Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

До суду з даним позовом звернувся [PERSON] . Свої вимоги обґрунтував тим, що 26.01.2021 року він потрапив у дорожньо-транспортну пригоду. Винним у її скоєнні вироком Броварського міськрайонного суду від 22.09.2022 року визнано [PERSON] . В зв`язку з пошкодженням транспортного засобу йому було завдано матеріальної шкоди в розмірі 399 108,75 грн. з яких 226\~397,94 грн. було виплачено СК «Оранта». Збитки в розмірі 172\~710,81 грн. відповідачем не відшкодовано, а тому просить суд стягнути їх з відповідача на свою користь. Крім того, внаслідок отриманих тілесних пошкоджень позивач поніс витрати на лікування в розмірі 254013,84 грн., які просить суд стягнути з відповідача на свою користь. В результаті пошкодження майна та тривалого лікування позивач поніс моральні страждання розмір яких він оцінює в 100\~000 грн. та які просить суд також стягнути з відповідача. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2023 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку загального позовного провадження . Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 вересня 2023 року було закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав зазначених в позові. Представник відповідача позовні вимоги визнав в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 172\~710,81 грн., витрат на лікування в розмірі 28\~845,90 грн. та моральної шкоди в розмірі 5000 грн. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 22.09.2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік з позбавленням права користування транспортними засобами на строк 1 рік. На підставі ст.75 КК України звільнено [PERSON] від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. В описовій частині цього вироку зазначено, що 26 грудня 2021 року приблизно о 14 год. 20 хв. [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем марки «Audi» моделі «100», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по вулиці Київська в с. Гоголів Броварського району Київської області, в напрямку від вулиці Винарського до автомобільної дороги «Київ-Суми», проїжджаючи ділянку дороги неподалік будинку № 243 по вулиці Київська в с. Гоголів Броварського району Київської області, не був уважний та не стежив за дорожньою обстановкою, чим порушив п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху України, яким передбачено, що «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов?язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», продовжуючи рух, проїжджаючи нерегульоване перехрестя вулиці Київська та автомобільної дороги «Київ-Суми», не надав переваги транспортному засобу, що наближався до цього перехрестя праворуч відносно напрямку руху автомобіля марки «Audi» моделі «100», реєстраційний номер [NUMBER] , чим порушив п. 16.12 Правил дорожнього руху України, яким передбачено, що «на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов?язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч», у результаті чого відбулось зіткнення між правою боковою частиною автомобіля «Audi» моделі «100», реєстраційний номер [NUMBER] , та передньою частиною автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Tiguan», реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок порушень [PERSON] пунктів 2.3 «б», та 16.12 Правил дорожнього-руху України відбулась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої водій автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Tiguan», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] » отримав згідно з висновком судово-медичної експертизи тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді закритого компресійного перелому тіла третього грудного хребця по передньо-краніальній поверхні, а пасажир автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Tiguan» реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] згідно з висновком судово- медичної експертизи тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді закритого перелому лівого передпліччя в нижній третині, дистального епіметафізу лівої променевої кістки та шилоподібного виростку лівої ліктьової кістки без зміщення уламків, ділянки зсунення в області носа справа, синців на передній поверхні грудної клітки справа та в області лівого колінного суглобу. Порушення водієм [PERSON] вимог пунктів 2.3 «б» та 16.12 Правил дорожнього руху України перебувають у причинному зв?язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілим середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень (а.с.9-11). З дослідження № АІ 3835ОЕ-2 від 27.01.2022 року вбачається, що розмір збитку власнику колісного транспортного засобу «Volkswagen» моделі «Tiguan», реєстраційний номер [NUMBER] становить 399108,75 грн., вартість металобрухту становить 6\~911,67 грн. (а.с.12 зворот.) Згідно рахунку [NUMBER] вбачається, що [PERSON] було виплачено 226 397,94 грн. страхового відшкодування (а.с.18). За ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку що з відповідача на користь позивача на підставі ст.1194 ЦК України слід стягнути різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, а саме 172 710,81 грн. (399 108,75 грн. 226 397,94 грн.). Відповідно до ч.1, 4\~ст.77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно з ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч.1 ст.1195 ЦК України \~фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. З матеріалів справи вбачається, що на лікування [PERSON] було потрачено 18\~660,60 грн. Дана обставина підтверджується копіями фіскальних чеків та квитанцій (а.с.27,28-29,30,31,33). Суд не бере до уваги копії фіскальних чеків на суму 615,30 грн.(а.с.27), 2140 грн. (а.с.27), копії рахунків №10450 на суму 580 грн. та №9763 на суму 530 грн.(а.с.32) оскільки з них не вбачається за які послуги чи товари було здійснено проплату. За правилами ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Разом з цим, у суду є сумніви щодо достовірності обставин визнання представником відповідача позову в частині стягнення витрат на лікування в розмірі 28 845,90 грн., оскільки в такому розмірі належними і допустимими доказами ця сума не підтверджується. За таких обставин, на підставі ч.1 ст.1195 ЦК України з відповідача на корить позивача слід стягнути 18 660,60 грн. Крім того, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на підтвердження того, що позивачем було потрачено на лікування грошові кошти в більшому розмірі, а тому у задоволенні позову в більшій частині необхідно відмовити. У відповідності до ч.1 та ч.2\~ст.1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно з п.1 ч.2 та ч.3\~ст.23 ЦК України\~моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до роз`яснень викладених в\~Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995року №4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди»\~під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. При з`ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача належить стягнути моральну шкоду, розмір якої з урахуванням вимог розумності, співмірності, достатності та справедливості становить 20 000 гривень. За п.14\~постанови Пленуму\~ВССУ з\~розгляду цивільних\~і кримінальних\~справ №4\~від 01.03.2013\~року "Про\~деякі питання\~застосування судами\~законодавства при\~вирішенні спорів\~про відшкодування\~шкоди,\~завданої джерелом\~підвищеної небезпеки» ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Враховуючи те,\~що автомобіль\~марки «Volkswagen\~Tiguan»,\~2013\~року випуску,\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~не може\~використовуватись за\~призначенням,\~але має\~певну цінність,\~ клопотання\~про передачу\~такого майна\~заявлено представником\~заподіювача шкоди,\~а тому\~суд приходить\~до висновку,\~що \~після відшкодування\~ [PERSON] \~збитків внаслідок\~пошкодження автомобіля\~в розмірі\~172710,81\~грн. [PERSON] , останньому слід передати це майно відповідачу. Судові витрати вирішити на підставі ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial