Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

Позивач, кредитна спілка "САМАРА», звернулась до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за договором споживчого кредиту. В обґрунтування позову зазначає, що 29 вересня 2020 року між КС «Самара» та [PERSON] , був укладений договір споживчого кредиту №357/20, відповідно до якого КС «Самара» надала [PERSON] кредитні кошти в сумі 15 000 грн. 00 коп. строком на 18 місяців, починаючи з 29 вересня 2020 року до 14 березня 2022 року. Відповідно до умов кредитного договору, [PERSON] зобов`язався погашати заборгованість по договору споживчого кредиту щомісячно у період з 25 по 30 число кожного місяця згідно з графіком платежів повернення кредиту та сплати процентів (відсотків) по договору споживчого кредиту, яка складається з заборгованості по кредиту та процентів за користування кредитом. Відповідач повинен був повернути кредит у строк до 14 березня 2022 року. В якості забезпечення виконання зобов`язань відповідачем [PERSON] перед позивачем по поверненню кредиту, сплати відсотків за користування кредитом і сум штрафних санкцій, було укладено договір поруки №357/20 від 29 вересня 2020 року між КС «Самара» та [PERSON] , яка прийняла на себе зобов`язання перед позивачем відповідати у повному обсязі по зобов`язанням [PERSON] КС «Самара» свої зобов`язання по наданню кредиту виконала в повному обсязі, а [PERSON] несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував заборгованість по кредиту, чим порушив запланований графік платежів повернення кредиту та сплати процентів. Строк дії договору споживчого кредиту №357/20 закінчився 14.09.2022 року, проте кредит не погашений. Заборгованість за договором споживчого кредиту № 357/20 від 29 вересня 2020 року в загальній сумі становить - 13619 гривень 35 копійок, з яких: 13 619,35 грн. - залишок по кредиту. Просить суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь КС «Самара» заборгованість за договором споживчого кредиту №357/20 від 29 вересня 2020 року в розмірі 13 619 гривень 35 копійок та судовий збір по справі в розмірі 2684,00 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 29 травня 2023 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.\~\~ Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання неодноразово не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, за допомогою поштового зв`язку та смс-повісток про, що в матеріалах справи містяться відповідні докази. Причини неявки суду не повідомили. Заяв чи клопотань від них не надходило. У позовній заяві позивач зазначає місце проживання [PERSON] та [PERSON] : [ADDRESS] . Згідно відповіді №89997 від 29 травня 2923 року з Єдиного державного демографічного реєстру, за параметрами запиту на особу - [PERSON] , [INFO] , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання не знайдено. Копією паспорту громадянина України, виданого 05 травня 2000 року Марганецьким МВУМВС України у Дніпропетровській області [PERSON] , [INFO] , який наявний в матеріалах даної справи підтверджується, що останнє відоме місце реєстрації відповідача: [ADDRESS] . Згідно відповіді №89975 від 29 травня 2923 року з Єдиного державного демографічного реєстру, за параметрами запиту на особу - [PERSON] , [INFO] , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання не знайдено. Копією паспорту громадянина України, виданого 24 травня 2002 року Марганецьким МВУМВС України у Дніпропетровській області [PERSON] , [INFO] , який наявний в матеріалах даної справи підтверджується, що останнє відоме місце реєстрації відповідача: [ADDRESS] . У зв`язку з чим відповідачі, кожний окремо, крім викликів за вказаною адресою, були викликані до суду через оголошення на офіційному веб-сайті. Оголошення про виклик відповідачів опубліковані - 08.08.2023 року та 01.09.2023 року. Відповідно до ч. 11 статті 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленою про дату, час та місце розгляду справи. \~\~ \~Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надали, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~ Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. За таких обставин суд розглядає справу заочно, на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Частиною 2 ст.\~124Конституції\~України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Нормами ст. 129 Конституції України встановлено, що одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін. Відповідно до ст.\~6 Європейської конвенції\~з прав\~людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Статтею 5\~ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За правилами статей 12, 81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Водночас, відповідно до ч.1 ст.19\~ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до статті 263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Пунктом 2 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судове рішення\~у цивільній\~справі» №14\~від 18\~грудня 2009\~року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, що 29 вересня 2020 року між Кредитною спілкою «Самара», як кредитором та [PERSON] , як позичальником, був укладений договір споживчого кредиту №357/20, про надання останньому кредитних коштів в розмірі 15 000 грн. 00 коп. строком на 18 місяців, починаючи з 29 вересня 2020 року по 14 березня 2022 року. Відповідно до умов договору позивач передав відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 15 000,00 грн., згідно видаткового касового ордеру від 29 вересня 2020 року на суму 15 000,00 грн., а відповідач згідно п.1.1 договору зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки, нараховані згідно розділу 6 цього договору, тобто у розмірі 41,38% річних від суми кредиту, при цьому погашення заборгованості за кредитом необхідно здійснювати згідно встановленого договором графіка погашення кредиту та сплати відсотків щомісячно у період з 25 по 30 число кожного місяця. Пунктом 6.1 кредитного договору передбачено, що нарахування процентів за договором здійснюється за строк користування кредитом. Проценти нараховуються у відсотках від суми кредиту з наступного дня після дня надання кредиту позивальнику, до дня повного погашення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до п.6.2 кредитного договору, порядок обчислення процентів за користування кредитом: процентна ставка за договором нараховується щомісяця на залишок заборгованості за кредитом. Згідно п.6.3 до загальної вартості кредиту включені: загальний розмір кредиту за кредитним договором та проценти за користування кредитом впродовж погодженого строку (за графіком платежів). Реальна річна процентна ставка за договором становить 41,38%. Виконання умов договору споживчого кредитування забезпечувалось солідарною порукою фізичною особою відповідачем [PERSON] згідно укладеного нею з Кредитною спілкою «Самара» 29 вересня 2020 року договору поруки за №357/20, відповідно до умов якого поручитель відповідає по зобов`язаннях позичальника за договором споживчого кредиту перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, що свідчить про те, що відповідач [PERSON] зобов`язалася перед кредитором відповідати солідарно з позичальником [PERSON] в повному обсязі за своєчасне та повне виконання ним зобов`язання за договором споживчого кредиту № 357/20 від 29 вересня 2020 року. Відповідно до п. 4.1 договору поруки №357/20 від 29 вересня 2020 року, строк дії договору поруки з 29 вересня 2020 року до 29 вересня 2030 року. Сторони договору встановлюють, що даний договір втрачає силу з моменту повного виконання забезпеченого ним зобов`язання, яке визначається повним погашенням заборгованості позичальника по кредитному договору. Відповідач [PERSON] порушив умови договору, несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував заборгованість по кредиту, у зв`язку з чим за розрахунками позивача за договором споживчого кредиту, виникла заборгованість в загальній сумі 13619 гривень 35 копійок, з яких: 13 619,35 грн. - залишок по кредиту. Позивачем позичальнику [PERSON] та поручителю [PERSON] 26.07.2022 року за вих. № 673/22 та 674/22, направлялись вимоги про погашення поточної заборгованості за кредитом, але і після цього відповідачами не були виконані зобов`язання за кредитним договором по поверненню кредиту, що свідчить про істотне порушення ними в односторонньому порядку умов укладеної кредитної угоди. У відповідність ст.509 ЦК України - в силу зобов`язання одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як - то: передати майно, сплатити гроші, виконати роботу, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідність ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржника. На підставі ч.1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно ч.2 ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У відповідність ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе стягнути солідарно з відповідачів на користь Кредитної спілки «Самара» заборгованість за договором споживчого кредиту у розмірі 13 619 гривень 35 копійок, з яких: 13619,35 грн. - залишок по кредиту. З урахуванням задоволення позовних вимог, відповідно до вимог ст.141ЦПК України з відповідачів на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір по 1342 грн. 00 коп. з кожного.

Outcome: approved