Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 1.Виклад позиції позивача. \~ \~ \~ \~31.05.2023 року [PERSON] звернувся в інтересах ТОВ «ФК «ЄАПБ» до Шаргородського районного суду Вінницької області з означеним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором №258003183 в розмірі 26550 грн., з яких: 7500 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 19050 грн. сума заборгованості за відсотками та понесені судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що 12 серпня 2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі первісний кредитор, ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА») та [PERSON] було укладено кредитний договір №258003183. Відповідно до Реєстру боржників №155 від 12.10.2021 року до договору факторингу №28/1118-01, укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №258003183. 20.10.2022 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу №20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах прав вимоги. Згідно з п.2.1. Договору факторингу, за умовами цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п.4.1 Договору факторингу, сторони погодили, що право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог по формі, встановленій у додатку до цього договору. Згідно з Реєстром прав вимоги №1 від 21.10.2022 року до Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 26550 грн., з яких: 7500 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 19050 грн. сума заборгованості за відсотками. Відповідно до п.2.2. Договору факторингу, сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення прав вимоги за цим договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої фактором клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання боржника. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права клієнта за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру прав вимог, кожен наступний реєстр прав вимог є самостійним додатком, та не замінює попередній. Згідно з умовами кредитного договору, позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені Кредитним договором. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з п.5.1.10 Договору факторингу ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за кредитним договором фактору, повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію, передбачену чинним законодавством про фактора, у спосіб, передбачений кредитним договором та вимогами чинного законодавства. Пунктом 3.9 Договору факторингу передбачено, що у разі отримання коштів від боржників, органів Державної виконавчої служби в рахунок погашення заборгованості після дати підписання цього договору, клієнт зобов`язаний перерахувати ці кошти фактору протягом 3 (трьох) банківських днів з дати їх отримання (включно), на рахунок фактора, вказаний в розділі 10 даного Договору. При перерахуванні коштів клієнт зобов`язаний надати розшифровку платежів у вигляді електронного листа, а саме, вказати наступні дані боржників: прізвище, ім`я, по батькові, номер облікової картки платника податків, № кредитного договору. Таким чином, в разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення кредитної заборгованості. Правила надання грошових коштів у кредит ТОВАРИСТВА з ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті www.moneweo.ua. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Відповідно до п.4.2. Кредитного договору, сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та Товариством (заснованих як на першому договорі, так і на всіх наступних договорах, інших договорах і угодах, які будуть укладені між відповідачем та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» у майбутньому) в якості електронного підпису позичальника буде використовуватись логін особистого кабінету та пароль особистого кабінету. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 21.10.2022 року, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином,\~ [PERSON] \~має непогашену\~заборгованість перед\~ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» за\~кредитним договором\~№258003183\~в розмірі\~26550\~грн.,\~з яких: 7500\~грн.\~ сума\~ заборгованості\~за основною\~сумою боргу; 19050 грн. сума заборгованості за відсотками. Крім того, позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» при зверненні до суду з означеним позовом в системі «Електронний суд» понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2147,20 грн., які просить стягнути з [PERSON] . При обґрунтуванні позовних вимог представник позивача покликається на норми ст.131-2 Конституції України, ст.ст.509, 512, 526, 530, 549, 610-612, 625 ЦК України, ст.ст.4, 9, 19, 27, 43, 49, 58, 60, 61, 133, 141, 175, 177, 184, 274-279 ЦПК України, ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію». Також, представники позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» Маглич І.С., який діє на підставі довіреності від 13.07.2023 року (а.с.96), та Ткаченко М.М., яка діє на підставі довіреності від 01.11.2022 року (а.с.110), скористалися правом на подання відповіді на відзив та 04.08.2023 року та 08.08.2023 року відповідно, надіслали до Шаргородського районного суду відповіді на відзив відповідача [PERSON] (а.с.9095, 102-15), в яких, у сукупності, зазначили, що на їх переконання, відзив відповідача не відповідає вимогам ст.178 ЦПК України, тому не може братися судом до уваги при ухваленні судового рішення. Крім того, представники позивача звертають увагу суду, що між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено кредитний договір №258003183, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором. У відповідності до умов вищезазначеного договору, його підписання здійснювалося електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону, вказаний позичальником при укладанні договорів. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільно законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документа, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. В ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актам законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронним, повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт; може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, як зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаний в порядку, передбаченому ст.12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.1 Закону України «Про електронну комерцію»). Також, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документу. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав, обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі, електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до правил є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не було б укладено. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Жодних заперечень з приводу того, що відповідач не погодилася з умовами та правилами надання кредиту під час укладення та підписання договору, відповідачем висловлено не було. Відтак, з огляду на свободу договору, яка передбачена статтями 6, 627 ЦК України, сторони на власний розсуд визначили умови вищезазначеного кредитного договору. При цьому, вказаний договір та його умови в судовому порядку не оскаржувалися, не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін. Враховуючи викладене та беручи до уваги, що кредитний договір №258003183 від 12.08.2021 року недійсним не визнаний, можна дійти висновку, що в силу ст.204 Цивільного кодексу України діє презумпція правомірності правочину. Крім того, представники позивача звертають увагу, що наведені твердження відповідача щодо заперечень проти позовної заяви побудовані на концепції негативного доказу, оскільки є недоведеними. Верховним Судом у постанові від 27.05.2020 року у справі №2-879/13 (провадження №61-10802св18), звернуто увагу на те, що сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.... \~ \~ \~ \~ТОВ «ФК «ЄАПБ» з метою надання вичерпної інформації по справі звернулося до первісного кредитора з відповідними запитами про надання інформації щодо надання додаткових доказів, а саме: детальних розрахунків заборгованості та доказів, що підтверджують надання (перерахування) коштів [PERSON] за укладеним договором. Станом на день надання відповіді на відзив ТОВ «ФК «ЄАПБ» було отримано наступні документи: розрахунок заборгованості за кредитним договором №258003183 від 12.08.2021 року за період з 12.08.2021 по 12.10.2021 року від TOB «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА»; платіжне доручення №e5f36dl6-5c7e-4f23-a688-ae3bffe407fe від 12.08.2021 року про перерахування кредитних коштів. Представники позивача просять позов задовольнити у повному обсязі, а також стягнути з відповідача судові витрати. 2.Виклад заперечень відповідача. Відповідач [PERSON] скористалася своїм правом на подання відзиву на позов, відповідно до ст.178 ЦПК України, та 10.07.2023 року подала до Шаргородського районного суду відзив на позовну заяву (а.с.88). Мотивуючи відзив, [PERSON] зазначила, що не укладала кредитного договору з позивачем, у зв`язку із чим вважає, що зобов`язальні правовідносини не виникли. Відповідач звертає увагу суду, що до позову не додано доказів на підтвердження видачі їй кредитних коштів, доказів погашення кредитної заборгованості нею, якщо вони здійснювалися. Також, відповідач звертає увагу на те, що у позові зазначено електронну адресу та номер мобільного телефону, які їй не належать. Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ». ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача 1. В\~прохальній частині\~позовної заяви\~представник ТОВ\~«ФК «ЄАПБ» Грибанов\~Д.В.,\~який діє\~на підставі\~довіреності від\~12.12.2022\~року (а.с.49), просить розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, за відсутності представника позивача, та у випадку неявки у судове засідання відповідача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с.9). 2. 05.06.2023 року представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» Панченко Д.Ю., яка діє на підставі довіреності від 27.03.2023 року (а.с.71), в системі «Електронний суд» надіслала до Шаргородського районного суду заяву про усунення недоліків (а.с.63-68). 3. 04.08.2023 року представник позивача Маглич І.С. та 08.08.2023 року представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» Ткаченко М.М. надіслали до Шаргородського районного суду відповідь на відзив (а.с.90-95, 102-105). Інших заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи, представники позивача до суду не подавали. 4. 10.07.2023 року відповідач [PERSON] подала до Шаргородського районного суду відзив (а.с.88). Інших заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи, відповідач до суду не подавала. ІІІ. Процесуальні дії у справі 1. Ухвалою\~суду\~від 01.06.2023\~року залишено\~без розгляду\~позовну заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», в інтересах якого діє Грибанов Д.В., до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та встановлено строк для виправлення недоліків (а.с.56-59). 2. 07.06.2023\~року прийнято\~до\~розгляду позовну заяву ТОВ «ФК «ЄАПБ», в інтересах якого діє Грибанов Д.В., до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та відкрито провадження у справі, розгляд цивільної справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження на 06.07.2023 року без повідомлення (виклику) учасників справи (а.с.76-77). 3. 06.07.2023 року на підставі ухвали суду судовий розгляд означеної цивільної справи відкладено на 14.09.2023 року у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (а.с.81-82). 4. Частиною 1 статті 279 ЦПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше (ч.5 ст.279 ЦПК України). Вказана вимога ЦПК України роз`яснена судом учасникам справи в ухвалі про відкриття провадження у справі від 07.06.2023 року (а.с.76-77). Сторони у справі не подавали клопотань про розгляд означеної справи з повідомленням сторін, а суд не вбачає підстав для розгляду справи з повідомленням сторін з власної ініціативи. Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Виходячи з наведеного, суд вважає, що розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін слід здійснювати у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, в силу вимог ч.13 ст.7 ЦПК України. 5. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що розгляд означеної справи здійснюється у порядку письмового провадження у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, тобто за їх відсутності, то суд не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову; чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду. Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини позики, в тому числі, кредиту, та за факторингу, які регулюються ЦК України, ЗУ «Про електронну комерцію», ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг». Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Так, судом установлено, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» 05.12.2007 року зареєстроване у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.34-35), 27.12.2007 року йому видано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи (а.с.36) та, згідно з додатком до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 28.02.2012 року № [NUMBER] , до видів фінансових послуг, які має право здійснювати фінансова компанія без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства віднесено факторинг (а.с.37). Вирішуючи спір, суд встановив факт укладення 12.08.2021 року Договору кредитної лінії №258003183 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] , згідно з яким ТОВ надає відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту в сумі 7500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених Договором, в додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» (п.п.1.1. п.1 Договору) (а.с.15-20). Кредит надається одразу після укладення Договору на строк до 10.09.2021 року, що передбачено п.п.1.2 Договору. Кредитна лінія надається строком на 29 (двадцять дев`ять) днів від дати отримання позичальником, а саме до 10.09.2021 року (п.п.1.7 п.1 Договору). За користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю проценти за користування кредитом 620,5% річних від суми кредиту в розрахунку 1,70% за кожний день користування ним (п.1.9 Договору). Невід`ємною частиною цього Договору є Правила та паспорт споживчого кредиту, що надані позичальнику до укладення Договору (п.4.1 Договору). Кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та виконання інших зобов`язань, передбачених цим Договором (п.2.1.1.1. Договору). Підпунктами 1.9.1., 1.9.2., 1.9.3. Договору передбачено, що позичальник має право продовжити строк надання кредиту, оплативши не пізніше останнього дня терміну повернення кредиту, зазначеного в графіку розрахунків, в повному обсязі нараховані проценти по кредиту. Відповідно до п.п.3.1. п.3 Договору, сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов Договору відповідно до чинного законодавства України та Договору. Цей договір є електронним документом, створеним і збереженим в Інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму (п.п.4.15 Договору). Як убачається із Договору, він підписаний сторонами шляхом вчинення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, що підтверджується розділом 5 Договору «Реквізити сторін» (а.с.20). Крім того, відповідачем підписано шляхом застосування одноразового ідентифікатора Паспорт споживчого кредиту до Договору №258003183 від 12.08.2021 року, у якому міститься інформація та контактні дані кредитодавця; основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, зокрема, щодо суми кредиту, строку кредитування, мети отримання кредиту (споживчі цілі), спосіб та строк надання кредиту (безготівковим шляхом (кредитні кошти надаються шляхом переказу на банківську картку споживача після заповнення заявки останнім) на строк, визначений договором); інформація щодо дисконтної процентної ставки, індивідуальної та базової процентних ставок; тип процентної ставки фіксована; порядок повернення кредиту; інші важливі правові аспекти, зокрема, щодо відмови споживача від цього Договору (а.с.1214). ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» виконало свої зобов`язання за Договором кредитної лінії №258003183 від 12.08.2021 року та здійснило переказ грошових коштів у срозмірі 7500 грн. для зарахування на платіжну картку [PERSON] № [NUMBER] , що вбачається із платіжного доручення №e5f36dl6-5c7e-4f23-a688-ae3bffe407fe від 12.08.2021 року (а.с.100). Разом з тим, відповідачем не виконувалися умови Договору, у зв`язку із чим виникла заборгованість по кредиту, яка станом на 12.10.2021 року, тобто на дату продажу, становила загальну суму 26550 грн., що вбачається із розрахунку ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (а.с.98-99). 12.10.2021 року було укладено Договір факторингу між «ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН», а 20.10.2022 року Договір факторингу №20102022 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) та ТОВ «ТАЛІОН» (клієнт) (а.с.21-24). З розділу Договору «Визначення термінів, що використовуються у даному Договорі» вбачається, що «борг» означає суми грошових коштів, належні до сплати клієнту боржниками кредитними договорами; «право вимоги» означає всі права вимоги клієнта до боржника за укладеними кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникатимуть в майбутньому; «документація» це оригінали документів, що стосуються заборгованостей окремих боржників, які підтверджують дійсність та наявність права грошових вимог клієнта до боржників по заборгованостям, а також є необхідними для пред`явлення вимоги до боржника щодо погашення заборгованості, а саме: кредитні договори, анкети-заяви на отримання кредиту, заяви боржників на готівковий переказ на вказані боржником реквізити, платіжне доручення або інше документальне підтвердження перерахування коштів на рахунок, вказаний боржником; детальні розрахунки заборгованості (простроченої заборгованості та всіх інших платежів) по кредитному договору по кожному платіжному періоду та підставу їх нарахування за період з дня укладення кредитного договору по дату відступлення права вимоги… Згідно з п.2.1. Договору факторингу, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, що визначені цим Договором. Пунктом 2.2. Договору факторингу встановлено, що фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої фактором клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання боржника. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права клієнта за кредитним договором. Сторони погодили у п.4.1 Договору факторингу, що право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами Реєстру прав вимог. Пунктом 12 Договору факторингу передбачено, що одним із додатків до нього є Реєстр пра вимоги. З Реєстру прав вимоги №1 від 21.10.2022 року до Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 року вбачається, що клієнт передав, а фактор прийняв право вимоги до боржника [PERSON] в сумі 26550 грн., з яких: 7500 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 19050 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с.25). Таким чином, позивачем додано до позову копії первинних документів, що стосуються заборгованості [PERSON] , зокрема, платіжного доручення на підтвердження перерахування коштів на рахунок, вказаний відповідачем; детальний розрахунок заборгованості по кредитному договору первісного кредитора, який збігається з розрахунком заборгованості, наведеним позивачем (а.с.26). Суд наголошує, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника на користь позивача, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.2, 4\~ст.77 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України). Для встановлення дійсних фактичних обставин справи сторони мають надати до суду належні, допустимі, достатні та достовірні докази, які підлягають оцінці судом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч.ч.1, 3\~ст.77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2\~ст.78 ЦПК України). Відповідно до\~статті 79 ЦПК України,\~докази мають бути достовірними, тобто такими, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно зі\~ст.81 ЦПК України,\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.ч.1-3\~ст.89 ЦПК України). Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові\~від 02 жовтня 2020 року у справі №911/19/19 зазначив, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем). У означеній справі, як зазначалося судом вище, відповідач не висловив заперечень щодо розміру заборгованості, не спростовувала його, оскільки заперечувала щодо позову в цілому. У суду відсутні сумніви щодо наявності та дійсного розміру заборгованості за кредитним договором, виходячи з розрахунку заборгованості, заявленого позивачем, який збігається із розрахунком, наведеним первісним кредитором. Відповідно до Договору факторингу, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, що передбаченот ст.514 ЦК України. Оскільки на підтвердження заборгованості фактор надав платіжне доручення про перерахування відповідачеві первіснимм кредитором суми кредитних коштів в розмірі 7500 грн., розрахунок заборгованості за кредитним договором первісного кредитора, витяг з реєстру прав вимоги, то ці докази в сукупності підтверджують виникнення заборгованості з боргових зобов`язань та їх розмір, тому, є належними доказами на підтвердження наявності заборгованості, а відповідач вказаний розрахунок не спростувала та власного не надала, у зв`язку із чим суд вважає обставини щодо отримання відповідачем на виконання умов договору кредиту грошових коштів у сумі 7500 грн., виникнення заборгованості за кредитним договором доведеними. Також, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Встановленим судом фактам відповідають правовідносини позики, а саме кредиту та факторингу, які регулюються ЦК України. Відповідно до ч.1\~ст.2 ЦПК України,\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд\~\~і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1, 2\~ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи\~\~чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної\~\~\~в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частинами 1, 2, 4 статті 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду\~на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~передбачено право кожної особи\~\~на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання\~\~або оспорювання. Згідно з ч.1\~ст.16 ЦК України,\~кожна особа\~має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового\~\~або майнового права та інтересу. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України,\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України,\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ч.2 ст.509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, в тому числі, з договорів. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та\~\~ вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, за договором кредиту банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ст.1054 ЦК України). Кредитний договір укладається в письмовій формі (ст.1055 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України,\~публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~ст.634 ЦК України, \~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. \~ \~ \~ \~Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (ст.1049 ЦК України). \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст.612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. \~ \~ \~ \~ Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Пунктами 1-1,\~2,\~10,\~11\~ст.1\~ЗУ «Про\~споживче кредитування»\~встановлено,\~що договір\~про споживчий\~кредит \~вид \~кредитного договору,\~за яким\~кредитодавець зобов`язується\~надати споживчий\~кредит у\~розмірі та\~на умовах,\~встановлених договором,\~а споживач\~(позичальник)\~зобов`язується повернути\~кредит та\~сплатити проценти\~за користування\~кредитом на\~умовах,\~встановлених договором; загальна\~вартість кредиту\~для споживача\~ сума\~ загального\~розміру кредиту\~та загальних\~витрат за\~споживчим кредитом;\~споживче кредитування\~ правовідносини\~щодо надання,\~обслуговування та\~повернення споживчого\~кредиту; споживчий кредит (кредит) грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно із\~ч.1\~ст.13\~ЗУ «Про\~споживче кредитування»,\~договір про\~споживчий кредит,\~договори про\~надання супровідних\~послуг кредитодавцем\~і третіми\~особами та\~зміни до\~них укладаються\~у письмовій\~формі (у\~паперовому вигляді\~або у\~вигляді електронного\~документа,\~створеного згідно\~з вимогами,\~визначеними\~Законом України\~«Про\~електронні документи\~та електронний\~документообіг»,\~а також\~з урахуванням\~особливостей,\~передбачених\~Законом України\~«Про\~електронну комерцію»).\~Кожна сторона\~договору отримує\~по одному\~примірнику договору\~з додатками\~до нього.\~Примірник договору,\~що належить\~споживачу,\~має бути\~переданий йому\~невідкладно після\~підписання договору\~сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч.1 ст.14 ЗУ «Про споживче кредитування»). Пунктом 5 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний правочин дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем (п.7 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію»). Електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Інформування потенційних покупців (замовників, споживачів) щодо товарів, робіт, послуг здійснюється відповідно до вимог\~Закону України\~«Про рекламу» та може здійснюватися шляхом надсилання комерційних електронних повідомлень (ч.1 ст.10 ЗУ «Про електронну комерцію»). Частинами 1-7,\~9,\~12,\~13\~ст.11\~ЗУ «Про\~електронну комерцію»\~встановлено,\~що пропозиція\~укласти електронний\~договір (оферта)\~має містити\~істотні умови,\~передбачені законодавством\~для відповідного\~договору,\~і виражати\~намір особи,\~яка її\~зробила,\~вважати себе\~зобов`язаною у\~разі її\~прийняття. Електронний\~договір,\~крім визначених\~Цивільним\~кодексом України\~істотних\~умов для\~відповідного виду\~договору,\~може містити\~інформацію про: технологію\~(порядок)\~укладення договору; порядок\~створення та\~накладання електронних\~підписів сторонами\~договору; можливість\~та порядок\~внесення змін\~до умов\~договору; спосіб\~та порядок\~прийняття пропозиції\~укласти електронний\~договір (акцепту); порядок\~обміну електронними\~повідомленнями та\~інформацією між\~сторонами під\~час виконання\~ними своїх\~зобов`язань; технічні\~засоби ідентифікації\~сторони; порядок\~внесення змін\~до помилково\~відправленого прийняття\~пропозиції укласти\~електронний договір\~(акцепту); посилання\~на умови,\~що включаються\~до договору,\~шляхом перенаправлення\~(відсилання)\~до іншого\~електронного документа\~і порядок\~доступу до\~такого документа; спосіб\~зберігання та\~пред`явлення електронних\~документів,\~повідомлень,\~іншої інформації\~в електронній\~формі та\~умови доступу\~до них; умови\~виготовлення та\~отримання паперових\~копій електронних\~документів; можливість\~вибору мови,\~що використовується\~під час\~укладення та\~виконання договору; інші\~відомості. Електронний\~договір укладається\~шляхом пропозиції\~його укласти\~(оферти)\~однією стороною\~та її\~прийняття (акцепту)\~другою стороною.\~Електронний договір\~вважається укладеним\~з моменту\~одержання особою,\~яка направила\~пропозицію укласти\~такий договір,\~відповіді про\~прийняття цієї\~пропозиції в\~порядку,\~визначеному частиною\~шостою цієї\~статті.\~Пропозиція укласти\~електронний договір\~(оферта)\~може бути\~зроблена шляхом\~надсилання комерційного\~електронного повідомлення,\~розміщення пропозиції\~(оферти)\~у мережі\~Інтернет або\~інших інформаційно-телекомунікаційних\~системах.\~ Пропозиція\~укласти електронний\~договір (оферта)\~може включати\~умови,\~що містяться\~в іншому\~електронному документі,\~шляхом перенаправлення\~(відсилання)\~до нього.\~Особі,\~якій адресована\~пропозиція укласти\~електронний договір\~(оферта),\~має надаватися\~безперешкодний доступ\~до електронних\~документів,\~що включають\~умови договору,\~шляхом перенаправлення\~(відсилання)\~до них.\~Включення до\~електронного договору\~умов,\~що містяться\~в іншому\~електронному документі,\~шляхом перенаправлення\~(відсилання)\~до такого\~документа,\~якщо сторони\~електронного договору\~мали змогу\~ознайомитися з\~ним,\~не може\~бути підставою\~для визнання\~правочину нікчемним.\~ Відповідь\~особи,\~якій адресована\~пропозиція укласти\~електронний договір,\~про її\~прийняття (акцепт)\~може бути\~надана шляхом:\~надсилання електронного\~повідомлення особі,\~яка зробила\~пропозицію укласти\~електронний договір,\~підписаного в\~порядку,\~передбаченому\~статтею 12\~цього\~Закону;\~заповнення формуляра\~заяви (форми)\~про прийняття\~такої пропозиції\~в електронній\~формі,\~що підписується\~в порядку,\~передбаченому\~статтею 12\~цього\~Закону;\~вчинення дій,\~що вважаються\~прийняттям пропозиції\~укласти електронний\~договір,\~якщо зміст\~таких дій\~чітко роз`яснено\~в інформаційній\~системі,\~в якій\~розміщено таку\~пропозицію,\~і ці\~роз`яснення логічно\~пов`язані з\~нею. Електронний\~договір укладається\~і виконується\~в порядку,\~передбаченому\~Цивільним\~та\~Господарським\~кодексами України,\~а також\~іншими актами\~законодавства. Пропозиція\~укласти електронний\~договір (оферта)\~або електронний\~договір повинні\~містити інформацію\~щодо можливості\~отримання стороною\~такої пропозиції\~або договору\~у формі,\~що унеможливлює\~зміну змісту…\~Місцем укладення\~електронного договору\~є місцезнаходження\~юридичної особи\~або місце\~фактичного проживання\~фізичної особи,\~яка є\~продавцем (виконавцем,\~постачальником)\~товарів,\~робіт,\~послуг… Електронний\~договір,\~укладений шляхом\~обміну електронними\~повідомленнями,\~підписаний у\~порядку,\~визначеному\~статтею 12\~цього\~Закону,\~вважається таким,\~що за\~правовими наслідками\~прирівнюється до\~договору,\~укладеного у\~письмовій формі. Кожний\~примірник електронного\~документа з\~накладеним на\~нього підписом,\~визначеним\~статтею 12\~цього\~Закону,\~є оригіналом\~такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України\~«Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію»). Термін «електронний підпис» вживається у значенні, наведеному в\~Законі України\~«Про електронний цифровий підпис» (ч.2 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію»). Сторони електронних правочинів відповідають за невиконання своїх зобов`язань у порядку, визначеному законом або договором (ч.1 ст.17 ЗУ «Про електронну комерцію»). Згідно з ч.1 ст.18 ЗУ «Про електронну комерцію», вирішення спорів між учасниками відносин у сфері електронної комерції здійснюється в порядку, визначеному законодавством. Згідно з п.п.1, 7, 8, 11, 12 ст.1 ЗУ «Про електронні довірчі послуги», автентифікація електронна процедура, яка дає змогу підтвердити електронну ідентифікацію фізичної, юридичної особи, інформаційної або інформаційно-комунікаційної системи та/або походження та цілісність електронних даних електронна довірча послуга послуга, яка надається для забезпечення електронної взаємодії двох або більше суб`єктів, які довіряють надавачу електронних довірчих послуг щодо надання такої послуги; електронна ідентифікація процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи; електронна послуга будь-яка послуга, що надається через інформаційно-комунікаційну систему; електронний підпис електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ст.1077 ЦК України). Сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є субєктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ч.ч.1, 2, 3 ст.1079 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. VІ. Висновки суду Аналізуючи норми наведеного законодавства та досліджені судом докази, що містяться в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позивач має право на звернення до суду з означеним позовом. Також, у суду склалася достатня переконаність у тому, що позов підлягає задоволенню. Так, підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» заборгованість за Договором кредитної лінії №258003183 від 12.08.2021 року в сумі 26550 грн. VІІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 2147,20 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №37461 від 12.05.2023 року (а.с.1). Враховуючи, що позов підлягає задоволенню, то вказана сума підлягає стягненню у повному обсязі з відповідача [PERSON] на користь позивача.

Outcome: approved