Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

позивач звернулась до суду із позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на дитину [PERSON] , [INFO] , в сумі 29 173 грн. В обґрунтування позову зазначила, що з листопада 2003 року по травень 2009 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу мають дочку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею. З 28.03.2006 і до досягнення дочкою повноліття відповідач щомісячно сплачував аліменти на утримання дитини в розмірі частки заробітку (доходу), але не менше 30%, а з 07.11.2017 - не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 06.07.2022 після огляду лікарем стоматологом [PERSON] призначено курс лікування 9 зубів, вартість якого склала 15 840 грн. і була оплачена позивачем. Крім того, дочка сторін вступила на навчання до Навчально-наукового інституту філології Київського національного університету ім. Т.Шевченка на денну форму навчання і згідно з наказом ректора університету, у першому семестрі 2022/2003 навчальні заняття здійснювались за змішаною формою: очно та дистанційно. У зв`язку з цим, для забезпечення потреб дитини під час навчання, позивачем було придбано ноутбук, смартфон, гарнітуру, сумку для ноутбука, мишку та універсальну портативну батарею. Також нею оплачено вартість проживання дочки у гуртожитку вузу. Таким чином, загальна сума додаткових витрат на дитину склала 58 346 грн., яка підлягає розподілу між обома батьками по 29 173 грн. Ухвалою судді Ніжинського міськрайонного суду від 06.02.2023 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. У відзиві на позов від 13.03.2023 відповідач [PERSON] заперечив позовні вимоги, вказавши, що витрати на телефон, гарнітуру, сумку та гуртожиток не можуть вважатись додатковими, оскільки позивачем не наведено наявності особливих обставин для їх понесення, а тому заявлені витрати охоплюються аліментними зобов`язаннями, які виконуються відповідачем у повному обсязі. Позивачем не надано доказів необхідності придбання вказаних речей саме цих моделей та за такою ціною, а також доказів на підтвердження того, яке саме лікування здійснювалось дочці та що саме позивачем було оплачено дане лікування. 08.09.2023 позивачем [PERSON] подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якому деталізовано обставини, викладені у позовній заяві. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позові, та просила їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні, вважаючи їх необґрунтованими. Заслухавши доводи сторін, дослідивши надані докази, суд приходить до наступних висновків. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] підтверджується, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Згідно довідки виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 20.12.2022 № 15.1-02/5439, [PERSON] зареєстрована разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28.03.2006 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання їх дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його доходів щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. В подальшому, рішенням суду від 07.11.2017 збільшено мінімальний розмір аліментів до 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Довідкою про доходи від 13.12.2022 підтверджується, що відповідач працює у САЗ ОРС ЦЗ ДСНС України на посаді водія-електрика, отримує заробітну плату, з якої проводяться відповідні відрахування на сплату аліментів (а.с.28). Згідно з ч.1 ст.185 Сімейного Кодексу України (далі СК України) той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі, у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За ч.2 ст.185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17, а також у постановах Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № № 520/12681/17 (провадження № № 61-14849св19), від 31 січня 2020 року у справі № 484/2230/17 (провадження № № 61-1460св18). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Відповідно до положень ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки тягар доказування покладено на позивача, то заявляючи додаткові витрати, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати та надати беззаперечні докази на їх підтвердження. Дані додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами. Тобто, якщо стягнення аліментних зобов`язань викликане необхідністю дитини у вихованні, харчуванні, одязі та забезпеченні елементарних умов життя і враховуються при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, то додаткові витрати заявляються саме у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини, або у разі обставин, які пов`язані з розвитком здібностей дитини. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач посилалася на те, що витрати, пов`язані з лікування зубів дитини, придбання ноутбуку, мишки, гарнітури, сумки до нього, мобільного телефону та оплата вартості проживання у гуртожитку є додатковими витратами, а тому відповідач зобов`язаний брати участь у таких витратах. На підтвердження вимоги про стягнення додаткових витрат на оплату лікування зубів дочці в сумі 15 840 грн. позивачем надано копію листа призначення, виданого лікарем стоматологом 06.07.2022, відповідно до якого [PERSON] оглянута стоматологом і їй призначено лікування 9 зубів, консультативний висновок лікаря стоматолога [PERSON] від 06.07.2022, в якому вказано діагноз та план стоматологічного лікування [PERSON] , копії товарних чеків, датованих 16 та 17 грудня 2022 року, а також акти прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 16 та 17 грудня 2022 року, складених між виконавцем ФОП [PERSON] та замовником [PERSON] про надання стоматологічних послуг. Наявні у справі документи не викликають сумніву, що лікування зубів проведено саме дочці сторін, в період до досягнення нею повноліття, і свідчать, всупереч твердженням відповідача, про понесення позивачем витрат на оплату вартості стоматологічних послуг. Щодо витрат на придбання техніки та оплату гуртожитку, суд зважає на наступне. Поняття «здібність» не зводиться до знань, умінь і навичок, що є у людини, але вони забезпечують їх швидке надбання. Як і всі інші індивідуально-психологічні особливості, здібності не даються людині відразу, не є природною властивістю. Здібності кожної людини, її індивідуальні особливості є результатом її розвитку. Частинами 7, 8 ст.7 СК України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Приписами ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» закріплено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Навчання дитини у вузі з метою отримання професії не може не вважатися розвитком її здібностей з огляду на положення Закону України «Про освіту», де в преамбулі зазначено, що освіта є основою інтелектуального, духовного, фізичного і культурного розвитку особистості, її успішної соціалізації, економічного добробуту, запорукою розвитку суспільства, об`єднаного спільними цінностями і культурою, та держави. Метою освіти є всебічний розвиток людини як особистості та найвищої цінності суспільства, її талантів, інтелектуальних, творчих і фізичних здібностей, формування цінностей і необхідних для успішної самореалізації компетентностей, виховання відповідальних громадян, які здатні до свідомого суспільного вибору та спрямування своєї діяльності на користь іншим людям і суспільству, збагачення на цій основі інтелектуального, економічного, творчого, культурного потенціалу Українського народу, підвищення освітнього рівня громадян задля забезпечення сталого розвитку України та її європейського вибору. Копією довідки від 29.09.2022 № 1137, виданої Київським національним університетом ім. Т.Шевченка підтверджується, що [PERSON] є студенткою І курсу університету ОС «бакалавр» денної форми здобуття освіти, початок навчання - з 19 вересня 2022 року (а.с.15). Як вбачається з наказу від 24.08.2022 за № 442-32 Київського національного університету ім. Тараса Шевченка «Про особливості проведення навчальних занять в період з 01.09.2022 по 21.11.2022, у зв`язку з дією в Україні воєнного стану та карантинних обмежень, встановлено, що навчання у першому семестрі 2022/2023 навчального року на період до 21.11.2022 здійснювалось за змішаною формою - очно (в приміщенні університету) та дистанційно (з використанням інформаційно-комунікаційних технологій) (а.с. 16-17). Загальновідомим є факт, що державою не вжито заходів щодо забезпечення учнів засобами, які дають змогу навчатись дистанційно, зокрема персональними комп`ютерами та приладами, які забезпечують доступ до мережі Інтернет, або передачі інформації і з метою забезпечення освітнього процесу дистанційного навчання доньки, позивач придбала ноутбук «НР 15 15.6» FHD IPS /R-5-5500U/16/512SSD/Int/W11/Silver вартість якого складає 25 999,00 грн., що підтверджується копією видаткової накладної № Х500001980 та фіскальним чеком (а.с.20). Оскільки витрати позивача, пов`язані з купівлею вказаного товару зумовлена особливими обставинами, а саме дією воєнного стану та карантину на всій території України та необхідні для забезпечення дистанційного навчання дитини, тому з урахуванням приписів ст.185 СК України вважаються додатковими. Також позивачем надано докази оплати вартості проживання [PERSON] згідно договору №328279 про надання в тимчасове користування ліжко-місця в житловій кімнаті №901/3 в студентському гуртожитку № 16 Київського національного університету ім. Т. Шевченка від 12.09.2022 за 1 семестр в сумі 2944 грн. Враховуючи правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові по справі № 749/106/17 від 13.09.2017, ст.3 Конвенції про права дитини, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», проаналізувавши норми СК України, що суд вважає, що проживання дочки сторін у гуртожитку також відноситься до особливих обставин, приблизний перелік яких надається ст.185 СК України. Проте, суд звертає увагу, що згідно квитанції від 28.12.2022 оплата вартості проживання у гуртожитку в сумі 736 грн. здійснена вже після досягнення дитиною повноліття, а тому вказана сума не може бути стягнута з відповідача в межах даного спору, оскільки правовідносини, що виникли після досягнення дитиною повноліття регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199, 200, 201 цього Кодексу) Разом з тим, суд вважає, що позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами те, що витрати, понесені на придбання смартфону SAMSUNG SM-M 325F, гарнітури Bluetooth Apple, сумки для ноутбука, портативної батареї та мишки А4 Tech FM10 (а.с.21), викликані особливими обставинами у розумінні ст.185 СК України, а отже не можуть вважатись додатковими витратами. Таким чином, позивачкою підтверджено понесення нею додаткових витрат на дитину загалом в розмірі 44047 грн., з яких: 15840 грн. - на лікування зубів, 25999 грн. - придбання ноутбука, 2208 грн. - вартість проживання в гуртожитку. Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків (ст.141 СК). Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. В судовому засіданні встановлено, що відповідач має задовільний стан здоров`я, крім спільної з позивачем дочки [PERSON] , інших дітей не має, аліменти іншим особам не сплачує, має постійний заробіток, згідно довідки про доходи за період з травня 2022 року по листопад 2022 року за місцем роботи у САЗ ОРС ЦЗ періодично отримував додаткову винагороду в сумі близько 30 000 грн., з яких не проводились відрахування на аліменти. Тому суд вважає, що з відповідача слід стягнути половину понесених позивачем додаткових витрат на спільну дитину сторін, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню - на суму 22023,50 грн. З відповідача на користь держави підлягає стягненню 1073 грн. 60 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial