Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до Корольовського районного суду м.Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить: - шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 26.09.2017 Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №2007, розірвати; - стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що з часом їх стосунки з відповідачем значно погіршились, між ними зникла взаємоповага і розуміння одне одного, склались кардинально протилежні погляди на сімейні цінності і ведення спільного господарства, півроку тому вони припинили спільне проживання. Наголошує, що подальше перебування у шлюбі та збереження сім`ї є неможливим. Також вказує, що від шлюбу з відповідачем має доньку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач працює, інших осіб на утриманні немає, у зв`язку з чим має можливість сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 07 червня 2023 року у даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін та призначено судове засідання. В судове засідання, призначене на 06 вересня 2023 року о 12 годині 00 хвилин, сторони не прибули. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Лалаян В.М. подала до суду заяву, відповідно до змісту якої судове засідання у справі просить проводити без її участі та без участі позивачки, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] надіслав до суду заяву, відповідно до змісту якої розгляд справи просить проводити без його участі, проти задоволення позову не заперечує. У відповідності до положень ч.3 ст.211, ч.1 ст.223, ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та на основі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 26 вересня 2017 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , був укладений шлюб, зареєстрований Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, про що складено відповідний актовий запис №2007. У відповідності до наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої записані сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідок Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради про реєстрацію місця проживання №10-14/29454 та №10-14/29465, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Статтею 51 Конституції України проголошено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін по справі, які бажають його припинити, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Щодо стягнення аліментів на утримання дитини, суд зазначає наступне. Положеннями статті 141\~СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Частиною першою статті 180\~СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями статті 182\~СК України закріплено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як вбачається із наявних в матеріалах справи довідки № 3950 від 12.10.2022 та контракту, [PERSON] працює. Визначаючи розмір аліментів у частці від доходу батька, яка має стягуватись на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , суд враховує те, що відповідач має постійне місце роботи, обставин, які б унеможливлювали стягнення алміментів з відповідача, не встановлено, останній не заперечив проти задоволення позову. З урахуванням всіх встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність присудження на користь позивачки аліментів в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів, але менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, у зв`язку з чим позов в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Із матеріалів справи встановлено, що позивачка звернулась до суду із позовом 08 травня 2023 року, а тому аліменти підлягають присудженню саме з цієї дати. Положеннями статті 430 ЦПК України закріплено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Позивачка у справі про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI, відтак, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1 073,60 грн. Питання щодо відшкодування за рахунок відповідача судового збору, який був сплачений позивачкою при зверненні до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу судом не вирішується, оскільки в прохальній частині позовної заяви позивачка просить залишити сплачений судовий збір за нею.

Outcome: approved