Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

Заступник керівника Голованівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення права власності на земельну ділянку, шляхом її конфіскації. Позов мотивовано тим, що згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 17.05.2023 №10-10-0.61-1647/2-23, відповідно до даних Державного земельного кадастру виявлено що власником земельної ділянки з кадастровим номером 3521182800:02:000:0124 площею 2,4817 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території Гайворонської міської ради Голованівського району Кіровоградської області є громадянин російської федерації [PERSON] . Гайворонською міською радою прийнято рішення №3032 від 22.12.2021 «Про передачу [PERSON] у власність земельної ділянки на території Гайворонської міської ради за межами с. Покровське», згідно якого було затверджено технічну документацію із землеустрою та передано [PERSON] у власність земельну ділянку з кадастровим номером 3521182800:02:000:0124 та одночасно його попереджено про необхідність відповідно до п.1 ст. 145 ЗК України відчужити її протягом року з моменту переходу права власності на неї. Підставою прийняття вказаного рішення слугувала необхідність реєстрації права власності на земельну ділянку відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом по смерті батька - [PERSON] , на земельну частку (пай) згідно з сертифікатом №КР 0091992. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна власником земельної ділянки з кадастровим номером 3521182800:02:000:0124 є громадянин російської федерації [PERSON] . Таким чином, громадянин російської федерації [PERSON] у грудні 2021 року набув право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розташовану на території Гайворонської міської ради Кіровоградської області та протягом року не виконав покладений на нього у зв`язку із цим обов`язок, а саме: не відчужив земельну ділянку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Враховуючи, що отримана [PERSON] у власність земельна ділянка сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 3521182800:02:000:0124, ним добровільно не відчужена упродовж встановленого законодавством України річного строку (кінцевий строк сплив 30.12.2022), право власності на таку земельну ділянку підлягає припиненню, шляхом її конфіскації за рішенням суду. Просить суд, припинити [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 2,4817 га, кадастровий номер 3521182800:02:000:0124, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2550238035020, що розташована на території Гайворонської міської ради Голованівського району Кіровоградської області, шляхом її конфіскації на користь Держави Україна в особі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області та стягнути з відповідача на користь Кіровоградської обласної прокуратури судовий збір в сумі 2684 гривень. В судовому засіданні представник позивача прокурор Іщенко Б.М. позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечив. Представник Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно, належним чином. Відповідач в судове засідання не з`явився відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України про день та час слухання справи повідомлений належним чином, що підтверджується роздруківкою з офіційного веб-сайту судової влади\~України про оголошення виклику відповідача до суду. Відзив на позовну заяву відповідач не надіслав. Суд, заслухавши прокурора, вивчивши матеріали справи, копії матеріалів спадкової справи № 322/2003 до майна померлого [INFO] [PERSON] приходить до наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії листа Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 17.05.2023 №10-10-0.61-1647/2-23, відповідно до даних Державного земельного кадастру виявлено що власником земельної ділянки з кадастровим номером 3521182800:02:000:0124 площею 2,4817 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території Гайворонської міської ради Голованівського району Кіровоградської області є громадянин російської федерації [PERSON] (а.с. 14-15). Гайворонською міською радою прийнято рішення №3032 від 22.12.2021 «Про передачу [PERSON] у власність земельної ділянки на території Гайворонської міської ради за межами с. Покровське», згідно якого було затверджено технічну документацію із землеустрою та передано [PERSON] у власність земельну ділянку з кадастровим номером 3521182800:02:000:0124 та одночасно його попереджено про необхідність відповідно до п.1 ст. 145 ЗК України відчужити її протягом року з моменту переходу права власності на неї (а.с. 23-24). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна власником земельної ділянки з кадастровим номером 3521182800:02:000:0124 є громадянин російської федерації [PERSON] (а.с. 21-22). Враховуючи, що отримана [PERSON] у власність земельна ділянка сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 3521182800:02:000:0124, ним добровільно не відчужена упродовж встановленого законодавством України річного строку (кінцевий строк сплив 30.12.2022), право власності на таку земельну ділянку підлягає припиненню, шляхом її конфіскації за рішенням суду. Приписи ст. 131-1 Конституції України, ст. 56 ЦПК України, ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" наділяють прокурора повноваженнями на представництво в суді інтересів держави у виключних випадках, а саме: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу. Оскільки Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у відповідності до положень ст. 145 ЗК України, Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", "Положення про Головне управління Держгеокадастру в області" здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю, то воно наділене правом на подання такого роду позовів. Станом на день надходження даного позову прокурора до суду ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області самостійно не реалізувало своє процесуальне право, тому у відповідності до положень ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", ст. 56 ЦПК України існують всі підстави для підтвердження представництва прокурором інтересів держави в суді, що узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 26 травня 2020 року в справі №912/2385/18 за схожих обставин . Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950р.), ратифікованою Законом від 17липня 1997 р. № 475/97-ВР , зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного та надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Ст.ст. 13, 14 Конституції України визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу, основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Відповідно до ч.ч.2-4 ст. 81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до ч.2 цієї статті у разі: 1) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; 2) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав. Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями (особами без громадянства) встановлені нормами розділу V Закону України "Про міжнародне приватне право", положеннями Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 38 Закону України "Про міжнародне приватне право" право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться. Згідно з ч. 1 ст. 39 даного Закону, виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Статтею 22 ЗК України визначено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність або надаються у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно ст. 145 ЗК України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Відповідно до ст. 5 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Відповідно до пункту 3 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1302 від 09.12.2021, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру. Пунктом 1 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, затвердженим наказом Держгеокадастру № 603 від 23.12.2021, визначено, що Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та їй підпорядковане. Згідно ст. 148 ЗК України земельна ділянка може бути конфіскована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та на умовах, встановлених законом. Згідно положення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.\~Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа N 6-92 цс 13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції", від 11 березня 2003 року "Новоселецький проти України", від 1 червня 2006 року "Федоренко проти України"). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. На підставі викладеного, судом встановлено, що [PERSON] будучи громадянином російської федерації, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з 28.12.2021 року по даний час не відчужив її, в зв`язку з чим вона підлягає конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, тому з відповідача у користь Кіровоградської обласної прокуратури необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2684 грн.

Outcome: approved