Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 26.04.2017 року [PERSON] отримав від позивача в борг грошові кошти в розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) доларів США та 60 000 (шістдесят тисяч) гривень, під 48 % річних, які зобов`язався повернути 26.06.2017 року. В подальшому, 01.07.2018 року [PERSON] знову позичив у [PERSON] грошові кошти у розмірі 18 000 (вісімнадцять тисяч) доларів США, під 48% річних, які зобов`язався повернути до 01.01.2019 року. На момент отримання позики [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . У зв`язку з тим, що відповідачі не повернули вчасно грошові кошти та проценти за користування ними, позивач змушена звернутись до суду з даним позовом та просить суд стягнути борг за договорами позики. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05 липня 2018 року (суддя Шепітко І.Г.) відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в підготовче засідання. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2019 року (суддя Мурманова І.М.) позовну заяву прийнято до свого провадження та призначено розгляд справи в підготовче засідання. Сторонам направлено ухвалу суду. Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2020 року позовні вимоги [PERSON] було задоволено. На адресу суду 11.01.2021 року надійшла заява відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення (а.с.84-87). Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 12 січня 2021 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення суду було залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам ст. 285 ЦПК України. Заявою від 27.01.2021 року (вх. № 1957) адвокатом заявника [PERSON] усунуто недоліки визначені ухвалою Суворовського районного суду від 12 січня 2021 року. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 28.01.2021 року розгляд заяви про перегляд заочного рішення суду призначено до розгляду в судове засідання (а.с.107-108). В ході розгляду справи, на адресу суду 19.04.2021 року надійшла заява про долучення до матеріалів справи документів на підтвердження обставин позову, за підписом представника позивача адвоката Коваль О.А. (а.с.121-123). Також, 19.04.2021 року надійшла заява про виклик та допит свідків (а.с.124). Ухвалою суду від 26 квітня 2023 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.181-182). На адресу суду 20.06.2023 року (вх. № 17124) та 22.06.2023 року (вх. № 5176) надійшли письмові пояснення свідків щодо обставин справи (а.с.183-184; 191-192). Чергове судове засідання у справі призначено на 12.09.2023 року. Сторони до суду не з`явились. Представник позивача адвокат Коваль Олександра Андріївна звернулась на адресу суду з заявою про можливість розгляду справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити та зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] до суду не з`явились, про час та місце слухання справи неодноразово повідомлялись у встановленому законом порядку, на адресу суду повернувся поштовий конверт з відміткою працівника поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.196-200). Разом з цим, відповідачем були направлені смс-повідомлення про виклик до суду, які згідно роздруківок з комютерної програми документообігу загальних судів, були отримані відповідачами (а.с.202,203). Відповідачі до суду не з`явились, про причини не явки суду не повідомили, а відтак підстав для відкладення слухання справи, передбачених ст. 223 ЦПК України, судом не встановлено. Крім іншого, суд зазначає, що після скасування заочного рішення суду (а.с.125-126), представник відповідача адвокат Чайковський Олег Ігорович, в останнє приймав участь в судовому засіданні 15.07.2021 року. Розгляд справи було відкладено для повторного виклику відповідача [PERSON] . З часу проведення підготовчого засідання, представник відповідача та самі відповідачу жодного разу до суду не прибули не подали відзиву на позовну заяву та не зазначили про причини не явки. Згідно з ч. 3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2023 року вирішено провести заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Судом враховується положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Суд, дослідивши матеріали справи, заяву адвоката позивача, проаналізувавши надані стороною позивача докази на підтвердження позовних вимог в їх сукупності, обставини викладені відповідачем у заяві про скасування заочного рішення, вважає позов таким, що підлягає задоволенню враховуючи таке. Судом встановлено, що 26.04.2017 р. [PERSON] , склав розписку, згідно якої він взяв в борг у позивача грошові кошти у сумі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) доларів США та 66 000 (шістдесят шість тисяч) гривень, які зобов`язався повернути в період протягом двох місяців, а саме, до 26.06.2017 року, зі сплатою відсотків у розмірі 48% річних (а.с.8). Також, згідно матеріалів справи, 01.07.2018 року [PERSON] , склав грошову розписку згідно якої, отримав від позивача грошову суму у розмірі: 5 000 (п`ять тисяч) доларів США та 13 000 (тринадцять тисяч) доларів США, за користування грошовими коштами було визначено відсоток, що становить: 5000 (п`ять тисяч) річних доларів США (виплата 26 числа кожного місяця) та 4 200 (чотири тисячі двісті) гривень в неділю за отриманих 13 000 (тринадцять тисяч) доларів США (кожну середу поточного місяця). Згідно даної грошової розписки, [PERSON] , зобов`язався повернути зазначені грошові кошти та проценти в строк до 01.01.2019 року (а.с.7). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою у травні 2019 року, з підстав порушення позичальником взятих на себе зобов`язань щодо повернення грошових коштів та процентів за користування ними у визначений термін. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] зобов`язання з повернення коштів у визначений розписками строк не виконав. Позивач просить стягнути з відповідачів грошові кошти в солідарному порядку з підстав їх отримання для ведення спільного бізнесу [PERSON] та [PERSON] , оскільки грошові кошти згідно розписок було отримано з повної згоди другого з подружжя та в інтересах сім`ї для ведення спільного бізнесу. Позивач, також зазначає, що відповідачі відмовляються добровільно повернути грошові кошти з підстав, зокрема, розірвання шлюбу, наявності інших не сплачених кредитів та відсутності будь-якого майна. Відповідно до копії роздруківки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб - підприємців та громадських формувань - [PERSON] зареєстрована як фізична особа-підприємець, за видом діяльності Код КВЕД 96.02 (надання послуг перукарями та перукарнями та салонами краси; Код КВЕД: 47.89 (роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами (основний) зареєстрована в реєстрі 18.05.2017 року, номер запису: 2 556 000 0000 133489 (а.с.9-10). Відповідно до копії роздруківки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб - підприємців та громадських формувань - [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець, за видом діяльності КОД КВЕД 47.89 (роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами (основний), зареєстрований в реєстрі 13.08.2007 року, номер запису: 2 556 000 0000 060931 (а.с.11-12). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Підставами скасування заочного рішення суду, стали обставини того, що відповідач звернувшись з заявою про перегляд заочного рішення суду вказала: що судом не було досліджено питання чи були витрачені кошти в інтересах сім`ї чи перебувало подружжя в зареєстрованому шлюбі на момент отримання відповідачем [PERSON] коштів в борг. Судом досліджено копію свідоцтва про розірвання шлюбу, згідно якого вбачається, що 19.06.2012 року шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] розірвано, актовий запис № 164 (а.с.90). Разом з цим, судом також встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11.03.2019 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу позовні вимоги [PERSON] задоволені. Розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 08 серпня 2008р. Першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №399. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею судові витрати у розмірі 704,8грн (а.с.91). Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України - обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, судом встановлено, що боргові розписки від 01.07.2018 року та 26.04.2017 року були підписані відповідачем [PERSON] в період перебування в зареєстрованому шлюбі. Згідно ч.1 ст. 21 СК України - шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Словник української мови визнає слово «союз» як тісну єдність, тісний зв`язок між ким чи чим-небудь. Отже, при вирішенні спору про порядок виконання колишнім подружжям зобов`язань, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, якщо питання про поділ цих зобов`язань не було зі згоди кредитора вирішене при поділі майна цього подружжя, суди повинні керуватись тим. що подружжя має відповідати за такими зобов`язаннями солідарно усім своїм майном. Постанова ВС від 30.06.2020 року у справі 638/18213/15-ц). Після скасування заочного рішення суду, відповідач [PERSON] та відповідач [PERSON] жодного разу до суду не з`явились, не надали обґрунтованих заперечень з приводу заявлених вимог, та не спростовували того, що кошти були взяті не в інтересах сім`ї, твердженні відповідача про розірвання шлюбу в 2012 році, носять характер проти річний, оскільки в 2019 році за позовом [PERSON] шлюб укладений між сторонами було розірвано. Крім іншого, позивачем на підтвердження обставин того, що кошти були отримані в інтересах саме сім`ї буди надані до суду письмові пояснення свідків [PERSON] , який підтвердив факт того, що подружжя [PERSON] приїздило разом до подружжя [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де були передані кошти в руки особисто [PERSON] (а.с.183-184). Згідно письмових свідчень свідка [PERSON] остання зазначила, що є сусідкою [PERSON] та була безпосереднім свідком того, як [PERSON] приїздила до [PERSON] на білій іномарці та отримували від неї грошові кошти. Також, подружжя [PERSON] разом приїздили до [PERSON] та брали гроші, свідок зазначає, що дані обставини бачила особисто, оскільки в цей час була в будинку [PERSON] (а.с.191-192). Отже, з огляду на досліджені письмові докази та з урахуванням матеріалів справи, а також письмових пояснень свідків, суд дійшов висновку, що грошові кошти, які брались у позивача в борг згідно боргових розписок, були отриманні подружжям [PERSON] та відповідно використані в інтересах сім`ї. На підставі ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частинами першої і третьою статті 530 ЦК України передбачено, що у разі встановлення у зобов`язанні строку (терміну) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У випадку не встановлення строку (терміну) виконання боржником обов`язку, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідачів основного боргу, відсотків за користування кредитним коштами, а також інфляційних витрат. Згідно розрахунку, наданого позивачем за борговою розпискою від 26.04.2017 року, сума боргу складається з наступного: за період з 26.04.2017 року по 27.05.2019 року (тобто 2 роки 30 днів) дорівнює 4 998, 70 доларів США, оскільки 48% річних - 1200 доларів, а сума відсотків за день складає - 3, 29 доларів США, то (2500+1 200*2+3.29*30 =4 998, 70)* 26,47 (курс гривні на дату звернення до суду) загальна сума боргу в гривні становить: 252 282 гривні 88 копійок. Згідно розрахунку, наданого позивачем за борговою розпискою від 01.07.2018 року, сума боргу складається з наступного: за період з 01.07.2018 року по 27.05.2019 року =330 днів, дорівнює 20 171, 4 доларів США, оскільки сума боргу в день становить 6,58 доларів США (5000+6, 58*330=7 171, 4+13 000 =20 171, 4)* 26,47 (курс гривні на дату звернення до суду) загальна сума боргу в гривні становить: 533 936 гривень 95 копійок та 4 200 гривень виплати за користування грошовими коштами кожного тижня, що становить: 197 400 гривень тобто,(4 200*47=197 400), загальна сума боргу у гривні складає: 731 336 гривень 95 копійок. Згідно зі ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Частина 2 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Представлені суду докази відповідають змісту статей 77 - 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення. Судом досліджені письмові докази на підтвердження тих обставин, на які посилалась позивач, та були досліджені докази на спростування обставин справи, а саме щодо перебування не перебування у шлюбі на час виникнення спірних відносин, інших доказів суду надано не було, про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідачі не виконали зобов`язань за борговими розписками у визначений сторонами строк кошти не повернули, необхідно дійти висновку про те, що позивач має право вимагати повернення всієї суми позики та відсотків, що визначені сторонами у боргових розписках, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Доводи відповідача [PERSON] щодо не перебування у шлюбі та використання коштів не в інтересах сім`ї - спростовані матеріалами справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. При подачі позову до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 9 969 грн. 20 коп. і він, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів пропорційно. Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На виконання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України адвокат позивача 13.04.2020 року подав заяву про відшкодування витрат, до якої надала, розрахунок витрат на правничу допомогу згідно договору №21/05 від 21.05.2019 року, розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу та квитанцію б/н на суму 13 500 грн. Відповідно до умов договору про надання правничої допомоги №21/05 від 21.05.2019 року адвокат Коваль Олександра Андріївна, що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 003265 від 18.04.2018 року, прийняла на себе зобов`язання надати [PERSON] необхідну правову допомогу у судовій справі про стягнення боргу за договором позики, а клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар за надання правової допомоги, передбаченої п.4.1 його договору. Згідно з п.3.2 клієнт зобов`язаний сплати правову допомогу адвокату згідно з цим договором. Згідно договору про надання правничої допомоги №21/05 від 21.05.2019р, сторони домовились, що вартість правничої допомоги у даній цивільній справі відповідно до п.4.1. становить 13 500 грн., яку клієнт зобов`язалась сплати адвокату (а.с.72). [PERSON] здійснила оплату за правничу допомогу адвоката на суму 13 500 грн., що підтверджується квитанцією б/н від 21.05.2019 року (а.с74). Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підставі вищевикладеного та враховуючи встановлений ст. 12 ЦПК України принцип змагальності сторін, відсутність відзиву на позовну заяву та заперечень відповідачів з приводу розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь [PERSON] , витрати на професійну правничу допомогу у розмірі: 13 500 гривень, 00 коп. На підставі ст.ст. 526, 625, 1046, 1050 ЦК України,

Outcome: approved