Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Поляницької сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області з позовними вимогами: провизнання права власності в порядку спадкування на домоволодіння [ADDRESS] ; про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за [PERSON] на вказаний житловий будинок [ADDRESS] ; про визнання недійсним договору дарування житлового будинку від 06.08.2018 за № 662; про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на спірний житловий будинок за [PERSON] ; про витребування цього домоволодіння у його користь з незаконного володіння [PERSON] . 1.1. Процесуальний рух справи в Суді 09.07.2019 [PERSON] звернувся із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Яблуницької сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування, скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним договору дарування, витребування домоволодіння з чужого з незаконного володіння. Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області у складі судді Польської М.В. від 11 липня 2019 відкрито провадження у справі і призначено до підготовчого судового розгляду (т.1 а.с.52). Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2019 витребувано докази по справі з архіву Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Яремчанської ради та від приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Побережної І.М.(т.1, а. с. 162) У зв`язку із закінченням станом на 27.03.2020 терміну відрядження судді Польської М.В. до Яремчанського міського суду та відсутністю у штаті суду суддів, процесуальних рух у справі не здійснювався до 03.08.2020 (т.2, а. с. 36) 03.08.2020 відбувся повторний автоматизований розподіл судової справи. Справа передана для розгляду судді Остап`юк М.В. (т.2, а.с. 38). 12 жовтня 2020 ухвалою Суду справу прийнято до провадження (т.2, а. с. 46). 26 липня 2021 ухвалою Суду залучено правонаступника відповідача Яблуницької сільської ради - Поляницьку сільську раду Надвірнянського району Івано-Франківської області (т.2, а. с. 138-139). 26 липня 2021 ухвалою Суду витребувано з Яремчанської міської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] (т.2, а. с. 139). Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області 06.08.2021 закрито підготовче провадження у справі. Справу призначено до судового розгляду по суті (т.2, а. с. 128). 01 листопада 2022 розпочався розгляд справи по суті. Ухвалою Суду від 01 березня 2023 витребувано від ВП №1 Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківські області матеріали кримінального провадження по кримінальній справі № 12018090110000152 від 03.10.2018 за ч.1 ст. 190 КК України (т.3, а. с. 95). Ухвалою суду від 13 березня 2023 витребувано докази від Архівного відділу Яремчанської міської ради Надвірнянського району Івано-Фрранківської області рішення органу місцевого самоврядування та документи, які стали підставою для оформлення права власності на спірну нерухомість Відповідачем (т.3, а. с. 116). 22 серпня 2023 відбувся розгляд справи по суті. 12 вересня 2023 року завершено розгляд справи по суті. 1.2. Зміст позовних вимог та позиції учасників Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер його тато [PERSON] . Після його смерті спадщину прийняла мама [PERSON] , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є його рідними братом та сестрою. Позивач зазначає, що у 2001 році він виїхав на роботу в Португалію, а у 2012 році - повернувся в Україну до своєї мами [PERSON] , яка проживала як одинока, у вкрай важких матеріально-побутових умовах (житловий будинок знаходився в аварійному стані, вікна повибивані, між кімнатами відсутні двері, мама спала на ліжку в кімнаті де були потріскані всі стіни, тощо). Тому, після повернення з роботи, з 2012 року він постійно проживав разом із матір`ю та здійснював догляд за нею. Для покращення умов її проживання він поміняв фундамент і тим самим укріпив будинок, добудував у будинку ванну кімнату із туалетом, провів воду і каналізацію, зробив інші ремонтні роботи, щоб були забезпечені необхідні умови для проживання мами. [INFO] їхня мати [PERSON] померла. За життя остання заповіту не складала, тому після її смерті відкрилася спадщина за законом. Оскільки на час її смерті у житловому будинку [ADDRESS] разом із нею проживав та був зареєстрований, як спадкоємець першої черги, тільки позивач, то останній звернувся до нотаріуса у