Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

Позивач 11.05.2023 звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини від усіх видів його (заробітку) доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 30 травня 2009 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який розірвано рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 травня 2021 року. Від шлюбу у них народилося троє дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що усі фінансові витрати на утримання дітей вона несе самостійно та в повному обсязі забезпечує їх спільних дітей. Відповідач по справі офіційно працює, має постійний дохід та отримує стабільну заробітну плату. Між тим, відмовляється надавати будь-яку матеріальну допомогу на утримання дітей, а тому вона вимушена звернутися до суду з указаним позовом. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 червня 2023 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу [PERSON] було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. 12.09.2023 відповідач надіслав відзив на позов, в якому посилався на те, що син [PERSON] , 2013 року народження, проживає разом з ним, що визнала і сама позивач у позовній заяві про визначення місця проживання дитини. Також указаний факт підтверджується актом обстеження умов проживання від 02.06.2023. Таким чином, позов визнає частково в частині стягнення з нього аліментів у розмірі частини. Позивач в судове засідання не з`явилася, скерувала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач скерував до суду заяву, в якій позов визнав частково в частині стягнення з нього аліментів в розмірі частини. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, приходить до наступного. Судом встановлено, що з 30 травня 2009 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 травня 2021 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 статті 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» визначено,\~що кожна\~дитина має\~право на\~рівень життя\~достатній для\~її фізичного,\~інтелектуального,\~морального, культурного духовного і соціального розвитку. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Положення ч.\~ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, ст.\~ст. 181, 182 СК України дають підстави для висновку про те, що суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів, у разі їх сплати, перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами, враховувати матеріальне становище сторін, а також має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч.ч. 1-2\~ст. 181 СК України). Отже,\~Сімейним кодексом України\~передбачено два види сплати аліментів на утримання дитини: договірний\~коли батьки досягли згоди щодо порядку та розміру сплати аліментів, та судовий\~коли такої домовленості між батьками досягнуто не було. При вирішенні даної справи суд виходить з того, що сам факт звернення позивача до суду з позовом про стягнення аліментів є беззаперечним доказом того, що домовленості між батьками дітей щодо розміру аліментів досягнуто не було. Згідно з ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Отже, утримання дитини до досягнення нею повноліття є обов`язком кожного з батьків. Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на ту обставину, що малолітній [PERSON] , 2013 року проживає разом з ним судом не приймається до уваги, оскільки відповідно до витягів з реєстру територіальної громади, неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , за місцем реєстрації позивача [PERSON] . Місце проживання дитини [PERSON] , станом на момент розгляду справи не визначено, оскільки у сторін наявний спір з приводу місця його проживання, який вирішується у судовому порядку. Відповідно до статей 181, 182 СК України за відсутності домовленості між батьками про спосіб виконання ними обов`язку утримувати дитину розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що будь-які витрати на утримання дітей мають визначатися за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід ураховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їхній розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Враховуючи, що відповідач перебуває у працездатному віці та має задовільний стан здоров`я, суд вважає, що він спроможний надавати позивачу аліменти на утримання спільних дітей у заявленому позивачем розмірі. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч.ч. 1, 2\~ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Вирішуючи питання про розмір стягнення аліментів суд вважає, що справедливим та об`єктивним розміром стягнення аліментів на трьох дітей буде 1/2 частина з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Беручи до уваги викладене та той факт, що кожен з батьків повинен виконувати свій обов`язок з утримання дітей належним чином та у рівній мірі нести витрати на дітей, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 11 травня 2023 року до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Крім того, суд вважає за належне роз`яснити сторонам, що відповідно до\~ст.192\~Сімейного кодексу\~України розмір\~аліментів,\~визначений рішенням\~суду,\~може бути\~згодом зменшено\~або збільшено\~рішенням суду\~за позовом\~платника або\~одержувача аліментів\~у разі\~зміни матеріального\~або сімейного\~стану,\~погіршення або\~поліпшення здоров`я\~когось із\~них. Відповідно до ст.\~191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України\~регламентовано, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, тому у відповідності до ч.6 ст.\~141\~ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1073,60 грн., встановлений Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ\~з урахуванням ставок судового збору станом на 01.01.2023.

Outcome: approved