Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-05 00:00:00

15 червня 2023 року [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить: 1) стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , основний борг в сумі 11 000,00 грн.; 2) стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , моральну шкоду в сумі 2 000,00 грн.; 3) стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , судовий збір в сумі 1073,60 грн. В обґрунтування позову зазначив, що між ним та відповідачем 15 січня 2023 року було укладено договір позиками у формі письмової розписки, відповідно до якого позивач надав відповідачу суму грошових коштів у розмірі 11 000,00 грн. Кінцевим строком повернення позики є 30 квітня 2023 року. Відповідач свої зобов`язання в термін, передбачений угодою, не виконав. Позивач неодноразово телефонував відповідачеві, 01 травня 2023 року звертався до останнього з письмовим зверненням щодо погашення боргу, але останній у розмовах неодноразово змінював причини неповернення боргу, чим завдав позивачеві моральних страждань, останній погано спав вночі, нервувався, так як позичені грошові кошти зароблялися нелегкою працею. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 червня 2023 року вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. Ухвалою суду від 26 червня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання з повідомленням учасників справи на 19 липня 2023 року. 19 липня 2023 року на адресу суду надійшла заява від позивача [PERSON] про розгляд справи за його відсутності, підтримання позовних вимог\~ в повному обсязі, відсутність заперечень щодо ухвалення заочного рішення та відмову від виклику свідка [PERSON] . Через неявку відповідача в судове засідання 19 липня 2023 року, останнє судом відкладено на 05 вересня 2023 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання, призначене на 05 вересня 2023 року повторно не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений судом своєчасно. Згідно трекінгу АТ «Укрпошта», рекомендоване повідомлення про вручення відповідачу поштового відправлення з ухвалою про відкриття провадження у справі повернулося на адресу суду 14 серпня 2023 року за закінченням встановленого терміну зберігання. Рекомендоване повідомлення про вручення відповідачу поштового відправлення з судовою повісткою про призначення розгляду справи на 05 вересня 2023 року, згідно трекінгу АТ «Укрпошта», повернулося на адресу суду 10 серпня 2023 року за відсутністю адресата за вказаною адресою. Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 16 червня 2023 року, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.18). Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких умов суд, відповідно до вимог статті 281 ЦПК України постановляє ухвалу про заочний розгляд справи. Фіксація судового засідання, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, не здійснювалася. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до наданої позивачем розписки, [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , взяв у боргу у [PERSON] , [INFO] в сумі 11 тисяч гривень строком на 3 місяці та зобов`язується повернути боргу до 30 квітня 2023 року (а.с.8). Позивачем проведено розрахунок до позовної заяви, згідно з яким заборгованість за договором позики від 30 січня 2023 року складає 11 000,00 грн.; 2) грошові кошти за відшкодування моральної шкоди становлять 2 000,00 грн. (а.с.9) 01 травня 2023 року позивач звертався до відповідача з письмовою заявою щодо повернення боргу (а.с.10), відповіді на яке матеріали справи не містять. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу (далі ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов, згідно з вимогами статті 525 ЦК України, не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із статтею 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовим ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, які встановлені договором. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд, згідно з вимогами, передбаченими частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідач, правом на подачу відзиву не скористався і будь-яких доказів щодо спростування позовних вимог до суду не подав. За таких обставин, суд вважає за доцільне задоволити позовні вимоги у зв`язку з документальним підтвердженням обґрунтованості невиконання відповідачем договору позики та наявністю та завданням позивачу моральної шкоди в результаті невиконання договірного зобов`язання. Вирішуючи питання з приводу понесених судових витрат суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частини першої-другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. За таких обставин, суд вважає з необхідне стягнути із відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір за подачу позовної заяви в сумі 1073,60 грн.

Outcome: approved