Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-14 00:00:00

[PERSON] \~звернулася в\~суд з\~позовом до\~ТОВ «Західна агровиробнича компанія» про повернення земельної ділянки та скасування рішення державного реєстратора, в якому просить зобов`язати ТОВ «Західна агровиробнича компанія» повернути належну їй на праві власності земельну ділянку з кадастровим номером 5624287100:06:002:0114, площею 4,2988 га, та скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області Опанасюка С.М., індексний номер рішення 44128385 від 19 листопада 2018 року, номер запису про інше речове право 28994947, щодо державної реєстрації права оренди ТОВ «Західна агровиробнича компанія» щодо вищевказаної земельної ділянки, з одночасним припиненням права оренди ТОВ «Західна агровиробнича компанія». В обгрунтування\~позову зазначає,\~що вона\~є власником\~земельної ділянки\~з кадастровим\~номером 5624287100:06:002:0114, площею 4,2988 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Острозького МТГ Рівненського району Рівненської області. У вересні 2022 року з відомостей, одержавних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачці стало відомо, що відносно належної їй вищевказаної земельної ділянки зареєстровано право оренди за відповідачем ТОВ «Західна агровиробнича компанія», та підставою для державної реєстрації права оренди земельної ділянки вказано договір оренди землі №б/н від 01.11.2018 року, згідно якого орендарем належної їй земельної ділянки зареєстровано ТОВ «Західна агровиробнича компанія». Зазначає, що право оренди вищевказаної земельної ділянки було зареєстровано за ТОВ «Західна агровиробнича компанія» на підставі рішення державного реєстратора виконавчого комітету Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області Опанасюка С.М., індексний номер рішення 44128385 від 19.11.2018 року. Вказує, що вищевказаний договір оренди землі вона не укладала, особисто його не підписувала та інших осіб на його підписання не уповноважувала, з нею як з власником земельної ділянки не узгоджувались умови вищевказаного договору оренди, а відтак вважає його неукладеним. Зазначає, що факт реєстрації права оренди земельної ділянки на підставі спірного договору оренди землі за ТОВ «Західна агровиробнича компанія» не може бути підтвердженням волевиявлення позивачки на укладення такого договору. Вказує на існуванні спору щодо користування належною позивачці земельною ділянкою, оскільки на підставі неукладеного договору оренди землі ТОВ «Західна агровиробнича компанія» зареєструвало за собою право оренди. На даний час відповідач ТОВ «Західна агровиробнича компанія» продовжує користуватися належною позивачці земельною ділянкою без достатніх правових підстав, чим порушує права позивачки на користування та розпорядження належним їй майном, що й спонукало звернутися до суду з вищевказаним позовом. Ухвалою суду від 06.10.2022 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, встановлено строк для подачі відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 14.11.2022 року задоволено клопотання представника позивачки та витребувано у відповідача оригінал договору оренди землі №б/н від 01.11.2018 року, укладений між [PERSON] , як орендодавцем, та ТОВ «Західна агровиробнича компанія», як орендарем, щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5624287100:06:002:0114, площею 4,2988 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Острозької міської територіальної громади Рівненського району Рівненської області (до ліквідації знаходилася на території Сіянцівської сільської ради Острозького району Рівненської області). Відповідач ТОВ «Західна агровиробнича компанія» в поданому до суду відзиві на позовну заяву заперечив проти позову та просив\~у його\~задоволенні відмовити,\~мотивуючи тим,\~що право\~оренди на\~належну позивачці\~земельну ділянку\~кадастровий номер\~5624287100:06:002:0114,\~площею 4,2988\~га,\~зареєстровано за\~ТОВ «Західна\~агровиробнича компанія»\~на підставі\~договору оренди\~землі від\~01.11.2018\~року.\~Факт реєстрації\~права оренди\~на вказану\~земельну ділянку\~підтверджується інформаційною\~довідкою з\~державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень,\~наданою позивачкою\~разом з\~позовом.\~В обгрунтування\~заперечень проти\~позову відповідач\~також вказує\~на те,\~що позивачка\~отримувала від\~відповідача орендну\~плату за 2020 та 2021 роки, та сплата відповідачем орендної плати спростовує доводи позивачки щодо не підписання нею вищевказаного договору оренди землі. Ухвалою суду від 10.02.2023 року задоволено клопотання представника позивачки та призначено у справі судову почеркознавчу експертизу. При вирішенні питання про призначення почеркознавчої експертизи позивачка, оглянувши у судовому засіданні оригінал витребуваного судом оспорюваного правочину, пояснила, що договір оренди землі від 01.11.2018 року з ТОВ «Західна агровиробнича компанія» щодо належної їй земельної ділянки вона особисто не підписувала, волевиявлення на укладення такого договору з відповідачем у неї не було. Водночас зазначила, що раніше мала укладений договір оренди землі з іншим орендарем ТОВ «Захід Агро», та отримувала від останнього орендну плату в грошовій та натуральній формі, разом з тим вказала, що вона не отримувала від відповідача орендної плати та в будь-яких його документах свій підпис про отримання орендної плати не ставила. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, про місце, день та час судового розгляду були повідомлені належним чином. Представник позивачки в поданій до суду заяві позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, розгляд справи просив здійснювати без його участі та без участі позивачки. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином та у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів\~справи судом\~встановлено,\~що позивачці\~ [PERSON] \~на праві\~приватної власності\~належить земельна\~ділянка з\~кадастровим номером 5624287100:06:002:0114, площею 4,2988 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Острозької міської територіальної громади Рівненського району Рівненської області (до ліквідації Острозького району знаходилася на території Сіянцівської сільської ради Острозького району Рівненської області), що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.09.2022 року та державним актом на право приватної власності на землю серія ІІ-РВ №018220 від 09.01.2002 року. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13.09.2022 року вбачається, що на підставі рішення державного реєстратор виконачого комітету Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області Опанасюка С.М., індексний номер 44128385 від 19.11.2018 року, номер запису про інше речове право 28994947, було зареєстровано право оренди вищевказаної земельної ділянки за ТОВ «Західна агровиробнича компанія» на підставі договору оренди землі від 01.11.2018 року. Як вбачається зі змісту наданого відповідачем ТОВ «Західна агровиробнича компанія» договору оренди землі від 01.11.2018 року, сторонами такого правочину вказано позивачку [PERSON] (орендодавець) та відповідача ТОВ «Західна агровиробнича компанія» (орендар). Згідно ст.90 ЗК України власники земельних ділянок мають право передавати їх в оренду. Згідно ч.2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. За змістом ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян та юридичних осіб здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно положень Закону України «Про оренду землі» договір оренди укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Згідно ст.16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Відповідно до ч.1 ст.407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Отже, користуватися чужою земельною ділянкою, яка належить особі на праві приватної власності, можливо на праві оренди, підставою для якої є відповідний договір оренди. Згідно ч.1\~ст.627 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1\~ст.638 ЦК України). В силу вимог ч.ч.1-3 та ч.ч. 5-6\~ст.203 ЦК України\~передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків. Відповідно до ч.1\~ст.205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст.207 ЦК України\~встановлено загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як визначено в\~ст.13 Закону України «Про оренду землі»\~договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ч.1\~ст.14 Закону України «Про оренду землі»\~у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що договір оренди землі укладається в письмовій формі. Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Відповідно до\~ст.204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує ч.ч.2-3\~ст.215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є не вчиненими. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису ч.1\~ст.215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Як у ч.1\~ст.215 ЦК України, так і у ст.ст.229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. Коли ж сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. Як було вище встановлено судом, позивачці на праві власності належить земельна ділянка з кадастровим номером 5624287100:06:002:0114, площею 4,2988 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Острозької міської територіальної громади Рівненського району Рівненської області (до ліквідації Острозького району знаходилася на території Сіянцівської сільської ради Острозького району Рівненської області).\~\~ Позивачкою заперечується як факт укладення між нею та ТОВ «Західна агровиробнича компанія» договору оренди землі від 01.11.2018 року, відомості про укладення якого містяться в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, так і факт власного волеявлення на укладення такого договору, а також факт досягнення з відповідачем будь-яких домовленостей, які є істотними для укладення договору оренди землі. За умовами\~спірного правочину\~відповідач ТОВ\~«Західна агровиробнича\~компанія» отримало\~право оренди\~належної позивачці\~земельної ділянки\~строком на\~7\~років з\~правом пролонгації.\~Зазначений договір\~оренди землі\~19.11.2018\~року був\~зареєстрований державним\~реєстратором виконавчого\~комітету Бабинської\~сільської ради\~Гощанського району\~Рівненської області\~Опанасюком С.М.,\~індексний номер\~рішення 44128385.\~ З доводів позивачки судом встановлено, що про наявність вищевказаного договору їй стало відомо лише у вересні 2022 року, і такий договір оренди землі вона не укладала та не підписувала, інших осіб на його укладення та підписання не уповноважувала, істотні та інші умови вищевказаного договору з нею, як з власником земельної ділянки, не узгоджувались та волевиявлення на укладення з відповідачем вищевказаного договору оренди у неї не було. Відповідач ТОВ «Західна агровиробнича компанія» обов`язок з надання оригіналу спірного договору оренди землі виконав, що надало можливість призначити та провести по справі судову почеркознавчу експертизу, яка підтвердила доводи позивачки щодо неукладення нею зазначеного договору. Так,\~згідно висновку\~експерта №1905\~від 05.07.2023\~року встановлено,\~що підпис\~від імені\~ [PERSON] ,\~розташований у\~графі «Орендодавець»\~договору оренди\~землі від\~01.11.2018\~року щодо\~земельної ділянки\~з кадастровим номером 5624287100:06:002:0114, виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Як вбачається з вищевказаного висновку, останній не містить будь-яких тверджень чи посилань експертів щодо невідповідної якості чи недостатньої кількості наданого для проведення експертизи матеріалу, що могло поставити під сумнів правильність виконання експертизи. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що для проведення судово-почеркознавчої експертизи, експерту було надано оригінал об`єкта дослідження, а у якості зразків почерку та підпису позивачки для порівняльного дослідження було надано оригінали документів з підписами та почерком позивачки. Отже, експерт, дотримуючись вимог Інструкції провів дослідження на підставі оригіналу об`єкта дослідження, використовуючи для порівняльного дослідження оригінали документів, на яких містився підпис позивачки. Крім того, експертом надано вичерпну відповідь на поставлене судом питання, яке є чітким та конкретним, а тому суд вважає такий висновок належним та допустимим доказом у справі. Оскільки, відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи і ці дані встановлюються, в тому числі висновками експертів, то зважаючи на те, що зазначений висновок експерта містить інформацію щодо предмета доказування, тобто є належним (ст.77 ЦПК України), не одержаний в порушення порядку, встановленого законом та на його підставі в сукупності з іншими доказами, можна встановити дійсні обставини справи, то суд при вирішенні справи вважає його допустимим та приймає до уваги. При цьому суд виходить також з того, що відповідно до\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно ст.80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.ч.1, 5-7\~ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що кожна із сторін у даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Відповідно до ч.1\~ст.12\~ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Згідно ч.4\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Будь-яких доказів на підтвердження заперечень проти вимог позивачки відповідачем надано не було. Отже, відповідачем не спростовано доводи позивачки про те, що оспорюваний правочин не було укладено, як і не доведено обставин його укладення, а також не надано доказів на підтвердження виявлення позивачем своєї волі на укладення оспорюваного правочину. Доводи відповідача ТОВ «Західна агровиробнича компанія», викладені у відзиві на позовну заяву, на підтвердження факту існування орендних правовідносин у зв`язку із сплатою на користь позивачки орендної плати суд до уваги не приймає виходячи з наступних підстав. Як вже вище зазначалося, згідно вимог чинного законодавства договір оренди земельної ділянки укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.2 ст.205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Отже, конклюдентними діями може підтверджуватися лише укладення договору в усній формі. Між тим, згідно ст.18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. Зазначена норма виключає можливість укладення спірного договору шляхом вчинення конклюдентних дій (дії особи, що виявляють її волю встановити\~правовідношення), оскільки у разі вчинення таких дій договір не може бути зареєстрований у встановленому законом порядку. Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 року у справі №145/2047/16-ц. Окрім того, з досліджених у судовому засіданні доказів, а саме, копії зарплатної відомості № 65 від 13.08.2020 року та копії платіжного доручення від 23.09.2021 року, наданих відповідачем на підтвердження факту існування договірних правовідносин, не вбачається, що виплата відповідачем, зокрема для позивачки, грошових коштів в розмірі 10\~019,34 грн. здійснювалась на виконання саме вищевказаного договору оренди землі та у розмірі, який вказано у оспорюваному правочині, позаяк розмір орендної плати згідно п.п.2.4, 4.1 оспорюваного договору становить 9\~334,80 грн. - 6 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (155580 х 6 % = 9\~334,80 грн.). Таким чином, доводи відповідача ТОВ «Західна агровиробнича компанія» про існування орендних правовідносин є помилковими. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. \~ \~ \~ \~Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі їх суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права. Частиною першою статті 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Якщо сторона не виявила свою волю до вчинення правочину й до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. Згідно з ч.4 cт.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, згідно з правовим висновком, висловленим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц, правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові звернула увагу на те, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Разом із цим суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної в позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів. У випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірного договору в мотивувальній частині судового рішення. Окрім того, Великою палатою Верховного Суду зазначено, що зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема, шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. Негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця. Правомірність користування належною позивачці земельною ділянкою на підставі договору оренди землі від 01.11.2018 року спростовуються висновком судової почеркознавчої експертизи, а відтак суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для визнання неукладеним вищевказаного договору оренди землі щодо належної позивачці земельної ділянки площею 4,2988 га з кадастровим номером 5624287100:06:002:0114. З огляду на викладене та беручи до уваги, що вищевказаний договір оренди землі від 01.11.2018 року є неукладеним, а відповідач ТОВ «Західна агровиробнича\~компанія» не\~довів у\~встановленому законом\~порядку правомірності\~користування належною\~позивачці земельною\~ділянкою та\~надалі продовжує\~нею користуватися,\~чим порушує\~її права\~на користування\~та розпорядження\~належним їй\~майном,\~а відтак\~існують підстави\~для зобов`язання\~відповідача ТОВ\~«Західна агровиробнича\~компанія» повернути\~позивачці належну\~їй на\~праві власності\~земельну ділянку.\~ При вирішенні позовних вимог про скасування рішення державного реєстратора на підставі яких було зареєстровано право оренди відповідача ТОВ «Західна агровиробнича компанія» на належну позивачці земельну ділянку суд виходить з наступного. Відповідно до положень Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Державна реєстрація речових прав та їх обтяжень здійснюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до cт.2\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування. Відповідно до пунктів 1, 2, 3 ч.3\~ст.26\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6\~статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6\~статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього\~Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Відповідно до положень ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Оскільки судом було встановлено, що вищевказаний договір оренди землі від 01.11.2018 року щодо належної позивачці земельної ділянки площею 4,2988 га з кадастровим номером 5624287100:06:002:0114,\~ є неукладеним, а відтак записи про державну реєстрацію іншого речового права (права оренди земельної ділянки) порушують права позивачки щодо вільного володіння, користування та розпорядження своїм майном, суд вважає, що вимога про скасування рішення державного реєстратора виконавчого комітету Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області Опанасюка С.М., індексний номер рішення 44128385 від 19.11.2018 року, номер запису про інше речове право 28994947, щодо державної реєстрації права оренди ТОВ «Західна агровиробнича компанія» щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5624287100:06:002:0114, площею 4,2988 га, з одночасним припиненням права оренди ТОВ «Західна агровиробнича компанія» щодо вищевказаної земельної ділянки, підлягає задоволенню. Таким чином, за відсутності належним чином укладеного між сторонами в письмовій формі договору оренди належної позивачці земельної ділянки та за відсутності волевиявлення позивачки на встановлення з відповідачем орендних правовідносин та укладення з ним такого договору, суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.141\~ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені останньою витрати зі сплати судового збору в розмірі 1984,80\~грн.\~витрат на\~сплату судового\~збору та\~7169,40 грн. витрат на проведення експертизи. На підставі викладеного та

Outcome: approved