шестимісячний термін для прийняття спадщини. Проте, у видачі свідоцтва про спадщину за законом на житловий будинок йому було відмовлено, оскільки він не надав правовстановлюючий документ, який би підтвердив право власності його матері на вищевказане будинковолодіння. Позивач вказує, що відповідно до технічного паспорта, спадковий житловий будинок складається із: житлового будинку під літерою "А"; літньої кухні, під літерою "Б"; сараю, під літерою "В"; криниці, під №1. Вищевказаний житловий будинок разом із господарськими спорудами зазначений в погосподарських книгах Яблунецької сільської ради Яремчанської міської ради. За змістом діючих на той час нормативно-правових актів, виникнення права власності на житловий будинок та господарські споруди, які були побудовані у 1950 році підтверджувалося записами у погосподарських книгах. Враховуючи зазначене, позивач вважає, що має право на спадкове майно після смерті своєї матері [PERSON] і бажає оформити та зареєструвати своє право власності на нього. Разом з тим, у жовтні 2018 року поштою йому прийшла заява -попередження покинути житловий будинок, відповідно до якої йому стало відомо про те, що власником спірного житлового будинку [ADDRESS] є його племінниця - [PERSON] . Як вияснилося, його рідний брат, відповідач [PERSON] , який з 10.04.1990 року вибув із села Яблуниці у місто Хмельницький, і з того часу до дня смерті мами жодного відношення до спірного домоволодіння не мав, 17.07.2018 року на підставі підроблених записів у погосподарських книгах, а згодом на підставі виписки із погосподарської книги за 2001- 2005 роки, виданої Яблуницькою сільською радою 27.06.2018 року, зареєстрував право власності на себе, незважаючи на те, що на час реєстрації права власності на домоволодіння згідно з виписки із погосподарських книг за 2011-2018 роки, виданої Яблуницькою сільською радою 15.08.2018 року, на обліку в даному домоволодінні перебувала їхня мати [PERSON] . Вподальшому, щоб унеможливити повернення цього житлового будинку, 06.08.2018 відповідач [PERSON] подарував його своїй дочці [PERSON] . Вважає, що договір дарування є недійсним, оскільки відповідач [PERSON] набув право власності на підставі підроблених документів, а саме виписки із погосподарської книги. А відтак, його брат [PERSON] не мав права відчужувати спірний житловий будинок. З огляду на це, позивач змушений звертатися до суду із вказаним позовом для захисту свого права власності. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю, з підстав, викладених вище. Просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. У судовому засіданні 30.11.2022 відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала повністю. Пояснила, що є рідною сестрою позивача. Після того, як вийшла заміж, переїхала проживати до чоловіка. Їхня мати [PERSON] певний час проживала одна у спірному домоволодінні, оскільки позивач [PERSON] був на заробітках у Португалії, а відповідач [PERSON] після одруження постійно проживав у м. Хмельницькому. Останній рідко приїжджав провідувати маму. Мамин будинок, який є предметом спору, був у дуже поганому стані, і їй було важко там жити. Відповідач [PERSON] забрав її на певний час у місто Хмельницький, але так як мама посварилася (побилася) з невісткою, то [PERSON] привіз її назад додому, залишив на [PERSON] перевалі і сказав, що нехай живе і помирає де хоче. З того часу, півтора року, мати Сторін проживала з нею, а потім у сестер і племінників у с. Микуличині. Про жахливі умови проживання мами у спірному будинку, про його непридатний для проживання стан, вона повідомила позивача - брата [PERSON] . Наголосила, що молодший брат відповідач [PERSON] нічим не допомагав матері. Саме її чоловік за життя завжди возив дрова матері, щоб палити піч. У 2012 році приїхав з Португалії позивач - брат [PERSON] , який зробив у будинку ремонти. Оскільки у матері була зламана нога, то позивач і вона ввесь час доглядали за матір`ю. Позивач навіть оплачував доглядальницю для мами, яка готувала їжу. Здійснив похованням мати. І лише через рік після смерті матері з`явився молодший брат відповідач 1 [PERSON] , і в той час, коли позивач був у лікарні, поміняв у будинку замок, викинувши речі позивача на вулицю. Вважає, що відповідач поступив жорстоко до брата. Оскільки вони є всі троє дітьми [PERSON] та [PERSON] , то їм належить у рівних частках будинок батьків. У зв`язку з тим, що у неї є у власності будинок, вона не претендує на частку у батьківському житлі, про те вважає, що буде справедливо, якщо саме Позивачеві належатиме будинок, оскільки останній ввесь час проживав з матір`ю, аж до дня її смерті, доглядав за нею, поховав її, та відремонтував спірний будинок, привів його у придатний для проживання стан. Просила задовольнити позовні вимоги. У судовому засіданні представник відповідача 1 [PERSON] , адвокат Воєвідко М.І., заперечив щодо задоволення позовних вимог та пояснив, що спірний житловий будинок було побудовано в 1950 році. У погосподарській книзі його довірителя відповідача [PERSON] вказано як члена сім`ї батьків сторін [PERSON] і [PERSON] , у той час як позивача по справі як члена сім`ї у погосподарській книзі взагалі не вказано. 31.05.2005 року відповідач [PERSON] звернувся до Яблуницької сільської ради про надання дозволу на оформлення права власності на спірний житловий будинок. На вказаній заяві за підписом [PERSON] вчинено напис про те що вона не заперечує відносно надання житлового будинку у власність синові [PERSON] . Під погодженням стоїть особистий підпис [PERSON] . Тобто, [PERSON] , мати сторін, відмовилась у письмовому вигляді від права власності на спірне майно, що відповідає вимогам законодавства. Виконавчий комітет Яблуницької сільської ради Яремчанської міської ради, своїм рішенням від 17 червня 2005 року №21 оформив право власності на житловий будинок в [ADDRESS] , погосподарський номер 70, за відповідачем [PERSON] в цілому, а Коломийське МБТІ видало та зареєструвало свідоцтво на право власності на підставі вищевказаного рішення. Відповідач [PERSON] на той момент вчинив всі передбачені чинним законодавством дії для належного оформлення та реєстрації права власності. Органи державної влади, визнавши право власності [PERSON] на житловий будинок через свої помилки або безвідповідальність не оформили права фізичної особи належним чином. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України», кожен, чиї права та свободи, вказані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснюють свої офіційні повноваження. Тому представник відповідача зазначає, що відповідач [PERSON] з моменту прийняття рішення уповноваженим органом про оформлення права власності на житловий будинок має право власності. Також 31.05.2005 року мати Сторін [PERSON] дала згоду на вилучення із її постійного користування земельну ділянку площею 1,5 га, що підтверджується архівним витягом із матеріалів Яблуницької сільської ради від 25.06.2018 року. Відтак, Яблуницька сільська рада своїм рішення сесії від 05.07.2005 року вилучила із постійного користування у [PERSON] та надала дозвіл [PERSON] на виготовлення проекту відведення земельної ділянки, площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та площею 1,06 га для ведення особистого селянського господарства. В подальшому [PERSON] 31.07.2018 зареєстрував в Державному земельному кадастрі земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером 2611093001:16:008:0414 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Після цього, в передбаченому чинним законодавством порядку, інформація про право власності на нерухоме майно була внесена в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно. Подальше вчинення правочину щодо дарування об`єкту нерухомого майна [PERSON] [PERSON] вчинив законно. Також законність користування земельною ділянкою, на якій розміщений спірний об`єкт нерухомості, підтверджується квитанціями про прийняття податків і зборів виданим Яблуницькою сільською радою. Виходячи з викладеного, представник відповідача у позовних вимогах просив відмовити повністю. У судовому засіданні представник відповідача 2 [PERSON] адвокат Мєлєкєсцев О.І. категорично заперечив можливість задоволення позовних вимог, оскільки вважає, що його довірителька [PERSON] законно набула право власності на спірне домоволодіння, підстави для визнання договору купівлі-продажу нерухомості недійсним та скасування державної реєстрації права власності відсутні. Представник відповідача Поляницької сільської ради у судові засідання не з`являвся. Повідомлений був належним чином. Письмова позиція Поляницької сільської ради щодо позову відсутня. ПОЗИЦІЯ СУДУ Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. Позивач [PERSON] є сином [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , 1933 року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (т.1, а.с. 7). Відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] є рідними братом та сестрою Позивача. Відповідачка [PERSON] - племінницею, дочкою відповідача 1 [PERSON] , що вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00020712436, сформованого 06.08.2018 року приватним нотаріусом Побережною І.М. (т.1, а.с. 193). На даний час між Сторонами існує спір про право власності на домоволодіння, розташоване у [ADDRESS] , у якому проживали їхні батьки: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до Технічного паспорту, складеного 13 липня 2018 року ОКП «Коломийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації», вказане домоволодіння складається із: житлового будинку, літера «А», літньої кухні, літера «Б», сараю, літера «В», криниці під № 1 (т.1, а.с. 28-32). З`ясовано, що у цьому домоволодінні ввесь час проживали батьки Сторін, аж до своєї смерті. [INFO] помер батько сторін - [PERSON] , а [INFO] - померла мати сторін [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про смерть останніх серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно (т.1, 13-14). На випадок своєї смерті, батьки Сторін не залишили заповіту. За змістом Довідок виконавчого комітету Яблуницької сільської ради від 15.12.2014 № 1617, від 28.09.2016 № 1819, від 14.08.2018 № 1227, позивач [PERSON] єдиний з дітей з 2012 року постійно проживав зі своєю матір`ю [PERSON] у [ADDRESS] , тобто у спірному володінні. Вів спільне господарство аж до дня її смерті, здійснював догляд за нею, яка дійсно потребувала стороннього догляду (т.1, а.с. 15-17). Аналогічна інформація зазначена у Акті обстеження матеріально-побутових умов від 15.08.2018, складеному депутатом Яблуницької сільської ради (далі - Акт). Так, відповідно до Акту, [PERSON] зареєстрований та з 2012 року по даний час проживає за вказаною вище адресою. З 2012 року до дня смерті матері- [PERSON] (померла [INFO] ) спільно проживав з нею в будинку за зазначеною адресою та вів спільне господарство (т.1, а.с. 19). В ході судового розгляду встановлено, що позивач [PERSON] є особою з інвалідністю 3 групи, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] , серії [NUMBER] (т.1, а. с. 79-80). Як вбачається з довідки Яремчанського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області вих. № 641/05 від 13.08.2019, [PERSON] знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ Надвірнянське об`єднане управління ПФУ і отримує пенсію по інвалідності (т.1, а.с. 81). 03 липня 2018 позивач [PERSON] , звернувся до Яремчанської державної нотаріальної контори із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , як такий, що прийняв спадщину, оскільки на день смерті спадкодавця [INFO] постійно проживав з померлою за адресою: с. Яблуниця, Яремчанської міської ради Івано-Франківської області (т.2, а.с. 151). За результатами розгляду заяви Позивача, Державний нотаріус прийняла постанову від 03.08.2018р. вих. № 503/02-31 (далі - Постанова) (т.1, а.с. 26). Відповідно до вказаної Постанови [PERSON] є спадкоємцем за законом на майно, після смерті [INFO] своєї матері - [PERSON] , яка до дня смерті постійно проживала за адресою: с. Яблуниця, Яремчанської міської ради Івано-Франківської області. До спадщини входить: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Однак, згаданою Постановою державного нотаріуса Бойчуку Я.І. відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане домоволодіння, оскільки спадкоємцем не пред`явлено правовстановлювальних документів на це майно (т.1, а.с. 26). У ході судового розгляду з`ясовано, що Позивач у жовтні того ж року отримав заяву попередження від своєї племінниці [PERSON] , відповідачки 3 у справі, про негайне звільнення житла до 20 жовтня 2018 року, оскільки власницею спірного домоволодіння є вона. Так, як вбачається із заяви про попередження, нотаріально посвідченої приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу І.М. Побережної 27.09.2018 року, відповідач 1 [PERSON] , брат Позивача, діючи від імені своєї дочки відповідачки 3 [PERSON] , звернувся до позивача із заявою, у якій повідомив, що власницею житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування від 06.08.2018 року є [PERSON] , та про намір останньої провести реконструкцію та ремонтні роботи у вищевказаному житловому будинку, у зв`язку з чим, Позивачу необхідно негайно звільнити житло в строк до 20 жовтня 2018 року від речей особистого користування та знятися з реєстрації місця проживання (т.1, а.с. 33). Позивач зазначає, що в подальшому йому стало відомо, що його брат [PERSON] без його відома та відома матері оформив право власності на житловий будинок батьків, і щоб унеможливити його повернення - подарував своїй дочці. Вважає, що Відповідач 1 набув право власності на домоволодіння батьків у незаконний спосіб, просить скасувати державну реєстрацію права власності відповідачів 1 та 3 на спірний будинок. Вирішуючи питання про законність набуття відповідачами 2 та 3 права власності на спірне домоволодіння, Судом встановлено наступне. Відповідно до Інформації що міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (далі - Реєстр речових прав), власником спірного домоволодіння на даний час є [PERSON] (т.1, а.с. 37). Як вбачається з Реєстру речових прав, [PERSON] набула право власності на об`єкт нерухомості на підставі Договору дарування, серії та номер: 662 від 06.08.2018 року, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу І.М. Побережною (далі - Договір дарування (т.1, а.с. 37). Зі змісту вказаного Договору дарування, копія якого долучена до матеріалів справи, вбачається, що [PERSON] , тобто відповідач 1, подарував [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] . У пункті 2 Договору дарування зазначається, що право власності Дарувальника на зазначений вище житловий будинок зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 19.07.2018 [PERSON] , державним реєстратором Державного підприємства «Івано-Франківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 131408271, номер запису про право власності - 27108159, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1602085726110 (т.1, а.с. 175). Згідно з вказаним Витягом, підставою виникнення права власності у [PERSON] (Відповідача 1) є виписка із погосподарської книги, серія та номер 241/022-21/20, видана 27.06.2018, видавник Яблуницька сільська рада Яремчанської міської ради Івано-Франківської області (т.1, а.с. 180). З матеріалів справи вбачається, що це Виписка з погосподарської книги за 2001-2005 роки (т.1, а.с. 179), у відповідності до якої у користуванні [PERSON] є житловий будинок загальною площею 80, 2 м2, житловою площею 50 м2, рік побудови - 1950-й, господарські споруди та літня кухня за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка 1, 31 га, в тому числі 0, 25 га для обслуговування житлового будинку). Позивач оспорює законність такої виписки, оскільки інформація, яка міститься у ній суперечить дійсним обставинам справи, зокрема, його аргументи наступні: будинок побудований у 1950 роках, ще до народження Відповідача 1. Станом на 2001-2005 роки була жива мати Сторін, яка успадкувала цей будинок після батька, а тому домоволодіння не могло бути у користуванні його брата Відповідача 1, а перебувало у користуванні їхньої матері, яка і була його власницею аж до смерті. Як вбачається з виписки з погосподарських книг за 2011-2018 рік, виданої Виконавчим комітетом Яблуницької сільської ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області від 15.08.2018 № 324/02.2-21/20, спірний житловий будинок у [ADDRESS] , побудований у 1950 (т.1, а.с. 18). В судовому засіданні встановлено, що підтверджується матеріалами справи та визнається сторонами, спірний будинок у [ADDRESS] , побудований у 1950 році. Виникнення права власності на житловий будинок та господарські споруди, побудовані у 1950 роках регулювалося положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР»,Вказівками по веденню по господарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, яке затверджене Наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежали від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністром комунального господарства Української РСР В. Романовим 31.01.1966 р. передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (пункт 4 Інструкції), зокрема на підставі записів у погосподарських книгах (пункт 20 Інструкції). Самі записи у погосподарських книгах визнаються Верховним Судом як акти органів влади (публічні акти), що підтверджують право приватної власності (Постанова від 18 грудня 2013 року у справі № 6-137цс13 та Постанова Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 559/375/16-ц). Відповідно до даних погосподарської книги за період з 01.01.1977 по 01.06.1979 роки, головою сім`ї записаний [PERSON] , батько Сторін, який помер [INFO] . Згідно із записами погосподарських книг за періоди з 01.01.1996 по 01.01.2000 роки, з 01.01.2001 по 01.01.2005 роки, з 01.01.2006 по 01.01.2010 роки, з 01.01.2011 по 01.01.2015 роки головою сім`ї записана [PERSON] - мати Сторін (т.1, а.с. 11-12, т.3, а.с. 104, 111-112). У погосподарській книзі за період з 2016 по 2023 роки першою записана [PERSON] , з відміткою про смерть [INFO] , а другим [PERSON] - позивач. Разом з тим, записи у погосподарській книзі за період з 01.01.2001 по 01.01.2005 роки містять виправлення (т.3, а.с. 111-112). Так, вбачається, першою у погосподарській книзі за цей період записана [PERSON] , як «голова сім`ї», що виправлено на «Мати», а другим - [PERSON] (відповідач 1), внизу під прізвищем та ініціалами якого вказано: «голова сім`ї». Вирішуючи питання про правомочність змін у погосподарській книзі, а саме щодо зміни у записі в погосподарській книзі голови домоволодіння з [PERSON] на [PERSON] , суд виходить з наступного. Відповідно до пункту 1 Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських (селищних) радах, затвердженої Наказом Держкомстату України від 17.07.2000 № 234 (далі - Інструкція від 17.07.2000 № 234), чинної у цей період, будь-які підчистки та не обумовлені текстовим записом виправлення в цих документах не допускаються. Будь-які виправлення та перекреслення повинні бути обумовлені та завірені підписом голови або секретаря виконкому сільської ради (особи, яка виконує функції секретаря виконкому сільської ради). Отже, виправлення у Погосподарських книгах не допускалися, у разі, якщо все таки останні наявні, то мали бути належно завірені та обгрунтовані. Однак, як вбачається, виправлення у погосподарській книзі за період з 01.01.2001 по 01.01.2005 роки не завірені підписом секретаря чи голови виконкому, підстави їх внесення не обгрунтовані (взагалі відсутні), що свідчить про невідповідність їх внесення вимогам законодавства. З метою всестороннього розгляду справи, Суд ставивив на обговорення Сторін питання про виклик представника сільської ради для надання пояснень відносно виправлень у записах погосподарської книги за цей період. Однак, представники відповідачів заперечили необхідність отримання таких пояснень. Про невідповідність законодавству записів у погосподарській книзі у цей період свідчить також і те, що в силу пункту 9 Інструкції від 17.07.2000 № 234 до Погосподарської книги записуються члени домогосподарства, що прописані і постійно проживають на території сільської ради,. У той час, як вбачається з довідки, виданої виконкомом Яблуницької сільської ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області від 14.08.2018 № 1226, [PERSON] , вибув із села Яблуниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області 10.04.1990 року (т.1, а.с. 36). З Інформації Управління Державної міграційної служби в Хмельницькій області від 24.07.2019 Відповідач 1 [PERSON] з 10.09.1997 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (т.1, а.с. 68). Отже, до Погосподарської книги за цей період внесені відомості про Відповідача, який на той час проживав і був зареєстрований у іншій області, що теж суперечило вимогам нормативно-правових актів. Як уже зазначалося та підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, підставою виникнення права власності у [PERSON] є саме Виписка з погосподарської книги за 2001-2005 роки (т.1, а. с. 179), яка, як встановлено вище, сформована на основі відомостей Погосподарської книги, внесених всупереч вимогам законодавства. Твердження Сторони відповідачів про те, що вказана виписка ніким не визнана недійсною і факт її підробки не встановлений в рамках кримінального провадження № 12018090110000152 від 03.10.2018 року не спростовує незаконності внесення відомостей до Погосподарської книги за період 2001-2005 років в частині зміни голови домогосподарства, які вподальшому стали підставою для реєстрації права власності за відповідачем [PERSON] . Крім того, як встановлено за результатами огляду у судовому засіданні матеріалів кримінального провадження № 12018090110000152 від 03.10.2018 року, за заявою позивача від 27.09.2018 року про те, що його рідний брат [PERSON] шляхом шахрайства у 2018 році набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 190 КК України. За результатами досудового розслідування слідчим прийнято постанову про закриття кримінального провадження від 09.10.2019 року у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні (т.2, а.с. 17). Таким чином, у рамках згаданого кримінального провадження оцінка ні діям, ні обставинам справи не надавалася. Зазначена постанова не носить доказового значення у цій справі. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21) зроблено висновок, що "рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19, пункт 39), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (провадження № 12-148гс19, пункт 35)). Тому під час розгляду справи, в якій на вирішення спору може вплинути оцінка рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування як законного або протиправного, не допускається відмова у позові з тих мотивів, що рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування не визнане судом недійсним, або що таке рішення не оскаржене, відповідна позовна вимога не пред`явлена. Під час розгляду такого спору слід виходити з принципу jura novit curia - "суд знає закони" (постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (провадження № 14-104цс19, пункт 50), від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19, пункт 84), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364цс19, пункт 101) та інші). Тому суд незалежно від того, оскаржене відповідне рішення чи ні, має самостійно дати правову оцінку рішенню органу державної влади чи місцевого самоврядування та викласти її у мотивувальній частині судового рішення.» Враховуючи досліджені письмові докази, зокрема, виписку з погосподарської книги за період з 2001 по 2005 роки в контексті відповідності змін, внесених до неї відносно голови домогосподарства, вимогам Закону, суд приходить до висновку, що внесення таких змін відбулося всупереч діючим на той час нормативно-правовим актам. Відповідно до частин першої, другої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 зі справи № 912/1856/16, від 14.05.2019 зі справи № 910/11511/18. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції. Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, відповідні права припиняються. Тому, з метою ефективного захисту права Позивача та уникнення формального підходу до розгляду справи, з огляду на винятковість обставин цієї справи, враховуючи, що факт незаконності первинних документів, на підставі яких набуто Відповідачем 1 [PERSON] право власності на спірне домоволодіння встановлено обставинами справи, Суд вважає за необхідне визнати недійсною виписку із погосподарської книги, серія та номер: 241/022-21/20, виданий 27.06.2018, видавник: Яблуницька сільська рада Яремчанської міської ради Івано-Франківської області. З огляду на те, що підставою для виникнення права власності у Відповідача 1 [PERSON] став документ, відомості до якого внесено з порушенням законодавства, а тому державна реєстрація права власності на спірний житловий будинок здійснена на підставі цього документа підлягає скасуванню. Відповідно підлягають до задоволення і похідні позовні вимоги про визнання недійсним договору дарування від 06.08.2018, відповідно до якого [PERSON] подарував [PERSON] спірний житловий будинок та про скасування рішення про державну реєстрацію прав власності [PERSON] на цей будинок, оскільки судом встановлено порушення при набутті права власності первинним власником відповідачем 1 [PERSON] на спірне домоволодіння. Щодо твердження Сторони відовідачів про те, що рішенням Яблуницької сільської ради від 17 червня 2005 року №21 оформлено право власності за відповідачем [PERSON] на спірний житловий будинок, то Судом досліджено вказане рішення, відповідно до пункту 3 якого вирішено оформити право приватної власності на житловий будинок в [ADDRESS] за [PERSON] , а також досліджено копію заяви останнього про надання дозволу на право власності на житловий будинок на участку Село (т.3, а.с. 126, 127). На обґрунтування заперечень відносно позовних вимог, представник відповідача вказував, що на підставі вказаного рішення Відповідач 1 оформив право власності на спірний будинок, а на заяві наявне волевиявлення матері Сторін на те, щоб саме [PERSON] надати у власність цей будинок. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як уже зазначалося вище, підставою виникнення права власності у [PERSON] згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності є саме Виписка з погосподарської книги за 2001-2005 роки, а не рішення виконавчого комітету Яблуницької сільської ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області від 17.06.2005 № 21 «Про оформлення права приватної власності на житловий будинок». Відповідно, на підставі вказаного рішення Відповідач не набув права власності на спірний будинок, причини суду не повідомлено, а відтак, останнє не має доказового значення у цій справі, оскільки не призвело для Відповідача жодних юридичних наслідків. Крім того, як встановлено за результатами вивчення матеріалів справи, це рішення і не стало підставою для внесення виправлень до погосподарської книги за період з 2001-2005 років в частині зміни голови домогосподарства. Щодо заяви [PERSON] про надання дозволу на право власності на житловий будинок, де наявний дозвіл на це матері сторін [PERSON] , то Суд звертає увагу учасників, що у матеріалах справи наявна копія такої заяви, і ця копія нечіткої якості (т. 3, а. с. 127). Зі змісту заяви не вбачається ідентифікуючих даних житлового будинку, дозвіл на право власності якого просить надати Відповідач 1 і щодо якого не заперечує його мати, а саме, окрім інформації про місцерозташування будинку на участку Село, будь-яка інша інформація про адресу будинку відсутня. Крім того, дати заяви нечіткі, незрозуміло, вони написані у 2005 чи у 2006 році, а дата реєстрації цієї заяви у виконкомі Яблуницької сільської ради обрізана. Крім того, ні зі змісту цієї заяви, ні з матеріалів справи не вбачається, що вказана заява стала підставою для внесення виправлень до Погосподарської книги 2001-2005 років щодо зміни голови домогосподарства. Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на те, що у вказаній заяві відсутні чіткі ідентифікаційні дані житлового будинку про який йде мова, а також з огляду на те, що у матеріалах справи відсутні правоустановлюючі документи, на яких є посилання на цю заяву, то остання не має доказового значення у цій справі. При вирішенні питання щодо визнання права власності на спірне домоволодіння за Позивачем у порядку спадкування, суд виходить з такого. Статтями 1216, 1217, 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як уже зазначалося вище, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. [PERSON] , мати Сторін, яка померла [INFO] була зазначена в погосподарських книгах як голова сім`ї спірного будинку, тому судом визнається набуття нею право власності на вказаний будинок, що підтверджується відповідними записами в погосподарських книгах. На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не залишила. У відповідності до статті 1223, 1261 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують у першу чергу діти спадкодавця. Судом встановлено, що Сторони по справі позивач [PERSON] та відповідачі [PERSON] та [PERSON] є дітьми [PERSON] та спадкоємцями за законом першої черги. Згідно з частиною першою статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. При цьому, відповідно до частини третьої статті 1267 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом розглядом встановлено, що Позивач вважається таким, що прийняв спадщину, як такий, що постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. З матеріалів витребуваної спадкової справи з`ясовано, що інші спадкоємці відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які не проживали на час смерті з спадкодавцем, не подавали заяв про прийняття спадщини(т.2, а.с. 151-174). Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні вважала, що успадкувати все майно після матері має її брат - Позивач у цій справі [PERSON] , а тому заяву не подавала. Про те зазначила, що якщо її молодший брат відповідач [PERSON] має право на частку, то вона також має право претендувати на спадкове майно. У свою чергу відповідач [PERSON] вважав себе власником спадкового житлового будинку, і тому, як вказував його представник, не реалізовував своє право на спадкування. Відтак, з огляду на принцип рівності часток спадкоємців за законом та враховуючи особливості цієї справи, зокрема, що спір між рідними братами, стосується житлового будинку батьків Сторін, де останні народилися і виросли, суд вважає, що вимога про визнання права власності Позивача на ввесь житловий будинок та його витребування, на даний час є передчасною, оскільки це порушить права інших спадкоємців першої черги звернутися у встановленому законом порядку до нотаріуса для прийняття спадщини. А тому, у її задоволенні слід відмовити.

Outcome: partial