Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-07 00:00:00

Гурський Г.Ю. звернувся в суд із позовом в інтересах ТОВ «ФІНФОРС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26.12.2021 між ТзОВ «СС ЛОУН» та відповідачем було укладено електронний кредитний договір № 1764417-А. Згідно умов даного договору, ТзОВ «СС ЛОУН» надав відповідачу кредит в сумі 8000,00 грн. з 26.12.2021 по 24.01.2022 включно. Згідно кредитного договору за користування кредитом позивальник сплачує проценти за стандартною процентною ставкою в розмірі 1,99% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. ТзОВ «СС ЛОУН» виконало свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором, та надало кредит в сумі 14000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту. Окрім цього, кредитний договір було автопролонговано, у зв`язку з цим строк користування кредитом було продовжено на 20 (двадцять) календарних днів, тобто до 13.02.2022 включно. Пунктом 1.2-1.7 Угоди до Кредитного договору, сторони узгодили, що в період авто пролонгації з 25.01.2022 по 13.02.2022 позичальник сплачує кредитору проценти за підвищеною процентною ставкою в розмірі 2,99 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Однак, відповідач не виконувала взяті на себе зобов`язання по поверненню грошових коштів, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 30730 грн. 17.01.2023 між ТОВ «СС ЛОУН» та ТОВ «Фінфорс» укладений договір факторингу №40071779-146, відповідно до умов якого ТОВ «СС ЛОУН» відступило на користь ТОВ «Фінфорс» своє право грошової вимоги, в тому числі за кредитним договором № 1764417-А від 26.12.2021 на загальну суму 30730 грн. Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 13 липня 2023 року відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, копія якої була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подала. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов до наступного висновку. 26 грудня 2021 року між ТзОВ «СС ЛОУН» та [PERSON] було укладено електронний кредитний договір № 1764417-А. Згідно умов даного договору, ТзОВ «СС ЛОУН» надав відповідачу кредит в сумі 8000,00 грн. з 26.12.2021 по 24.01.2022 включно. Згідно кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує проценти за стандартною процентною ставкою в розмірі 1,99% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. ТзОВ «СС ЛОУН» виконало свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором, та надало кредит в сумі 14000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту. Окрім цього, кредитний договір було автопролонговано, у зв`язку з цим строк користування кредитом було продовжено на 20 (двадцять) календарних днів, тобто до 13.02.2022 включно. Пунктом 1.2-1.7 Угоди до кредитного договору, сторони узгодили, що в період автопролонгації з 25.01.2022 по 13.02.2022 позичальник сплачує кредитору проценти за підвищеною процентною ставкою в розмірі 2,99 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно Довідки №17/-1-С від 17.01.2023, станом на 17.01.2023 розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 1764417-А від 26.12.2021, становить всього 30730 грн., з яких: 14000 грн. - сума кредиту, 16730 грн. проценти. Як вбачається з договору Факторингу №40071779-146 від 17.01.2023 ТОВ «СС ЛОУН» відступає, а ТОВ «Фінфорс» набуває права грошової вимоги, зокрема і до кредитного договору № 1764417-А від 26.12.2021 на загальну суму 30730 грн. Листом від 17.01.2023, ТОВ «СС ЛОУН» повідомило [PERSON] про відступлення права грошової вимоги за її договором ТОВ «Фінфорс». Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. За статтями 526, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, що передбачено ч. 1 ст. 625 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Особа діє у цивільних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається; цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист (ст.ст. 3, 12, 13, 20 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44 ЦПК України). Розпоряджаючись своїми цивільними та процесуальними правами на свій розсуд, відповідач у судове засідання суду не з`явилася, не заперечувала факти укладання кредитного договору, отримання кредиту, не спростовувала розрахунку та розміру боргу, не подала своїх доказів на заперечення відповідних доводів позивача. Отже, відповідачем не доведено відсутності вини у порушенні зобов`язання, не спростовано підстав позову. На підставі наведеного, суд вважає встановленим факт порушення відповідачем умов договору кредиту, заборгованість в сумі 30730 грн. доведеною, та такою, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат, понесених позивачем при зверненні до суду та на правову допомогу, позивачем до матеріалів справи додано платіжну інструкцію № 3240 від 16.06.2023 на суму 2684 грн., яка підтверджує сплату судового збору на вказану суму; ордер на надання правничої допомоги; додаток до договору про надання правової допомоги від 20.02.2023, у якому вказано перелік послуг, що входять до складу правової допомоги, кількість часу на надання правової допомоги та розмір гонорару, всього на суму 7000 грн.; платіжну інструкцію № 3250 від 16.06.2023, якою перераховано 7000 грн. за надання правничої допомоги. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 7000 грн. витрат на правову допомогу та 2684 грн. судового збору.

Outcome: approved