Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначила, що вона з 17.07.2010 перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду 11.04.2014. За час перебування у шлюбі у них народилась дитина - син [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач ухиляється від надання дитині матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідач здоровий, працездатний, отримує дохід, інших утриманців не має, має нерухоме майно та транспортний засіб, тому спроможний надавати матеріальну допомогу дитині. 23.09.2021 надійшло клопотання відповідача про залишення позову без розгляду. Ухвалою від 14.06.2023 відкрите провадження у справі. 09.08.2023 представник позивача - адвокат Ютовець О.О. надав заяву до суду про розгляд справи за його та позивача відсутністю, просив про задоволення позову . 28.08.2023 представник відповідача - адвокат Бердникова К.О. надала до суду відзив, в якому просила про задоволення позовних вимог частково, стягнення аліментів на утримання [PERSON] в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку. Зазначивши, що відповідач має на утриманні ще дитину [PERSON] , [INFO] та дружину. 06.09.2023 представник відповідача - адвокат Бердникова К.О. надала до суду заяву про розгляд справи без участи її та відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до наданих позивачкою документів, [PERSON] і [PERSON] з 17.07.2010 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.04.2014, яке набрало законної сили. В шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від надання допомоги на утримання неповнолітнього сина. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Обов`язок батьків щодо утримання своєї дитини, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Проте способи виконання обов`язку утримувати дитину в досудовому порядку сторони не домовилися, нотаріальних договорів не укладали, а позивачка наполягає на стягнення аліментів на підставі рішення суду. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 191 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ч. 1 ст.182 СК України та п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з [PERSON] суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, тому має об`єктивну можливість виплачувати аліменти, доказів матеріального стану, наявності у власності нерухомого та рухомого майна суду не надано, згідно копії свідоцтва про народження відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , проте доказів, що дитина перебуває на його утриманні та наявності у відповідача інших утриманців суду не надано, при цьому народження ще дитини, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини - сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки вважає такий розмір аліментів розумним, який не суперечить чинному законодавству, відповідає інтересам сторін та в першу чергу інтересам неповнолітньої дитини, стягнення здійснювати щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved