Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-10 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 09 серпня 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Білопільської міської ради Сумського району Сумської області про визначення додаткового строку для подання заяви для прийняття спадщини. Вимоги мотивовані тим, що [INFO] в м. Маріуполь Донецької області помер її син - [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га з кадастровим номером 5920686600:08:009:1192, розташовану на території Павлівської сільської ради Сумської області, видану на підставі наказу про надання земельної ділянки у власність № 18-2829/16-18-СГ від 07.05.2018 Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області. Вказує, що вона є спадкоємцем першої черги за законом. Маючи намір оформити спадщину, позивач звернулась до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав, проте у прийнятті заяви їй було відмовлено у зв`язку з пропуском встановленого законодавством строку для прийняття спадщини, про що винесено відповідне письмове роз`яснення. Зазначає, що заява про прийняття спадщини не була подана нею у встановлений законом термін, оскільки це було обумовлено непереборними і незалежними від неї обставинами, а саме отримання звістки про зникнення сина [INFO] безвісті в липні 2022, а довідку про смерть 13.03.2023 року , тобто різницею в рік. Враховуючи складні сімейні та фінансові труднощі, а також проживання в зоні бойових дій, нею було пропущено строк для подання заяви для прийняття спадщини. Вказане стало об`єктивною перешкодою до реалізації спадкових прав та пропуску шестимісячного строку. На її думку пропуск строку для прийняття спадщини стався через причини, які дають правові підстави вважати їх поважними. Оскільки вона не може реалізувати своє право на спадщину за законом в інший спосіб, строк для прийняття спадщини якою був пропущений через поважні, об`єктивні та незалежні від неї обставини, [PERSON] просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, що відкрився після сина [PERSON] , який помер [INFO] , тривалістю два місяці з дня набрання чинності рішення суду. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 10 серпня 2023 відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до підготовчого засідання за правилами загального провадження. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву у 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження (а. с. 17). Заяви (клопотання) учасників справи. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, долучила письмову заяву про розгляд справи у її відсутність та підтримання позовних вимог (а. с. 26). Представник відповідача - Білопільської міської ради Сумського району Сумської області у підготовче судове засідання не з`явився. Міський голова надіслав відзив, у якому позовні вимоги визнають, та просять здійснити розгляд справу без участі їх представника (а. с. 21-23). Згідно із ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Інших клопотань та заяв, пов`язаних з розглядом справи від учасників судового процесу до суду не надходило. Частинами першою та четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , що стверджується свідоцтвами про народження та одруження (а. с. 6-7). Згідно сповіщення сім`ї № 46, складене 20.07.2022 року позивача [PERSON] сповіщено про зникнення 21.03.2022 безвісті її сина - [PERSON] , [INFO] під час участі в бойових діях в м. Маріуполі Донецької області. Датою смерті [PERSON] є [INFO] , про що засвідчено в довідці про смерть № 010-3559 (а. с. 11-12). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] в м. Маріуполь Донецької області (а. с. 4). З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] є власником земельної ділянки, площами 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером 5920686600:08:009:1192, розташованої на території Павлівської сільської ради Сумської області, виданої на підставі наказу про надання земельної ділянки у власність серії та номеру 18-2829/16-18-СГ від 07.05.2018 Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області (а. с. 5). 17.07.2023 року приватним нотаріусом Сумського районного нотаріального округу Шамуковою Н.В. було винесено письмове роз`яснення про відмову у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що спадкоємець не прийняла спадщину в установлений законом строк (а. с. 10). Із інформаційної довідки, виданої Білопільською районною державною нотаріальною конторою вбачається, що після [PERSON] , який помер [INFO] , спадкова справа не заводилась, інформація у Спадковому реєстрі відсутня (а. с.25 ). Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За загальними правилами про спадкування, передбаченими ст. 1216, 1218, 1220 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною 3 статті 1223 ЦК України визначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Право на спадщину виникає у спадкоємця лише за умови його волевиявлення, яке полягає у прийнятті спадщини. Відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини- з умовою чи із застереженням. ЦК України встановлено строк для прийняття спадщини у 6-ть місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення права на спадкування у особи залежить від неприйняття або відмови від прийняття спадщини іншим спадкоємцем, строк для прийняття спадщини цією особою встановлюється у три місяці з моменту неприйняття чи відмови від прийняття спадщини іншим спадкоємцем. За позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може призначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини (ч. 3 ст.1272 ЦК України) або він може подати таку заяву безпосередньо до нотаріальної контори, якщо є згода інших спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання такої заяви (ч.2. ст. 1272 ЦК України). Статтею 1269 ЦК України встановлюється два способи прийняття спадщини: 1) подання спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Така заява подається спадкоємцем особисто. Не допускається прийняття заяв про прийняття спадщини, складених від імені спадкоємців їх представниками, що діють на підставі довіреностей; 2) постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Згідно Правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в разі, якщо особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Висновки суду. Виходячи з системного аналізу вищенаведених положень законодавства, наданих суду доказів, які не викликають сумнівів у їх допустимості та достовірності, суд дійшов до наступних висновків. Гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. У відповідності до роз`яснень, що містяться в абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 № 7, вирішуючи питання при визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як роз`яснив у своїй постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 Верховний Суд у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Законодавство не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини та такі причини оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Тобто суд, розглядаючи такі позови встановлює саму по собі наявність причин, що унеможливили своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини, та оцінює їх з точки зору поважності. Суд, дослідивши надані позивачем докази, та виходячи із встановлених обставин, дійшов висновку про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання нею заяви про прийняття спадщини у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку, зокрема отримання звістки про зникнення сина [INFO] безвісті в липні 2022, а довідки про смерть 13 березня 2023 року. Вказане стало об`єктивною перешкодою до реалізації спадкових прав та пропуску шестимісячного строку, що свідчить про поважність причини пропуску такого строку. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач [PERSON] пропустила строк прийняття спадщини після смерті спадкодавця з поважних причин. Отже право останньої підлягає захисту в судовому порядку. Таким чином, враховуючи встановлені фактичні обставини справи та причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, які суд визнає поважними, на підставі наведених вище норм закону, які діяли на час виникнення спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, підлягають задоволенню. На підставі викладеного

Outcome: approved