Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-07 00:00:00

У вересні 2022 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, який був уточнений 12.01.2023 року, до моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) про стягнення страхового відшкодування, пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 25.12.2021 року близько 20:25 год. сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), під час якої водій автомобіля марки «Hundai x35» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , рухаючись по вулиці Південна в с.Приморське Ізмаїльського району Одеської області здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок ДТП пішохід [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події. За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди 26.12.2021 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12021162150001258 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Автомобіль марки «Hundai x35» д.н.з. [NUMBER] був на іноземній реєстрації (CZ), а саме країна Чехія (Зелена карта). 22.03.2022 року на адресу МТСБУ було надіслано заяву про виплату страхового відшкодування. Загальна сума страхового відшкодування з урахуванням встановленого ліміту страхового відшкодування складала 242 450,00 грн., з яких: 234 000,00 грн. витрати на утримання та 8450,00 грн витрати на поховання. Вказана заява була отримана МТСБУ, в результаті чого була зареєстрована страхова справа №83344. Листом від 12.04.2022 року за №3-01а/6338 МТСБУ повідомило, що рішення щодо виплати страхового відшкодування буде прийнято після отримання: довідки про дохід загиблого за останній календарний рік до ДТП та надання належним чином завіреного документі, складений відповідною повноваженою установою (вирок суду, постанова про закриття кримінального провадження, обвинувальний акт тощо), що підтверджує відповідальність іншого учасника за скоєння ДТП. 26.04.2022 року на адресу МТСБУ було надіслано письмові пояснення щодо надання довідки про дохід загиблого за останній календарний рік до ДТП. 13.05.2022 року на адресу МТСБУ було надіслано заяву про долучення додаткових документів та виплату страхового відшкодування, а саме долучено: витяг з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №12021162150001258 та відповідь Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області від 13.05.2022 №4/4-345. Страхову справу відкриту за заявою [PERSON] передано до Департаменту міжнародного страхування та справу зареєстровано за номером №18605.1. 22.06.2022 року на адресу МТСБУ було надіслано заяву про уточнення заяви про виплату страхового відшкодування для сина загиблого - [PERSON] . З урахуванням вказаної заяви загальна сума страхового відшкодування складала 320450,00 грн, з яких: 78000,00 грн. моральна шкода, 234000,00 грн. витрати на утримання та 8450,00 грн витрати на поховання. Листом від 23.06.2022 року за №3-02в/12832 страховик - МТСБУ повідомив, що абзацом 4 пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі, якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг строку на прийняття рішення щодо здійснення регламентної виплати припиняється до дати коли МТСБУ стане відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. 17.08.2022 року на адресу МТСБУ було надіслано заяву про долучення додаткових документів та виплату страхового відшкодування. З рішенням страховика про відмову у виплаті страхового відшкодування через зупинення (припинення) строків розгляду справи і прийняття рішення про виплату страхового відшкодування позивач не погоджується, вважає його безпідставним, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди загинула третя особа - пішохід, цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіль марки «Hundai x35» д.н.з. [NUMBER] в силу вимог ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, настає незалежно від вини. Таким чином, рішення про зупинення відповідачем строків розгляду справи про виплату страхового відшкодування через відсутність постанови/вироку суду є необґрунтованим та таким, що порушує право потерпілих на отримання страхового відшкодування. Кримінальне провадження № 12021162150001258 на даний час перебуває на стадії досудового розслідування, а не розглядається відповідним судом. Кримінальне провадження проводиться з метою встановлення вини водія у вчиненому правопорушенні. При цьому факт завдання шкоди позивачу є встановленим та не підлягає доказуванню. Додатково позивач звертає увагу, що відповідач при розгляді страхової справи (яка перебувала з 06.12.2021 року) у порушення ст. 34 Закону не вчиняв дії після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), а саме п. 34.1. Закону Страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. З даного приводу повідомляє, що позивач із свого боку вчинив всі необхідні дії задля сприяння відповідачу у наданні необхідного обсягу документації, про що свідчать долучені до матеріалів справи копії заяв та додатки до них. Крім того, ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що страховик приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про зупинення розгляду справи Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено. Таким чином, прийняття Відповідачем рішення про зупинення строків розгляду у виплаті страхового відшкодування через відсутність постанови/вироку суду є необґрунтованим та таким, що не ґрунтується на нормах спеціального Закону та порушує право потерпілих на отримання страхового відшкодування. Окрім цього встановлено, що з моменту отримання страховою компанією заяви про виплату страхового відшкодування минуло більше 90 днів, а потерпілі так і не отримали належного страхового відшкодування. У даній справі калькуляція штрафних санкцій здійснювалась саме з 91-го календарного дня після подання заяв про виплату страхового відшкодування (оскільки дати отримання Відповідачем даної заяви нам не була відома), адже граничним терміном виплати є 90-день з моменту подачі заяви. На підставі наведеного, позивач вважає, що є законні підстави стягнення з відповідача пені із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України за період з 20.06.2022 року по 30.08.2022 року у розмірі 31606 грн. 03 коп., трьох процентів річних від простроченої суми боргу та інфляційні втрати за період з 20.06.2022 року по 30.08.2022 року у розмірі 1896 грн 36 коп. (3% річних) та за період з 20.06.2022 року по 30.08.2022 року у розмірі 2243 грн 15 коп. (інфляційні втрати). Згідно уточнень позовної заяви позивач вказує, що 30.11.2022 року відповідачем було частково сплачено суму страхового відшкодування у розмірі 260000,00 грн., що включає 8450,00 грн - відшкодування витрат на поховання, 78000,00 грн відшкодування моральної шкоди та 173550,00 відшкодування витрат на утримання. Так, відповідачем не було відшкодовано 60450,00 грн. витрат на утримання. Враховуючи, що з моменту звернення до суду відповідачем частково сплачено суму страхового відшкодування, однак до моменту прийняття рішення відповідачем збільшилась кількість днів прострочення виплати страхового відшкодування, вважає за необхідне зменшити розмір позовних вимог з урахуванням суми сплаченого страхового відшкодування та нарахованої пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування. Розрахунок страхового відшкодування у розмірі 320450,00 грн. проведено станом на дату виплати страхового відшкодування - 30.11.2022 року. Розрахунок страхового відшкодування у розмірі 60450,00 грн. проведено станом на дату судового засідання - 10.01.2023 року. З огляду на зазначене, позивач просить суд стягнути з МТСБУ на користь [PERSON] : -страхове відшкодування у розмірі 60 450,00 грн., -за період з 20.06.2022 по 30.11.2022 року пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 71991,51 грн., три відсотки річних у розмірі 4319,49 грн., інфляційні втрати у розмірі 22687,69 грн., а всього разом - 98998,69 грн., -за період з 30.11.2022 по 10.01.2022 року пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 3477,95 грн., три відсотки річних у розмірі 208,68 грн., а всього разом - 3686,63 грн., -понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача - адвокат Ільків М.М. надав суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якій вказав, що уточнені позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином. 19.10.2022 року представник позивача надав суду відзив, в якому вказав, що станом на дату ДТП розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих становила 260 000,00 грн. на одного потерпілого. Шляхом складання усіх позовних вимог вбачається, що сума заявлених позовних вимог майнового характеру значно перевищує грошову суму в розмірі 260 000,00 грн., в межах якої МТСБУ при наявності законних підстав зобов`язане здійснити виплату страхового відшкодування, відповідно до умов договору страхування. Крім того, у даному випадку позивачем не надано суду доказів на підтвердження наявності винного діяння, як і не надано доказів на підтвердження наявності причино-наслідкового зв`язку між вчиненням діянням та завданою шкодою. У вчиненні вказаної ДТП вина жодної особи не встановлена. Також, у даних правовідносинах МТСБУ не наділене процесуальними правами, не є стороною кримінального провадження, не бере участі у слідчих діях та судовому розгляді провадження. На теперішній час досудове розслідування кримінального провадження триває. Остаточне процесуальне рішення не прийнято. Обставини загибелі [PERSON] з`ясовуються слідчим шляхом. Тобто, відсутні належні докази, що 25.12.2021 року мала місце саме ДТП та в наслідок якої [PERSON] отримав тілесні ушкодження несумісні із життям. Матеріали цивільної справи не містять належних доказів, що шкоди завдано саме колісним транспортним засобом. За таких обставин, наразі є передчасним твердження, що шкоди завдано саме колісним транспортним засобом. Задоволення позовних вимог позивача при відсутності відповідного, набувшого законної сили досудового рішення про встановлення особи, винної у ДТП, призведе до позбавлення МТСБУ права на подання регресного позову. Крім того, вказані у позовні витрати, пов`язані із спорудженням надгробного пам`ятника, є вищою, ніж гранична вартість таких витрат, визначених у Постанові правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України «Про витрати на поховання та пов`язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання № №45 від 03.10.2008 року. Відповідно до вказаної Постанови, для Одеської області гранична вартість складає 7226,00 грн. Крім того, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право страховика, а не обов`язок ( у випадках передбачених Законом - МТСБУ) відшкодовувати шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого, шляхом здійснення одноразової виплати. Враховуючи викладене, згідно положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у даному випадку на даний час в МТСБУ відсутні законні підстави на здійснення регламентної виплати з фонду захисту потерпілих на користь позивача. За таких обставин є безпідставними і позовні вимоги про стягнення пені, 3% річних, інфляційних втрат, оскільки МТСБУ не відмовлено у здійсненні регламентної виплати, а на законних підставах призупинено розгляд заяви позивача до отримання відомостей щодо прийнятого остаточного рішення у кримінальному провадженні чи то слідчим органом чи судом. МТСБУ не є страховиком, не реалізує страхові продукти, не отримує з цього прибутки, та не є стороною в договорі страхування. З огляду на викладене, представник МТСБУ просить суд відмовити повністю позивачу в позовних вимогах до МТСБУ (а.с.88-90). 20.10.2022 року представник позивача надав суду відповідь на відзив, в якій вказав щодо соків виплати страхового відшкодування - відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про зупинення розгляду справи вказаним Законом України не передбачено. З моменту отримання відповідачем заяви про виплату страхового відшкодування минуло більше 90 днів, відповідач не прийняв рішення щодо здійснення страхового відшкодування або про відмову у виплаті належного страхового відшкодування, а позивач так і не отримав належної суми страхового відшкодування. Також, Законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Враховуючи вказані норми, не відшкодування відповідачем страхового відшкодування через відсутність постанови / вироку суду є необґрунтованим та таким, що не ґрунтується на нормах спеціального Закону та порушує право потерпілого на отримання страхового відшкодування. Крім того, головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, які є джерелом підвищеної небезпеки (а.с.96-99). Згідно ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно зі ч.2 ст.78 того ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ст. 1187 ч.ч.1,2 ЦК України). Відповідно до ст.4 ЦПК України, статей 11, 15, 16, 22, 23 ЦК України потерпіла особа, якій завдано збитків або завдано моральної шкоди внаслідок порушення її прав, має право на звернення до суду за захистом своїх прав. Згідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. В судовому засіданні встановлено, що згідно з Витягом з ЄРДР від 26.12.2021 року 25.12.2021 року о 20 год. 25 хв. рухаючись по вулиці Південна в с.Приморське Ізмаїльського району Одеської області гр. [PERSON] , [INFO] , на автомобілі «Hundai x35» д.н.з. [NUMBER] , не вибравши безпечну швидкість руху, здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . Внаслідок наїзду пішохід [PERSON] отримав наступні тілесні ушкодження: перелом правої ноги, перелом правої руки, перелом ребер з права та перелом лобної частини голови з права. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень пішохід [PERSON] помер на місці (ЄО-6743). Правова кваліфікація кримінального правопорушення: ч.2 ст. 286 КК України (а.с.30). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Кілійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 29.12.2021 року, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с.21). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області 09.10.2003 року, позивач є сином загиблого [PERSON] (а.с.12). Згідно з довідкою Київського університету культури від 18.02.2022 року №55/22 [PERSON] , [INFO] , є студентом 2 курсу групи ГБР-10, денної форми навчання на контрактній основі, Київського університету культури, IV рівня акредитації. Термін навчання з 01.09.2020 року по 30.06.2021 року (а.с.13). Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що внаслідок ДТП, яка мала місце 25.12.2021 року о 20 год. 25 хв. по вулиці Південна в с.Приморське Ізмаїльського району Одеської області, за участю [PERSON] , [INFO] , на автомобілі «Hundai x35» д.н.з. [NUMBER] , пішохід [PERSON] , [INFO] , помер на місці. За фактом ДТП ГУНП в Одеській області розпочато досудове розслідування кримінального провадження № 12021162150001258 від 26.12.2021 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Станом на 25.12.2021 року (час скоєння ДТП) автомобіль марки «Hundai x35» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] був на іноземній реєстрації (CZ), а саме країна Чехія (Зелена карта), що є обставиною, яка визнається сторонами та не підлягає доказуванню у відповідності до ч.1 ст.82 ЦПК України. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних врегульовано Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" №1961-ІV від 01.07.2004 року.(Далі по тексту Закон) Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 ч.1 Закону). Відповідно до п.22.1 ст.22 цього Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 вказаного Закону також передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат "Зелена картка", що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України. Така регламентна виплата здійснюється на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка". Згідно зі ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Пунктом 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону- МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування ( регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Згідно п.27.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Відповідно до п. 27.4. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Зважаючи на викладене, а також враховуючи те, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 25.12.2021 року за участю [PERSON] , внаслідок якої загинув [PERSON] , є страховим випадком, то у МТСБУ виник обов`язок здійснити регламентну виплату сину померлого за шкоду, яка пов`язана зі смертю його батька. Відповідно до ч.1 ст.35 Закону №1961-ІV в редакції на час виникнення правовідносин: для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику заяву про страхове відшкодування. 22.03.2022 року представник позивача звернувся до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] (а.с.7). Листом від 12.04.2022 року №3-01а/6338 МТСБУ з посиланням на ст.36 Закону України було повідомлено представника позивача, що для прийняття рішення щодо відшкодування шкоди МТСБУ необхідно отримати завірений належним чином документ, складений відповідною повноважною установою (вирок суду, постанова про відмову в порушенні кримінальної справи), що підтверджує відповідальність іншого учасника за скоєння ДТП та підтвердження причинно-наслідкового зв`язку (а.с.27). Відповідно до п.36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Отже, відповідно до вищезазначеного відповідач не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування був зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Щодо посилання представника відповідача у відзиві про застосування правового висновку Верховного Суду, викладений у постанові від 07.10.2020 року по справі № 487/3094/17-ц, а саме, що винну у скоєнні ДТП особу, в результаті якої було завдано шкоди на час розгляду справи не встановлено, обґрунтованим є висновок про передчасність вимог щодо покладення на відповідачів (страховиків) відповідальності за завдану йому шкоду, суд не приймає до уваги, з наступних підстав. Висновки Верховного Суду у постанові від 07.10.2020 року по справі № 487/3094/17-ц стосувались правовідносини з відшкодування шкоди за ч.1 ст. 1188 ЦК України, яка передбачає, що обов`язковою умовою відповідальності за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, є доведення вини завдавача шкоди. Однак, в даному випадку ДТП сталася за участю джерела підвищеної небезпеки та пішохода. Тобто у даному випадку шкоду завдано не внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. У даному випадку йдеться про регламенту виплату МТСБУ з підстав ст. 1187 ЦК України і ст. 41 Закону. Крім того, п.36.2 ст. 36 Закону не передбачає призупинення регламентної виплати МТСБУ до дати набрання чинності рішення у кримінальній, цивільній або іншій справі. З огляду на викладене, висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 07.10.2020 по справі № 487/3094/17-ц, не підлягають застосуванню у даній справі. Відмова МТСБУ у виплаті страхового відшкодування через відсутність вироку суду/тощо є необґрунтованою та такою, що порушує право позивача на отримання страхового відшкодування та суперечить вимогам чинного законодавства. Як вбачається з листа МТСБУ на ім`я представника позивачка та ТОВ «ЮК «Центр Автовиплат Поліс», МТСБУ прийняло рішення про здійснення регламентної виплати у сумі 260 000,00 грн., розмір якої розраховано відповідно до наявних у матеріалах справи документів у межах страхової суми, визначеної статтею 9 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Зазначена сума регламентної виплати складається з наступних величин: 8450,00 грн. - відшкодування витрат на поховання (відповідно до положень п. 27.4 статті 27 Закону), 78 000,00 грн. - відшкодування моральної шкоди (відповідно до положень п. 27.3 статті 27 Закону), 173550,00 грн. - відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого (відповідно до положень п. 27.2 статті 27 Закону). Як зазначає представник позивача в заяві про уточнення позовних вимог, та підтверджується скріншотом а.с. 122, МТСБУ сплатило 30.11.2022 року на рахунки позивача 260000,00 грн. страхового відшкодування, що включає 8450,00 грн. - відшкодування витрат на поховання, 78000,00 грн. - відшкодування моральної шкоди, 173550,00 грн. - відшкодування витрат на утримання. Згідно з ч.2 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п.9.1. ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розпорядженням від 09.04.2019 № 538 Нацкомфінпослуг встановлено розміри страхових виплат за договорами цивільно-правової відповідальності. Станом на дату ДТП розмір страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю складає 260 тисяч гривень. Отже, 30.11.2022 року МТСБУ виконало свій обов`язок щодо сплати страхового відшкодування в сумі 260 тисяч гривень в межах ліміту. Тому вимоги позивача щодо стягнення з МТСБУ на його користь 60450,00 грн. витрат на утримання задоволенню не підлягають. Щодо стягнення з відповідача пені, трьох процентів річних та інфляційних нарахувань, то відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. У разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом ( ст. 992 ЦК України). Згідно п. 36.5 ст. 36 Закону України за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц зазначила, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Відповідно до положень ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, законодавством передбачене нарахування пені за прострочення відповідача у разі його наявності. Також, зважаючи на характер спірних правовідносин сторін, у разі прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика застосовуються положення ч.2 ст. 625 ЦК України. При цьому, нарахування трьох відсотків річних від простроченої суми та інфляційних полягає у відшкодуванні майнових втрат та отримання компенсації (плати) за неправомірне користування боржником грошовими коштами, належними до сплати, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки ( пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Заяву про регламентну виплату представник позивача подав до МТСБУ 22.03.2022 року, а регламентна виплата МТСБУ здійснена лише 30.11.2022 року,. Оскільки заяву про регламентну виплату подано 22.03.2022 року, а регламентна виплата МТСБУ здійснена 30.11.2022 року, має місце прострочення МТСБУ виконання грошового зобов`язання. Таким чином, за період з 20.06.2022 року по 30.11.2022 року має бути стягнута пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 58410,95 грн., 3 % річних у розмірі 3504,66 грн., інфляційні втрати у розмірі 18407,86 грн., а всього разом - 80323,47 грн., виходячи з розміру страхового відшкодування у сумі 260 000,00 гривень. Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн. суд приходить до наступного висновку. Так, право на правову допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 28.07.2022 року між позивачем [PERSON] та адвокатом Ільків М.М. укладено Договір про надання правової допомоги №28.07.2022, предметом якого сторони визначили, що адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених Договором, а клієнт зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами (а.с.67-69). Статтею 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. У п.п.113-117 рішення ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України» від 07.11.2013 року, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є «фактично понесеними», оскільки заявник має сплатити такий гонорар згідно із договірними зобов`язаннями. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у справі №922/445/19 від 03.10.2019 року, постанові від 21.01.2021 року у справі №280/2635/20, постанові Київського апеляційного суду від 01.03.2021 року у справі №761/1673/20. Тому, позовні вимоги щодо стягнення з МТСБУ витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн. на користь позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Відповідно до ч.ч. 1,6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 803,28 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог (49,24 % задоволених позовних вимог). Крім цього, ч. 1 п. 3 ст. 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про: відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, - у межах суми стягнення за один місяць, а тому виконання даного рішення в частині відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи слід допустити до негайного виконання.

Outcome: partial