Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

У березні 2023 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінасова компанія Інвест-Кредо" (далі - відповідач) про зобов`язання вчинити дії. Позовні вимоги мотивовані тим, що 23.07.2007 року між [PERSON] та ВАТ "Кредитпромбанк" було укладено кредитний договір № 41/25/07-СС. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором було укладено договір іпотеки № 41/25/І25/07-СС від 23.07.2007 року. В подальшому право вимоги за вказаним кредитним договором було продано ПАТ "Дельта Банк" згідно договору купівлі-продажу прав вимоги від 26.06.2013 року. 15.04.2020 право вимоги за даним кредитним договором за результатами проведених електронних торгів було продано ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо". Позивач звернулась до відповідача із заявою про надання всієї наявної інформації по кредитному договору, в тому числі про історію здійснення платежів, про дату здійснення, суму та призначення кожного платежу, суму наявної простроченої заборгованості станом на 01.01.2014 року за кожним видом наявного грошового зобов`язання. Також позивачем подано заяву про проведення реструктуризації кредиту. Проте, відповідач відповіді на запити не надав. Позивач зазначає, що відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті" № 1381-IX (надалі - Закон № 1381-ІХ) встановлено, що зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пунктів критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представника (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) у порядку та на умовах, встановлених Законом. У разі відступлення поточному кредиторові прав вимоги за грошовими зобов`язаннями, передбаченими одночасно кількома договорами, без визначення при цьому суми плати за відступлення права вимоги щодо кожного з таких договорів окремо, сума, яку сплатив поточний кредитор за відступлення йому права вимоги за грошовими зобов`язаннями, передбаченими договором, що підлягає реструктуризації відповідно до цього пункту, обчислюється у спосіб, визначений законом. Враховуючи викладене, позивачка просить суд зобов`язати ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо" зменшити грошові зобов`язання [PERSON] за кредитним договором № 41/25/07-СС від 23.07.2007 року до суми 56 683,89 грн.; визнати розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 41/25/07-СС від 23.07.2007 року - 56 683, 89 грн.; визнати право [PERSON] погасити борг перед ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо" в розмірі 56 683,89 грн. в рахунок повного погашення заборгованості по кредитному договору № 41/25/07-СС від 23.07.2007 року. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.03.2023 року матеріали позову передані на розгляд судді Аббасовій Н.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14.03.2023 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24.04.2023 року задоволено клопотання представника позивачки - адвоката Ракущинця А.А. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. 26 квітня 2023 року на електронну пошту суду надійшли письмові пояснення від ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо", в яких відповідач просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. В письмових поясненнях відповідачем зазначено, що у разі ненадання позичальником необхідних для проведення реструктуризації документів, зазначених у підпункті 4 пункту 7 Прикінцевих положень Закону України "Про споживче кредитування", кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цих пунктом. Оскільки заява про реструктуризацію не містила жодних додатків, що підтверджують наведену в ній інформацію, тобто не відповідала вимогами встановленим у підпункті 4 пункту 7 Прикінцевих положень Закону України "Про споживче кредитування", [PERSON] було обґрунтовано відмовлено у проведенні реструктуризації. Крім того постановою Київського апеляційного суду по справі № 2-2170/12 від 30.10.2019 року, стягнуто з позивача на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором № 41/25/07-СС від 23.07.2007 року, що утворилась з 14.03.2011 року в розмірі 57 858,67 дол. США. Тому, відповідач вважає, що у нього були відсутні будь-які законні підстави проведення реструктуризації заборгованості за кредитним договором № 41/25/07-СС від 23.07.2007 року, про що було повідомлено позивачу листом № 460721 від 07.07.2021 року. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23.05.2023 року, витребувано у ТОВ "ФК Інвест-Кредо" всю наявну інформацію про історію здійснення платежів, у тому числі інформацію про дату здійснення кожного платежу, суму кожного здійсненого платежу, інформацію про призначення кожного платежу, суму наявної простроченої заборгованості станом на 01 січня 2014 року за кожним видом наявного грошового зобов`язання, належним чином завірену таким кредитором копію документа, яким визначено розмір плати, що сплачена за відступлення права вимоги за кредитним договором №41/25/07 від 23.07.2007 р., укладеним між ПАТ "Кредитпромбанк" та [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечив та просив у їх задоволенні відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 23 липня 2007 року між ВАТ "Кредитпромбанк", яке змінило свою організаційно-правову форму на ПАТ "Кредитпромбанк", та [PERSON] було укладено кредитний договір №41/25/07-СС, відповідно до умов якого ВАТ "Кредитпромбанк" надало [PERSON] кредит у сумі 65 000,00 доларів США зі сплатою за користування кредитом перемінної процентної ставки в розмірі 11% річних та фіксованої процентної ставки в розмірі 1,83% річних та кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 23 липня 2017 року, а [PERSON] зобов`язалася своєчасно та у повному обсязі повертати кредит на умовах, визначених цим договором, та сплатити проценти за користування кредитом. 23 липня 2007 року між ВАТ "Кредитпромбанк" та [PERSON] було укладено іпотечний договір №41/21/І25/07-СС, за умовами якого [PERSON] для забезпечення виконання вимог кредитного договору №41/25/07-СС від 23.07.2007 року передала ВАТ "Кредитпромбанк" в іпотеку майно, а саме квартиру за адресою [ADDRESS] . 10 лютого 2010 року [PERSON] змінила ім`я " [PERSON] " на " [PERSON] ", про що свідчить свідоцтво про зміну імені, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві від 10 лютого 2010 року серії 1-БК, № 007184. В подальшому право вимоги за вказаним кредитним договором було передано ПАТ "Дельта Банк" згідно договору купівлі-продажу прав вимоги від 26.06.2013 року. Постановою Київського апеляційного суду від 30.10.2019 року у справі № 2-2170/12, задоволено частково позов ПАТ "Кредитпромбанк", правонаступником якого є ПАТ "Дельта банк" до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь ПАТ "Дельта банк", яке є правонаступником ПАТ "Кредитпромбанк", заборгованість за кредитним договором № 41/25/07-СС від 23 липня 2007 року станом на 15 серпня 2011 року, яка утворилася за період з 14 березня 2011 року, в розмірі 57 858,67 доларів США, що станом на 15 серпня 2011 року еквівалентно 461 133,60 грн. та 27 811,35 грн., з яких: заборгованість по кредиту в розмірі 54 336,74 доларів США, що станом на 15 серпня 2011 року еквівалентно 433 063,82 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 3 521,93 доларів США, що станом на 15 серпня 2011 року еквівалентно 28 069,78 грн., пеня за прострочення сплати тіла кредиту та процентів в розмірі 12 267,90 грн., сума штрафу за ненадання банку копії договору страхування у встановленні строки в розмірі 15 543,45 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта банк», яке є правонаступником ПАТ "Кредитпромбанк", заборгованість за кредитним договором № 41/25/07-СС від 23 липня 2007 року, яка утворилася за період по 13 березня 2011 року, в розмірі 10 724,77 доларів США, що станом на 15 серпня 2011 року еквівалентно 85 476,42 грн. та 9858,74 грн., з яких: заборгованість по кредиту в розмірі 3582,70 доларів США, що станом на 15 серпня 2011 року еквівалентно 28 554,12 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 7142,07 доларів США, що станом на 15 серпня 2011 року еквівалентно 56 922,30 грн., пеня за прострочення сплати тіла кредиту та процентів в розмірі 9 858,64 грн. Відповідно до договору про відступлення прав вимоги № 2227/К/1 від 15.04.2020 року вимоги за даним кредитним договором за результатом проведених електронних торгів було передано ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо". Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Іванютою І.М. 07.07.2021 року відкрито виконавче провадження № 66006778 з виконання виконавчого листа № 753/2981/19 виданий 13.11.2019 року, яким стягнуто з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 41/25/07-СС від 23 липня 2007 року. 28.05.2023 року позивачка звернулась до відповідача із заявою про надання всієї наявної інформації по кредитному договору, та проведення реструктуризації кредиту. ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо" своїм листом № 460721 від 07.07.2021 року повідомила [PERSON] про відмову у проведенні реструктуризації заборгованості за кредитним договором. Вказана відмова мотивована тим, що заява про реструктуризацію не відповідає вимогам, встановленим пп 4 п. 7 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про захист прав споживачів", зокрема, не надано необхідних документів для проведення реструктуризації; у боржника наявна заборгованість по кредиту станом на 01.01.2014; у боржника наявне інше нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті" № 1381-IX встановлено зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пунктів критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представника (з законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) у порядку та на умовах, встановлених Законом. Відповідно до у підпункті 4 пункту 7 Прикінцевих положень Закону України "Про споживче кредитування" у заяві про проведення реструктуризації зазначаються: прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) позичальника; найменування кредитодавця (повне або скорочене); інформація про дату укладення договору, яким передбачені зобов`язання, щодо реструктуризації яких подається заява; інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника); інформація про всі наявні у власності позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса); інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання майнового поручителя та про всі наявні у його власності на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса), - у разі наявності майнового поручителя; документи, що підтверджують інформацію, зазначену у заяві (документи про склад сім`ї, про доходи іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя) та членів його сім`ї - на вимогу кредитора), розширену інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно кожного члена сім`ї іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя). У разі ненадання позичальником необхідних для проведення реструктуризації документів, зазначених у цьому підпункті, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом. Судом встановлено, що заява про реструктуризацію не відповідала вимогам, викладеним у підпункті 4 пункту 7 Прикінцевих положень Закону України «Про споживче кредитування», оскільки не містила жодних додатків, що підтверджують наведену в ній інформацію. Крім того, відповідно до підпунктом 1 пункту 7 Прикінцевих положень Закону України "Про споживче кредитування" обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті (далі у цьому пункті - договір), у разі відсутності станом на 1 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 1 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 1 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 1 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації. Відповідно до виписок по рахунках та стану здійснення платежів, заборгованість позивача за кредитним договором № № 41/25/07-СС від 23 липня 2007 року станом на 01.01.2014 становить: поточна заборгованість - 544,41 доларів США, прострочена заборгованість 57 375,03 доларів США. Крім того, згідно з підпунктом 2 пункту 7 Прикінцевих положень Закону України «Про споживче кредитування» зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представника (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом: виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку» у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (далі - житлове нерухоме майно), або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 квадратних метрів, для житлового будинку - 250 квадратних метрів, для садового будинку - 250 квадратних метрів, для земельної ділянки - площі, визначеної пунктом "г" частини першої статті 121 Земельного кодексу України. Крім того, вимагається виконання хоча б однієї з таких умов: предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); у власності позичальника або майнового поручителя, який є власником предмета іпотеки - об`єкта незавершеного житлового будівництва, відсутнє інше житлове нерухоме майно (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); предмет іпотеки - нерухоме житлове майно придбавалося повністю або частково за рахунок кредитних коштів, отриманих за договором, і умовами договору або іпотечного договору передбачено заборону реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою розташування житлового нерухомого майна, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); предметом іпотеки є земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, площа якого не перевищує 250 квадратних метрів, розташованого на зазначеній земельній ділянці, та житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); предметом іпотеки є садовий будинок, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів від 24 квітня 2023 року (в тому числі станом на подання заяви про реструктуризацію боргу) у власності позивачки перебувало інше житлове нерухоме майно, а саме квартира за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи вищевикладене у ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо" були обгрунтовані підстави для відмови у проведенні реструктуризації заборгованості за кредитним договором № 41/25/07-СС від 23.07.2007 року, про що було повідомлено позивачу листом № 460721 від 07.07.2021 року. У свою чергу, положення п. 10 ч. 7 Прикінцевих положень Закону України "Про споживче кредитування", на який посилається позивач при обрахунку розміру кредиту, який вона має сплатити відповідачу, встановлює лише механізм (умови), при наявності яких зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представника (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій), і стосується дій поточного кредитора за умови подання позичальником заяви про реструктуризацію та пакету документів, відповідно до п. 4 ст. 7 Прикінцевих положень Закону. При цьому, обрахунок розміру кредиту, який позивач має сплатити відповідачу в розрізі п. 10 ст. 7 Закону зводиться до довільного тлумачення позивачем вказаної норми Закону. Також слід зазначити, що відмова відповідача провести рекструктуризацію від 07.07.2021 № 460721, позивачем оскаржена не була. Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Приймаючи рішення по суті спору, суд має зазначити про застосування положень цивільного процесуального законодавства щодо змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, згідно до ст. 79 ЦПК України. В свою чергу положеннями ст. 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності у відповідача обов`язку зменшити грошові зобов`язання [PERSON] за кредитним договором № 41/25/07-СС від 23.07.2007 року до суми 56 683,89 грн.; визнати розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 41/25/07-СС від 23.07.2007 року - 56 683, 89 грн.; визнати право [PERSON] погасити борг перед ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо" в розмірі 56 683,89 грн. в рахунок повного погашення заборгованості по кредитному договору № 41/25/07-СС від 23.07.2007 року, а тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed