Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до КП «АРТ-С» Сухополов?янської сільської ради про стягнення заборгованості по заробітній платі. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він працював трактористом в КП «АРТ-С» Сухополов?янської сільської ради з 03 лютого 2022 року, звільнився 04 травня 2023 року у зв`язку з ліквідацією підприємства пункт 1 статті 40 Кодексу законів про працю України. Рішенням 29 позачергової сесії 8-го скликання від 03.03.2023 року комунальне підприємство знаходиться у стані припинення діяльності шляхом ліквідації. Згідно ст. 116 К3пП України відповідач зобов`язаний в день звільнення виплатити всі кошти, що належать позивачу. Проте, до теперішнього часу розрахунок з ним був проведений тільки частково, не сплачена заборгованість становить 15\~346,01 грн.. У зв`язку з чим він звернувся до суду за захистом своїх порушених трудових прав та просить стягнути на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 15\~346,01 грн. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02 серпня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05 вересня 2023 року. Позивач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Згідно письмової заяви просив розгляд справи провести без його участі, підтвердив часткове перерахування боргу по заробітній платі в розмірі 900 грн. Представник відповідача у судове засідання також не з`явився, хоча про дату час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Згідно письмової заяви просили розгляд справи проводити без їх участі. Повідомили, що КП «АРТ-С» Сухополов`янської сільської ради знаходиться у стадії ліквідації. 29 серпня 2023 року [PERSON] було перераховано 900 грн. заборгованості (з рахунку КП «АРТ-С») згідно відомостей, що додаються. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Законодавство України не передбачає обов`язок працівника звертатись до роботодавця з вимогою про виплату йому належних платежів при звільненні. Водночас у трудових правовідносинах працівник має діяти добросовісно, реалізуючи його права, що, зокрема, вимагає частина третя статті 13 ЦК України, не допускаючи дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Судом встановлено, що [PERSON] , працював трактористом у Комунальному підприємстві «АРТ-С» Сухополов?янської сільської ради із 04 лютого 2022 року (наказ від 03.02.2022 №4) по 04 травня 2023 року (наказ від 02.05.2023 №8). Згідно відомості нарахування заробітної плати Комунального підприємства «АРТ-С» Сухополов?янської сільської ради станом на 21 липня 2023 року нарахована, але не сплачена заборгованість, яка становить 15\~346,01 грн. Дана сума з виплати заробітної плати вказана з урахуванням утриманих податків та зборів із заробітної плати. Вказане підтверджується довідкою КП «АРТ-С» Сухополов?янської сільської ради від 21 липня 2023 року за №11 (а.с.3). Відповідно до Відомостей по виплаті заробітної плати КП «АРТ-С» [PERSON] , трактористу, вбачається, що 29 серпня 2023 року виплачено 900 грн., залишок боргу на кінець серпня 2023 року становить 14446 грн. 01 коп. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ч.1 та ч.5 ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Згідно із частиною 1 статті 115 КЗпП України та статтею 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до частини 2 статті 233 КЗпП України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні. Згідно рішення Конституційного Суду України №8-рп/2013\~від 15.10.2013 у справі\~щодо офіційного\~тлумачення положень\~частини другої\~статті 233\~Кодексу законів\~про працю\~України,\~статей 1,\~12\~Закону України\~"Про\~оплату праці" зі змінами, необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Вирішуючи даний спір, суд враховує докази, а саме: довідку про нараховану та невиплачену відповідачем заробітну плату [PERSON] та відомості про виплату заробітної плати. Дослідивши матеріали справи, зокрема, довідку Комунального підприємства «АРТ-С» Сухополов?янської сільської ради від 21 липня 2023 року за №11, судом встановлено, що загальний розмір нарахованої, але не виплаченої заробітної плати КП «АРТ-С» Сухополов?янської сільської ради перед позивачем [PERSON] складає 15\~346,01 грн., з яких відповідачем частково сплачено 900 грн., тому враховуючи викладене, та обставину, що на час розгляду справи відповідачем, як роботодавцем, повного розрахунку з позивачем не проведено, докази на підтвердження спростування доводів позивача відповідач суду не надав, суд дійшов висновку, про часткове задоволення позовних вимог позивача. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Згідно з ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1\~073 грн. 60 коп.

Outcome: partial