Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-17 00:00:00

У липні 2023 року позивачка звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Фреш Експрес", треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Лоер Колл2", [PERSON] , Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація про припинення трудових відносин та зобов"язання вчинити дії. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15 березня 2019 року відповідно до протоколу №15/03/2019 Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Брінг компані» нова назва ТОВ «СМАРТ ФРЕШ ЕКСПРЕС») позивачку було обрано та призначено керівником - директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Брінг Компані», про що внесено відповідні відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та з 16 березня 2019 року позивачку було призначено на посаду директора ТОВ «Брінг Компані» на неповний робочий день про що свідчить наказ № 16/03/2019. В вересні 2019 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Брінг Компані» змінило свою назву на ТОВ «СМАРТ ФРЕШ ЕКСПРЕС». 03 травня 2023 року, позивачкою було прийнято рішення про припинення трудових відносин шляхом звільнення із займаної посади директора за власним бажанням на підставі частини першої статті 38 Кодексу законів про працю України. Оскільки, відповідно імперативних приписів статті 30 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» та Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Фреш Експрес» прийняття рішення про звільнення із посади директора відноситься до виключної компетенції Загальних зборів учасників Товариства. 03 травня 2023 року, позивачкою було направлено повідомлення про скликання Загальних Зборів Учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Фреш Експрес» до учасників товариства [PERSON] та ТОВ «ЛОЕР КОЛЛ 2» частка статутного внеску яких дорівнює по 50 % статутного капіталу товариства. Відповідно до даного повідомлення учасники були повідомленні про скликання позачергових Загальних зборів учасників, що мали бути проведені 05 червня 2023 року о 12 год. 00 хв. за адресою: [ADDRESS] . Учасником Товариства [PERSON] дане повідомлення було отримано, конверт учасника Товариства ТОВ «ЛОЕР КОЛЛ 2» повернувся в зв`язку з закінченням терміну зберігання. В призначений час, 05 червня 2023 року о 12 год. 00 хв., учасники Товариства, або їх представники не з`явилися, про що позивачкою був складений відповідний акт від 05 червня 2023 року. 06 червня 2023 року, позивачкою було повторно направлено повідомлення про скликання Загальних Зборів Учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Фреш Експрес» до учасників товариства [PERSON] та ТОВ «ЛОЕР КОЛЛ 2». Відповідно до даного повідомлення учасники були повідомленні про проведення позачергових Загальних Зборів Учасників, що мали відбутись 06 липня 2023 року о 12 год. 00 хв. за адресою: [ADDRESS] . Учасником Товариства [PERSON] дане повідомлення було отримано, конверт учасника Товариства ТОВ «ЛОЕР КОЛЛ 2» повернувся в зв`язку з закінченням терміну зберігання. В призначений час, 06 липня 2023 року о 12 год. 00 хв., учасники Товариства, або їхні представники не з`явилися, про що позивачкою був складений відповідний акт від 06 липня 2023 року. Жодних можливостей зв`язатися з учасниками іншими засобами зв`язку позивачка не має, комунікація з ними повністю відсутня, а тому просить суд визнати припиненими її трудові відносини з ТОВ "Смарт Фреш Експрес" з 05.06.2023 у зв"язку із звільненням із займаної посади директора ТОВ "Смарт Фреш Експрес" на підставі ч.1 ст.38 та зобов`язати Святошинську РДА внести зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо звільнення позивачки з посади директора ТОВ «Смарт Фреш Експрес" із зазначеного реєстру як керівника (директора) ТОВ «Смарт Фреш Експрес". 13.07.2023року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 40). Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України, визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року №17-рп/2011 згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Враховуючи наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні правовідносини. Судом встановлено, що 15 березня 2019 року відповідно до протоколу №15/03/2019 Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Брінг компані» нова назва ТОВ «СМАРТ ФРЕШ ЕКСПРЕС») позивачку було обрано та призначено керівником - директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Брінг Компані», про що внесено відповідні відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та з 16 березня 2019 року позивачку було призначено на посаду директора ТОВ «Брінг Компані» на неповний робочий день про що свідчить наказ № 16/03/2019(ас.15-18). Судом встановлено, що в вересні 2019 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Брінг Компані» змінило свою назву на ТОВ «СМАРТ ФРЕШ ЕКСПРЕС». Судом встановлено, що 03 травня 2023 року, позивачкою було прийнято рішення про припинення трудових відносин шляхом звільнення із займаної посади директора за власним бажанням на підставі частини першої статті 38 Кодексу законів про працю України(ас.19). Судом встановлено, що 03 травня 2023 року, позивачкою було направлено повідомлення про скликання Загальних Зборів Учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Фреш Експрес» до учасників товариства [PERSON] та ТОВ «ЛОЕР КОЛЛ 2» частка статутного внеску яких дорівнює по 50 % статутного капіталу товариства(ас.20). Судом встановлено, що відповідно до даного повідомлення учасники були повідомленні про скликання позачергових Загальних зборів учасників, що мали бути проведені 05 червня 2023 року о 12 год. 00 хв. за адресою: [ADDRESS] (ас.25). Судом встановлено, що учасником Товариства [PERSON] дане повідомлення було отримано, конверт учасника Товариства ТОВ «ЛОЕР КОЛЛ 2» повернувся в зв`язку з закінченням терміну зберігання(ас22-24). Судом встановлено, що в призначений час, 05 червня 2023 року о 12 год. 00 хв., учасники Товариства, або їх представники не з`явилися, про що позивачкою був складений відповідний акт від 05 червня 2023 року(ас.28). Судом встановлено, що 06 