Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Комунального підприємства «Луцькводоканал» про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити дії. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 21.07.1995. З 2011 року в ній вона проживає разом зі своїм чоловіком, про що вона повідомила своєчасно усіх виконавців комунальних послуг про зміну осіб, які фактично проживають в квартирі. З січня 2021 КП «Луцькводоканал» нараховує оплату за послуги з розрахунку 3-4 особи та не надсилало на її адресу Акт щодо встановлення фактичної кількості осіб, які фактично користуються послугами за вказаною адресою, підписаний не менш як двома співвласниками будинку. 08.11.2022 вона звернулася особисто в КП «Луцькводоканал» з метою отримання копії Актів, однак юрист наніс їй тілесних ушкоджень та вивів з приміщення. Щодо обгрунтування заподіяння моральної (немайнової) шкоди, позивач зазначає, що через протиправні дії КП «Луцькводоканал» вона змушена була жити в Україні в умовах воєнного стану, відповідач збирає, зберігає та поширює конфіденційну інформацію про позивача та членів її родини, а саме, прізвище, ім`я та по батькові її чоловіка, сина, внука, їх дату народження та паспортні дані. А тому просила, припинити дію, яка порушує право, гарантоване пунктами 5, 10 та 11 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», розділом Х «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг»; зобов`язати КП «Луцькводоканал» надати завірені належним чином копії «Актів щодо встановлення фактичної кількості осіб», що користуються послугами з централізованого водопостачання та водовідведення в 2020-2022 роках за адресою [ADDRESS] , підписаних не менше як двома співвласниками названого будинку, а також стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 1 500 000 грн. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.12.2022 відкрито загальне позовне провадження. 24.01.2023 на адресу суду надійшов відзив, який представник відповідача обґрунтовує тим, що протягом жовтня-листопада 2022 року позивач зверталася про надання рішення щодо встановленої фактичної кількості осіб в квартирі [ADDRESS] . Відповідач не визнає обов`язку щодо складання актів з 28.01.2022 про встановлення фактичної кількості осіб, які користуються послугою водопостачання та водовідведення, оскільки Методика розподілу в редакції наказу Міністерством розвитку громад та територій України від 28.12.2021 №358 не може поширювати свою дію на відносини, які виникли до 28.01.2022. Також, заперечує щодо настання обов`язку у відшкодуванні моральної шкоди та судових витрат. А тому, просила відмовити у задоволенні позову. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у заяві та просила їх задовольнити. Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг між виконавцем та споживачами комунальних послуг регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, які затверджені постановою КМУ від 05.07.2019 року №690, Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315 про затвердження «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» та іншими нормативно-правовими актами України та іншими діючими нормативно-правовими актами. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради №577-1 від 24.09.2013 року КП «Луцькводоканал» визначено виконавцем послуг з централізованого постачання питної води у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Луцьку. Вказане рішення розміщене на офіційному сайті Луцької міської ради https://www.lutskrada.gov.ua. Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , зареєстрованими за даною адресою є 4 особи, а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.4,7). [PERSON] є споживачем послуг з постачання води, які надаються КП «Луцькводоканал» за адресою: [ADDRESS] . Позивач у позовній заяві просить прийняти судове рішення про зобов`язання відповідача надати копії документів - Актів щодо встановлення фактичної кількості осіб щодо користування послугами в 2020-2022 роках за адресою її проживання. Протягом жовтня - листопада 2022 року [PERSON] зверталась про надання рішення щодо встановлення фактичної кількості осіб в квартирі [ADDRESS] до виконавчого комітету Луцької міської ради з клопотанням від 05.10.2022 (вх. № Ж-44/67 від 07.10.2022); виконавчого комітету Луцької міської ради, виконавців послуг -ДКП «Луцьктепло», КП «Луцькводоканал» з заявою від 18.11.2022 (вх. М Ж-44/74 від 18.11.2022) (а.с. 22-31). Рішенням Луцького міськрайонного суду від 27.12.2022 року у справі №161/16275/22 відмовлено у задоволені позову [PERSON] до КП «Луцькводоканал» про захист прав споживача (а.с. 32-33). 21.09.2022 році [PERSON] листом від 21.09.2022 №Ж-44/56 повідомила виконавчий комітет Луцької міської ради про зміну осіб, що фактично проживають та користуються послугами за адресою [ADDRESS] , а саме вказала, що в даній квартирі постійно проживає 2 особи: позивач та її чоловік [PERSON] (а.с.34). Згідно «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 року №315:-для будинків, де усі приміщення оснащені розподільчими лічильниками холодної води, обсяг небалансу розподіляється між усіма споживачами пропорційно до обсягу споживання4 -для будинків, де частина приміщень не оснащена розподільчими лічильниками холодної води, обсяг небалансу розподіляється між споживачами, які не мають лічильників, пропорційно до кількості осіб, які фактично користуються послугами. Згідно пункту 2 частини 1 розділу Х Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг затверджено, у разі, якщо кількість осіб у житловому приміщенні багатоквартирного будинку, які фактично користуються комунальною послуго, не відповідає кількості осіб, що зареєстровані у цьому приміщенні, то виконавець комунальної послуги та/або виконавець розподілу комунальної послуги може прийняти рішення щодо встановлення фактичної кількості осіб (споживачів) та проведення відповідних нарахувань у відповідності до неї. Для цього виконавець комунальної послуги та/або виконавець розподілу комунальної послуги може скласти акт у довільній формі, який підписується не менш як двома співвласниками цього багатоквартирного будинку. Про складення цвого акта виконавець комунальной послуги та/або виконавець розподілу комунальної послуги повідомляє власника (власників) житлового приміщення рекомендованим листом. Крім того, у зазначеній редакції пункту 2 частини 1 розділу Х Методики розподілу викладено з прийняттям наказу Міністерством розвитку громад та територій України від 28.12.2021 № 358 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.01.2022 № 93/37429), наказ набув чинності з дати його офіційного оприлюднення - 28.01.2022 року, а тому не може поширювати свою дію на відносини, які виникли до 28.01.2022 року. З наведеного слідує, що у зв`язку з тим, що відсутня норма про обов`язковість складання Актів щодо встановлення фактичної кількості осіб (споживачів), що користуються послугою, а це визначено як право виконавця послуг, то у КП «Луцькводоканал» відсутній обов`язок щодо складання актів про встановлення фактичної кількості осіб, що користуються послугою водопостачання та водовідведення в 2020-2022 роках, як виконавця комунальної послуги. Отже, суд вважає, що жодних дій, які б порушували права та законні інтереси [PERSON] , КП «Луцькводоканал» не здійснено. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У справі «Серявін та інші проти України», №4909/04, §58, рішення від 10.02.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Враховуючи вищенаведене, оцінивши та дослідивши представлені та дослідженні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки решта позовних вимог [PERSON] є похідними від них, тому суд приходить до висновку, що такі також задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed