Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

Стислий виклад позиції заявника. У вересні 2023 року до суду надійшла зазначена заява [PERSON] , де вона просить видати обмежувальний припис [PERSON] щодо надання їй можливості поправити її здоров`я у спокої та порядку, що є важливим для стану заявниці, заспокоїти нервову систему від переживань через підлості та підступності [PERSON] . Заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та користуватись транспортними засобами, що є спільною власністю. В обґрунтування заяви, посилається на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 1987 року. На даний час проживають у будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Заявник за час спільного проживання із [PERSON] постійно перебуває у стресовому та нервовому напруженні. [PERSON] морально тисне на заявника, висловлюється нецензурною лайкою, може підняти руку на дочку. На лікування заявника, [PERSON] коштів не надавав, проте користувався спільними транспортними засобами. [PERSON] намагається зробити все, щоб заявниця покинула будинок, в якому проживають сторони, а саме: [PERSON] травив чадним газом взимку, топив грубу курячим послідом, бо знає, що це погано впливає на дихання [PERSON] . На прохання ніякі не реагує, та робить все навмисно. Із 2019 року як заявник повернулася додому та по цей день [PERSON] переживає моральне та побутове насилля з боку чоловіка. Враховуючи викладене, заявник вимушена звернутись до суду із вказаною заявою, оскільки страждає від постійного домашнього насильства, а на заборонний припис стосовно кривдника, винесений працівниками поліції, [PERSON] не реагує. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. У судовому засіданні заявник пояснила, що починаючи з 2019 року, після того як вона повернулась проживати у будинок у с. Требухів, чоловік постійно вчиняє домашнє насилля, ображає її, у сараї топить брикетами, дим від яких викликає у заявниці сильну алергічну реакцію, погіршується стан її здоров`я. Заявник викликала поліцію, про що встановлений заборонний припис. Чоловік відключив воду до тих приміщень, якими користується заявниця, та від поливу. Згодом він підключив воду для поливу. У зв`язку з відключенням води, заявник викликала поліцію, проте працівник поліції неправильно вказав у протоколі відносно [PERSON] , за що саме складений протокол. [PERSON] суд визнав винним у вчиненні насилля. Після судового розгляду, через декілька днів [PERSON] привіз машину, завантажену бахілами, медичними масками, окулярами, які заявник вважає небезпечними для свого здоров`я, хоч ці всі речі є новими, упакованими. Стверджує, що чоловік є безгосподарним, розводить безлад у будинку та у дворі, вчиняє дії, які дратують заявницю та призводять до погіршення її стану здоров`я. Вона неодноразово зверталась до поліції, проте працівники поліції не вживають належних заходів для її захисту від домашнього насилля. Заінтересована особа [PERSON] вважає доводи заявниці необґрунтованими, безпідставними та брехливими, тому просить відмовити у задоволенні заяви. Пояснює, що ніколи не вчиняв домашнього насилля відносно дружини. А дружина відключила газ у будинку, відключили котел, газову плиту, він змушений топити у сараї піч, але сусід також топить у печі, відтак не вважає, що у заявниці алергія пов`язана з його діями. Вказав, що у дворі є колодязь і воду можна використовувати за допомогою ручки, в тому числі для поливу. Також пояснив, що заявниця забрала зал, кухню, залишивши йому у користування лише одну кімнату, він намагається взагалі уникати заявницю, щоб не зустрічатись із нею. Категорично заперечує проти задоволення заяви про видачу обмежувального припису. Обставини справи, що встановлені судом [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07.02.1987 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. 06.02.2023 року [PERSON] винесений терміновий заборонний припис у зв`язку із вчиненням ним відносно своєї дружини [PERSON] домашнього насилля психологічного характеру. Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2023 року адміністративне провадження відносно [PERSON] у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 ч. 1 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення. Дана адміністративна справа стосувалась адміністративного протоколу складеного відносно [PERSON] щодо вчинення ним домашнього насилля 06.02.203 року. 18.04.2023 року [PERSON] винесений терміновий заборонний припис у зв`язку із вчиненням ним відносно своєї дружини [PERSON] домашнього насилля, а саме [PERSON] висловлювався нецензурною лайкою та вчинив сварку. Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 липня 2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 ч. 1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 гривень. Вищевказана постанова набрала законної сили. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Відповідно до пунктів 3, 4, 6, 7, 8, 14, 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між/з- іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. У частині другій статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно частини третьої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях». У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків. Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність. За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України При розгляді даної справи встановлено, що заявник [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 1987 року та проживають у будинку [ADDRESS] . З наданих до суду доказів встановлено, що постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 липня 2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП. З цієї постанови встановлено, що вина [PERSON] у вчиненні домашнього насильства психологічного характеру щодо своєї дружини [PERSON] 18.04.2023 року, що полягало у висловлюванні на адресу останньої нецензурною лайкою, повністю доведена матеріалами справи. Суд звертає увагу на те, що 18.04.2023 [PERSON] вчинено домашнє насилля відносно своєї дружини, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності. Проте з того дня (18.04.2023) до дня подання заяви про видачу обмежувального припису минуло близько 5 місяців, інших подібних фактів не зафіксовано, тому цей факт домашнього насилля не є підставою для видачі обмежувального припису. Разом з тим, інші факти вчинення насильства [PERSON] відносно [PERSON] не знайшли свого підтвердження, оскільки недоведені належними доказами у справі. Так, насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди. Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод. При цьому, під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони. Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту. Так, судом встановлено, що між [PERSON] та його дружиною [PERSON] склалися вкрай неприязні стосунки, сімейний конфлікт є тривалий, взаємний продовжується довгий час , що не можна трактувати як вчинення насильства в сім`ї. Відтак, обопільні сварки в межах довготривалого конфлікту, який склався між [PERSON] та його дружиною [PERSON] , за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному здоров`ю останньої, не свідчить про вчинення домашнього насилля з боку чоловіка. Таким чином, судом не встановлено випадків психологічного, економічного чи фізичного насильства відносно [PERSON] , а також ризиків настання насильства у майбутньому. Натомість, із даних правовідносин вбачається, що між сторонами існують неприязні подружні стосунки на взаємних докорах один одному, звинуваченнях у виниклих негативних ситуаціях у спільному подружньому житті, що не може розцінюватись як насильство в сім`ї. Отже, надавши оцінку наявним у справі доказам, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви [PERSON] про видачу обмежувального припису, оскільки заявниця не довела вчинення домашнього насильства [PERSON] щодо неї у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Враховуючи те, що заявника на підставі ст. 3 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору, відповідно до ст.141 ЦПК України здійснює розподіл судових витрат та компенсує витрати за рахунок держави. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed