Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. У відповідачів було троє малолітніх дітей: [PERSON] , 2011 року народження, [PERSON] , 2016 року народження та [PERSON] , 2018 року народження. [PERSON] проживає разом зі співмешканцем [PERSON] . Батько дітей зв`язок з ними не підтримує. Через неналежне виконання своїх батьківських обов`язків, не забезпечення належних умов для виховання та утримання дітей,малолітній син [PERSON] , 2016 року народження, пішов з дому і згодом загинув. Причини та обставини смерті дитини з`ясовуються, проводяться слідчі дії у кримінальному провадженні. Двоє інших дітей - [PERSON] та [PERSON] проживають у родичів, мати їх навідує періодично, не працює, зловживає алкогольними напоями, тому ці діти взяті на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. З метою захисту законних прав та інтересів дітей, недопущення перебування їх без нагляду, оперативного реагування на факти недбалого ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом та просить відібрати обох дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав та стягнути з кожного з них аліменти на утримання двох дітей, у розмірі по 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) на користь опікуна, прийомних батьків, батьків-вихователів або дитячого навчально-виховного закладу, залежно від форми влаштування дитини. Процесуальні дії у справі. 17.01.2023 позовна заява надійшла до суду. 21.02.2023 отримано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання відповідачів. 22.02.2023 провадження у справі відкрито. Призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 23.05.2023 підготовче провадження закрито. Справа призначена до судового розгляду по суті. 21.08.2023 позивач уточнив позовні вимоги. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Заяв, клопотань від учасників справи не надходило, відповідачі відзив на позов не подали, Відповідач-2 [PERSON] причини неявки не повідомив. З врахуванням думки учасників процесу суд вважає за можливе провести розгляд справи за його відсутності. У судовому засіданні: Представник позивача в судовому засіданні 11.07.2023 року позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, просила їх задовольнити. Зазначила, що з часу подання позову поведінка відповідачів у відношенні до дітей не змінилася. Молодший син відповідачів [PERSON] , 2018 року народження, проживає з бабусею [PERSON] , мати не проявляє інтересу до долі дітей. Відповідач з позовом не погодилася, заперечувала, що молодша дитина проживає не з нею, стверджувала, що дітей вона любить. Батько на цей час відбуває покарання, діти знаходяться на її утриманні, тому вимога про стягнення аліментів їй не зрозуміла. Пояснила, що проживає з матір`ю [PERSON] за її рахунок, сама не працює, займається городом. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 11.07.2023 року пояснила, що вона працює фахівцем соціальної роботи виконкому. Родина відповідачів перебувала під соціальним супроводом з листопада 2022 року. У відповідача троє дітей, всі живуть у різних бабусь. Мати дітей на контакт тривалий час не йшла, потім відвідала психолога, почала спілкуватися, але ставлення до дітей не змінила. З нею неодноразово проводилися бесіди, рекомендували зареєструватися в центрі зайнятості, влаштуватися на роботу, але відповідач жодної рекомендації не виконала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 05.09.2023 року пояснила, що працює старшим інспектором сектору ювенальної поліції ВП № 6 КРУП. З сім`єю відповідача вона познайомилася у 2018 році, коли на лінію 103 поступив виклик про те, що дитина віком до одного року обпіклася окропом і мати відмовляється від її госпіталізації. Потім дитину все-таки доставили до лікарні. На відповідача був складений протокол за ст.184 КУпАП. В подальшому, у 2020 році, до 4-ої лікарні було доставлено дитину [PERSON] , як покинуту, бо мати була в дуже сильному алкогольному сп`янінні. У лікарні він перебував 10 днів. Відповідач зловживає алкогольними напоями, схильна до правопорушень. Діти постійно перебувають з бабусями. З нею були проведені профілактичні бесіди, на які відповідач не реагує. Дітей від неї вже відбирали, але висновків вона не зробила. Без допомоги бабусь вона самостійно виховувати дітей не зможе. Свідок [PERSON] суду пояснив, що відповідач [PERSON] його колишня невістка. Онук [PERSON] проживає з ним з першого класу, тобто вже вісім років. Дитина любить матір, бачиться з нею, але жити разом не хоче. Каже, що у діда йому краще. З тих пір, як вона розійшлася з батьком дітей, тобто з його сином, вони перестали спілкуватися, вона більше до них не приходила, матеріальної допомоги на утримання сина не надавала. Інколи допомагає мати відповідачки, тобто друга бабуся [PERSON] . Вважає, що шансів повернути дитину в неї немає, не вірить, що відповідачка зміниться. Готовий і надалі опікуватися онуком, оскільки дуже його любить, у них дуже добрі стосунки. Свідок [PERSON] працює вихователем в дитячому садочку №161. Пояснила, що з 2021 року їхній заклад відвідував [PERSON] . По документах за домовленістю з матір`ю дитину приводила [PERSON] . Мати особисто вона бачила всього один раз перед новим роком, у 2021 році. Зараз заняття в садочку проводяться в онлайн режимі, але ця дитина їх дитина не відвідує. Мати сказала, що в неї відсутня технічна можливість виходити з дитиною на заняття. Влітку у них були прогулянкові майданчики, хлопчика приводила [PERSON] . А потім він почав мешкати з матір`ю і відвідини садка закінчилися. Мати наче погодилася приводити дитину, але жодного разу не привела. Свідок [PERSON] пояснила, що працює соціальним педагогом у 127 ліцеї, в якому навчається [PERSON] , в 7 класі. Навчається добре, в силу своїх можливостей. На заняття виходить, технічні засоби має. В початковій школі він був непосидючим хлопцем і педагоги вирішили поспілкуватися з батьками, але на зустріч прийшла бабуся, яка опікується хлопцем. Бабуся розповіла, що батьки розлучилися. Коли в період ковіду бабуся захворіла, дитина стала проживати з мамою, і перестав відвідувати онлайн навчання, через що соціальні педагоги навідали дітей і тоді вона вперше, єдиний раз побачила мати, яка пояснила, що в неї проблеми з техзасобами, тому [PERSON] не виходить на навчання. У вересні хлопець знову вийшов на навчання, бо знову почав проживати з бабусею. Він і зараз з нею живе, школа підтримуємо з нею зв`язок. У бабусі з дідом є все для нормального проживання дитини. Фактичні обставини, встановлені судом. Відповідач [PERSON] є матір`ю, а відповідач [PERSON] - батьком двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] /а.с.8/. 19.11.2022 до чергової частини відділення поліції № 6 КРУП зі служби «102» надійшло повідомлення від [PERSON] про зникнення її малолітнього сина [PERSON] , 2014 року народження, який 18.11.2022 року пішов гуляти з [PERSON] , 2016 року народження, і додому не повернулися. Мати [PERSON] - [PERSON] до поліції з приводу зникнення сина до органів поліції не зверталась, з її слів, [PERSON] і раніше залишав місце проживання і неодноразово не ночував вдома. За фактом зникнення дітей було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками ч.2 п.1 та ч.2 п.2 ст.115 КК України з додатковою відміткою кваліфікації «зникнення безвісті» /а.с.16-20/. Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть від 09.12.2022 [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 6 років в результаті нещасного випадку, пов`язаного з дією надмірно низької зовнішньої температури. Смерть настала в кар`єрі ПРАТ «Інгулецький ГЗК» /а.с.24-25, 28/ . За повідомленням директора Криворізького міського центру соціальних служб від 15.12.2022 до служби у справах дітей, родина [PERSON] з 30.11.2022 взята на облік та соціальний супровід з метою попередження повторної втечі дітей із дома, оскільки було з`ясовано, що мати [PERSON] дітьми не займається, [PERSON] мешкає з бабусею [PERSON] , [PERSON] - з бабусею [PERSON] , які цікавляться розвитком та навчанням дітей, забезпечують їх необхідним /а.с.21/. Факт проживання малолітніх дітей відповідача з бабусями підтверджено інформаціями адміністрації Криворізького ліцею № 127, де навчається [PERSON] , 2011 року народження, та Комунального закладу дошкільної освіти № 161 КМР, який відвідує [PERSON] , 2018 року народження /а.с.22, 23/. Із наданих суду представником сектора сектору ювенальної поліції ВП № 6 КРУП документів вбачається, що 02.09.2020 року на [ADDRESS] була знайдена малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , доставлена до КНП «Криворізька міська дитяча лікарня № 4» КМР з актом органу внутрішніх справ про підкинути чи знайдену дитину. Мати малолітнього [PERSON] знаходилася в стані сильного алкогольного сп`яніння. Дитину із медичного закладу забрала 12.09.2020 року /а.с.106-110/. Протягом 2022-2023 років [PERSON] ,1987 року народження, неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності: 21.11.2022 за ст. 175-1 ч.1, 178 ч.1 КУпАП; 21.04.2023 - за ч.2 ст.178 КУпАП, ч.2 ст.175-1, ч.1 ст.182 КУпАП /а.с.111/. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, батько з сім`єю не проживає, від виконання обов`язків по вихованню та утриманню дітей самоусунувся, обидва відповідача не піклуються про фізичний та духовний розвиток дітей, не цікавляться їх життям та здоров`ям, матеріально не утримують. Малолітній син відповідачів [PERSON] внаслідок невиконання відповідачами батьківських обов`язків загинув у віці 6 років. Виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради вважає доцільним відібрати від [PERSON] та [PERSON] малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , без позбавлення їх батьківських прав, про що прийняв рішення № 18 від 25.01.2023 /а.с.41/. Зміст спірних правовідносин. Встановленим в судовому засіданні фактам відповідають правовідносини, які регулюють умови та порядок виховання батьками неповнолітніх дітей, наслідки ухилення батьків від виконання своїх обов`язків та з аліментних обов`язків батьків по утриманню неповнолітніх дітей. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити отримання дитиною повної загальної середньої освіти, поважати дитину. Статтею 155 цього Кодексу передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з положеннями п.2 ч.1 ст.164 СК України - мати, батько дитини можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Водночас, нормою ст.170 СК України передбачено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Згідно з п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.4 ст.170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Частиною другою статті 182 цього кодексу передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною першою статті 9 Конвенції, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). Судом встановлено факт ухилення відповідачів від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню малолітніх дітей, залишення дитини - сина [PERSON] , 2016 року народження, в небезпеці, що призвело до його смерті, байдужого ставлення до долі інших дітей. З урахуванням вищевказаного, суд вважає за необхідне у якнайкращих інтересах малолітніх дітей відібрати їх від батьків, та стягнути з кожного відповідача аліменти на утримання дітей, у розмірі по 1/3 частки з усіх видів заробітку /доходів/, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що застосовуваний до відповідачів захід не є виключно безстроковим, оскільки згідно з нормою ч.3 ст.170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому підлягають стягненню з кожного з відповідачів судовий збір на користь держави за дві вимоги, оскільки позивач від сплати судового збору звільнений. На підставі викладеного,

Outcome: approved