Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 3896 від 14.01.2022, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору та витрати на правову допомогу. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. 14.01.2022, вчинено виконавчий напис № 3896, про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 51985,00 грн. 01.02.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С., відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 3896 від 14.01.2022. Представник позивача вважає, зазначений виконавчий напис не законним та таким, що не підлягає виконанню, так, як нотаріусом при вчинені виконавчого напису не перевірено безспірність заборгованості у встановленому законом порядку, і зв`язку із чим позивач за захистом своїх прав вимушений звернутися до суду. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, до початку розгляду справи надав клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, заперечень проти розгляду справи за його відсутності не надав. Треті особи про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явилися про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд прийшов до такого висновку. Судом встановлено, що 14 січня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем вчинено виконавчий напис (реєстраційний номер 3896) (а.с.35), яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , яка є боржником за Кредитним договором № 120965-КС-004 від 29.01.2021, укладеним з ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА». Строк платежу за Кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 26.03.2021 по 13.12.2021. Сума заборгованості становить 51385,00 грн., що складається з: Простроченої заборгованості за сумою кредиту - 28213,60 грн Простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 23171,40 грн Комісії 0,00 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 ЗУ «Про нотаріат» стягнуто плати зі стягувача в розмірі 600,00 грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувача становить 51985,00 грн. 01 лютого 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С. на виконання виконавчого напису № 3896 від 14.01.2022, відкрито виконавче провадження № 68436542 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" заборгованості в сумі 51985,00 грн (а.с. 12). Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд зазначає наступне. За загальним правилом ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Положеннями ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів ( далі - Перелік). Як видно з матеріалів справи (а.с.31-36), оспорюваний виконавчий напис у даній справі, вчинено нотаріусом на підставі, зокрема, п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172, що передбачав можливість вчинення нотаріусом виконавчого напису на підставі оригіналу кредитного договору. Після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 вказаним Переліком у пункті 1 передбачено можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Вказану постанову залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ КБ «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. Тобто, на момент вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису, редакція Переліку передбачала можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору, а не на підставі оригіналу кредитного договору (п.2 Переліку втратив чинність). Таким чином, нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис про стягнення заборгованості за кредитним договором на підставі п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172, який на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису втратив чинність. Доказів того, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису було подано оригінал саме нотаріально посвідченого кредитного договору, суду не надано. Крім того, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Такими документами можуть бути: зокрема, документи первинної бухгалтерської документації, оформлені відповідно до вимог ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16.07.1999 року із змінами та доповненнями, а саме: платіжні доручення, меморіальні ордери, виписки з рахунків, на які боржник перераховує кошти, розписки, чеки тощо. Так, в матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували безспірність заборгованості [PERSON] , зокрема виписки з рахунків, меморіальні ордери, тощо, як і відсутній розрахунок заборгованості позивача за укладеним кредитним договором, з якого б було видно механізм нарахування заборгованості. Таким чином ні відповідач, ні третя особа, яка вчинила виконавчий напис, не подали суду жодних доказів, які б спростовували твердження позивача про неправомірність нарахування заборгованості за кредитним договором, та обґрунтовували законність та правомірність вчинення виконавчого напису. Виходячи з наведеного, оскільки суду не надано доказів правомірності вчинення виконавчого напису про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості в розмірі 51985,00 грн., суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, та визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 3896 від 14.01.2022, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», коштів у розмірі 51985,00 грн. Крім того, згідно із ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на правову допомогу в розмірі 7073,00 грн., що складається з судового збору в розмірі 1073,00 грн (а.с.8) та витрат на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн. (а.с. 14-22).

Outcome: approved