності до ч. 1 ст. 161 Сімейного Кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають значення. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Згідно із частиною восьмою\~статті 7 СК України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до висновку № 161/09-23 від 26.06.2023 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Івановецької сільської ради вважає за доцільним визначити місце проживання дитини - [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] . В частині визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , то відповідно до статті 160 СК України, якщо батьки проживають окремо місце проживання дитини, яка досягла 14 років визначається нею самостійно. На засідання комісії з питань захисту прав дитини [PERSON] , [INFO] заявив, що хоче проживати разом з батьком ( а.с. 31-33). За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності та враховуючи висновок органу опіки та піклування від 26.06.2023 року, та те, що мати не заперечує щодо визначення місця проживання сина - [PERSON] , [INFO] разом з батьком, суд приходить до висновку щодо визначення місця проживання сина - [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] . Щодо визначення\~місця проживання\~сина -\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~то відповідно\~до ч.\~3\~ст.\~160\~СК та\~з урахуваннясм\~висновку органу\~опіки та\~піклування,\~в цій\~частині слід\~відмовити та\~як,\~ якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. При цьому визначення місця проживання дитини з батьком не позбавляє матір права виховувати дітей, утримувати їх та спілкуватися з ними, а батько не повинен чинити матері у цьому перешкод. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved