Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

13.03.2023 ГУ Пенсійного фонду України у Львівській області подало до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача переплату пенсії в сумі 36517,00 грн. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області з 17.01.2019 перебуває [PERSON] , як одержувач пенсії по інвалідності відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до довідки МСЕК серії 12ААБ №332301 йому було встановлено третю групу загального захворювання до 01.02.2021, дата чергового переогляду - 14.01.2021. Відповідно до законодавства України передбачено, що у випадку пропуску, в період здійснення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, строку повторного огляду медико-соціальної експертизи особою з інвалідністю виплата пенсії по інвалідності не зупиняється до закінчення терміну дії зазначених заходів з подальшим проведенням перерахунку розміру виплаченої пенсії на підставі заяви та результатів переогляду особи з інвалідністю. Тобто, виплата пенсії продовжується без виписок з акту огляду МСЕК на час дії карантину. На виконання вищевказаних нормативних актів, відповідачу було продовжено виплату пенсії в період з 01.02.2021 по 31.08.2022. У зв`язку з тим, що [PERSON] не подано до Пенсійного фонду підтвердження про продовження інфалідності, фондом було направлено йому відповідні листи. Згодом на адресу ГУ Пенсійного фонду України надійшла заява [PERSON] про припинення виплати пенсії так, як він не проходив повторний огляд. Виходячи з наведеного, права на отримання пенсії за період з 01.02.2021 по 31.08.2022 відповідач не мав, а тому виникла переплата пенсії в сумі 36517,00 грн. Однак відповідач добровільно не повертає зайво отримані суми пенсії, що стало підставою звернення до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 26.04.2023 було відкрито провадження у справі, розгляд визначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено судове засідання. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити з підстав та мотивів, викладених у позовній заяві. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, хоча належним чином був повідомленний про дату, час та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомив. Враховуючи обставини справи, відсутність заперечень з сторони позивача, суд вирішив розглядати справу без участі відповідача. Перевіривши доводи викладені в позовній заяві, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області з 17.01.2019 та отримував пенсію по інвалідності третьої групи (загальне захворювання) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Як вбачається з матеріалів справи, а саме довідки МСЕК серії 12ААБ №332301 [PERSON] було встановлено третю групу загального захворювання до 01.02.2021, дата чергового переогляду - 14.01.2021 (а.с.4-5). Проте, на вимогу розпорядження КМУ від 25 березня 2020 року № 338 (зі змінами), постанови КМУ від 09.12.2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», на підставі пункту 14-6 Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 № 1058-VІ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», листів Пенсійного фонду України, які надходили до управління, дія карантину на території України постійно подовжувалась, відповідно і виплату пенсії [PERSON] також продовжували до 31.08.2022. ГУ Пенсійного фонду України у Львівській області на адресу відповідача надіслано листи від 26.10.2021 за №1300-5219-8/95795, 31.12.2021 за №1300-5219-8/121906 та 06.06.2022 за №1300-5219-8/47374 у зв`язку з тим, що [PERSON] не подано до Пенсійного фонду підтвердження про продовження групи інвалідності. 15.07.2022 [PERSON] надіслав заяву начальнику відділу обслуговування громадян (16) Сервісний центр, в якій просить припинити виплату пенсії, оскільки не буде продовжувати групу інвалідності. Позивач, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, вважає безпідставно набутою відповідачем та такою, що підлягає поверненню через недобросовісність з боку набувача пенсію, отриману в розмірі 36517 грн за період з 01.02.2021 по 31.08.2022. Відтак, суд встановив, що між сторонами виникли спірні правовідносини щодо повернення безпідставно набутої пенсії внаслідок недобросовісності з боку набувача. Вирішуючи цей спір, суд виходить з таких мотивів та норм права. Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне і пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Так, згідно із ч. 1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналась або могла дізнатись про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає за допущене нею погіршення майна. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. При цьому, у статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Такий правовий висновок щодо застосування статті 1215 ЦК України викладений в постановах Верховного Суду України, зокрема, в: Постанові Верховного Суду України від 22 січня 2014 року у справі № 6-151цс13; Постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14; Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 лютого 2018 року у справі № 556/1231/17; Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2018 року у справі № 174/404/16-ц, Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі 753/15556/15-ц.Таким чином, переплачені суми пенсії можуть бути утримані позивачем лише за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Представник Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області заявлені ним позовні вимоги з вищенаведених законодавчо встановлених підстав обґрунтовує лише недобросовісністю з боку набувача пенсії (відповідача). При цьому судом відзначається, що позивачем не надано до суду доказів зловживань з боку відповідача, які б доводили його недобросовісність під час нарахування розміру пенсії та безпідставно отриманих грошових коштів, за період з 01.02.2021 по 31.08.2022, адже нарахування пенсії здійснювалось відповідно до встановленого порядку. Судом відзначається, що з позовної заяви вбачається, що позивач вважає «недобросовісністю» зі сторони відповідача лише те, що відповідач добровільно не повертає переплачену йому пенсію, в той же час, «недобросовісністю з боку набувача» пенсії може лише проявлятися у зловживанні правом у власних інтересах та на шкоду інтересам іншій особі, несумлінне ставлення до власних обов`язків тощо, тобто така поведінка має бути умисна та переслідувати конкретну мету, як то надання недостовірної інформації або неповідомлення про обставини, які мали значення для продовження отримання пенсії по інвалідності, з метою незаконного отримання такої. Відтак позивач Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області в розпорядження суду не надав жодних доказів на підтвердження обставин зловживання та недобросовісності з боку відповідача [PERSON] . Разом з тим, позивачем не доведено факту наявності рахункової помилки, оскільки відсутні докази (наприклад, висновки ревізії, акти перевірок чи службового розслідування тощо), по інформації яких можна було б відстежити шлях та причину виникнення помилки при нарахуванні пенсії та з`ясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою помилкою як стверджує позивач, а не помилкою, пов`язаною, наприклад, з неналежним виконанням обов`язків службовими особами, відповідальними за обчислення та нарахування пенсії. Будь-яких доказів, які б свідчили про рахункову помилку з боку управління, так і зловживань (недобросовісності) [PERSON] , що призвели до безпідставної виплати йому пенсії, позивач суду не надав. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до [PERSON] про стягнення суми зайво отриманої пенсії необхідно відмовити за їх недоведеністю. Щодо судових витрат, то такі у цій справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем. Оскільки в позові відмовлено, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору покладаються на позивача.

Outcome: dismissed