червня 2023 року, позивачкою було повторно направлено повідомлення про скликання Загальних Зборів Учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Фреш Експрес» до учасників товариства [PERSON] та ТОВ «ЛОЕР КОЛЛ 2»(ас.29). Судом встановлено, що відповідно до даного повідомлення учасники були повідомленні про проведення позачергових Загальних Зборів Учасників, що мали відбутись 06 липня 2023 року о 12 год. 00 хв. за адресою: [ADDRESS] (ас.30). Судом встановлено, що учасником Товариства [PERSON] дане повідомлення було отримано, конверт учасника Товариства ТОВ «ЛОЕР КОЛЛ 2» повернувся в зв`язку з закінченням терміну зберігання(ас.31-33). Судом встановлено, що в призначений час, 06 липня 2023 року о 12 год. 00 хв., учасники Товариства, або їхні представники не з`явилися, про що позивачкою був складений відповідний акт від 06 липня 2023 року(ас.37). Згідно з частиною першою статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Європейський суд з прав людини вказує, що приватне життя «включає право особи на формування та розвиток стосунків з іншими людьми, включаючи стосунки професійного або ділового характеру». Стаття 8 Конвенції «захищає право на особистий розвиток та право встановлювати та розвивати стосунки з іншими людьми та оточуючим світом». Поняття «приватне життя» в принципі не виключає відносини професійного або ділового характеру. Врешті-решт, саме у рамках трудової діяльності більшість людей мають значну можливість розвивати стосунки з оточуючим світом. Отже, обмеження, накладені на доступ до професії, були визнані такими, що впливають на «приватне життя» (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» (Oleksandr Volkov v. Ukraine, N 21722/11, § 165)). З урахуванням положень частини першої статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та усталеної практики Європейського Суду з прав людини необхідно зробити висновок, що наявність у Єдиному державного реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформації щодо позивача як про керівника державного підприємства відноситься до професійної діяльності останнього та охоплюється поняттям «приватне життя». Установлено, що трудовий контракт сторонами не укладався, між позивачем і відповідачем існують фактичні трудові правовідносини, що підтверджується зазначеними відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Згідно зі статтями 21, 24 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату. За змістом статті 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. Статтею 23 Загальної декларації з прав людини передбачено, що кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття. Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється (стаття 43 Конституції України). Відповідно до пункту четвертого частини першої cтатті 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39). За вказівками частини першої статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в інші місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або інвалідом І групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Як свідчать матеріали справи, 03.05.2023року [PERSON] написала заяву на ім`я учасників ТОВ "Смарт Фреш Експрес" з проханням звільнити із займаної посади директора ТОВ "Смарт Фреш Експрес" на підставі статті 38 КЗпП України за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП. Також, [PERSON] здійснила повідомлення про скликання позачергових загальних зборів у зв`язку із написанням нею заяви про звільнення, однак вказане повідомлення учасниками Загальних зборів не отримано. У свою чергу ТОВ "Смарт Фреш Експрес" жодних заперечень щодо її звільнення не висловила. На порушення зазначених вимог ТОВ "Смарт Фреш Експрес" допустило протиправну бездіяльність, оскільки не вчинила юридично значимих дій, спрямованих на вирішення питання про звільнення позивача з посади директора ТОВ "Смарт Фреш Експрес" та оформлення припинення трудових відносин, що свідчить про порушення вимог трудового законодавства і обмеження трудових прав позивача щодо можливості вільно обирати працю, як це передбачено вказаною статтею 43 Конституції України. Конституційний Суд України у рішеннях від 07 липня 2004 року № 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації. За таких обставин, суд приходить до висновку про порушення права позивача на звільнення з роботи з ініціативи працівника, передбачене частиною першою статті 38 КЗпП України, так як не вирішення заяви про звільнення позивача з посади директора є триваючим порушенням його права вільного вибору праці. Частиною другою статті 8 Конституції України передбачено, що звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян, на підставі Конституції України гарантується. Відповідно до частини першої cтатті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами (частина перша статті 3 КЗпП України). Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього (cтаття 4 КЗпП України). За змістом частини першої ст. 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Враховуючи порушення права позивача на припинення трудових відносин, обраний нею спосіб захисту направлений на відновлення її трудових прав, гарантованих Конституцією України. Відповідно до вимог частини другої статті 5 ЦПК України, з урахуванням встановлених обставин справи та виходячи з того, що пред`явлення позову по суті спрямоване на припинення трудових правовідносин, суд вважає, що ефективним і таким, що не суперечить закону, у даному випадку буде такий спосіб захисту як припинення трудових відносин з ТОВ "Смарт Фреш Експрес" на підставі частини першої статті 38 КЗпП України. Така позиція узгоджується з Постановами Верховного Суду від 19 серпня 2019 року у справі № 233/2529/18, від 3 липня 2019 року у справі № 520/11437/16-ц, від 24 грудня 2019 року, у справі № 758/1861/18. У задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації суд відмовляє, оскільки позивачем не обґрунтовано у своєму позові цю позовну вимогу та не надано доказів протиправності прийнятого рішення Святошинською районною в м. Києві державною адміністрацією. На підставі наведеного вище,

Outcome: partial