Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

08.09.2021 року [PERSON] через свого представника - адвоката Глущенка О.С. звернулася до суду з позовом до ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест», про припинення права оренди земельної ділянки та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права оренди земельної ділянки, який мотивує тим, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.11.2012 року належить на праві власності земельна ділянка площею 2,5741 га, кадастровий номер 5920984600:08:003:0154, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Буринської ОТГ (колишня територія Михайлівської сільської ради Буринського району Сумської області). Право власності на вказану земельну ділянку підтверджується Витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.12.2013 №15016868, а також Інформаційною довідкою №206599739 від 10.0.2020 із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Крім того, факт перебування земельної ділянки у її власності встановлено рішенням Буринського районного суду Сумської області від 11.06.2021 року та яким в задоволенні її позову до ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 05.05.2012 року та скасування його державної реєстрації відмовлено. 05.05.2012 року між нею та ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест» було укладено договір оренди землі, за умовами якого останнє прийняло у строкове платне користування вищезазначену земельну ділянку. Пунктом 3.1 Договору оренди встановлено, що договір укладено строком на 10 років із 05.05.2012 по 04.05.2022. На підставі зазначеного Договору оренди державний реєстратор Буринського РУЮ Сумської області Кода Д.О. 20.12.2013 вніс до Державного реєстру речових прав запис, згідно з яким строк оренди ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест» вищезазначеної земельної ділянки встановлено до 04.05.2022 із правом прологнаії (рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень №928955 від 20.12.2013, номер запису про речове право 3953511). 14.02.2019 року державним реєстратором виконавчого комітету Сумської міської ради Авраменко М.О., на підставі додаткової угоди до Договору оренди від 01.01.2016, прийняла рішення №45526642, яким до запису про речове право №3953511 (з урахуванням виправлення описки) було винесено зміни і строк оренди ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест» вищевказаної земельної ділянки було продовжено до 04.05.2029 із правом пролонгації. Однак, вона ніякої додаткової угоди до Договору оренди земельної ділянки кадастровий номер 5920984600:08:003:0154 від 05.05.2012 із ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест» ніколи не укладала, наміру укласти додаткову угоду про пролонгацію Договору оренди ніколи не мала і про такий намір ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест» ніколи не повідомляла, тому вважає, що казана у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно додаткова угода до Договору оренди земельної ділянки від 01.01.2016 є неукладеною. Крім того, можливість укладення додаткової угоди 01.01.2016 сама по собі є достатньо сумнівною, оскільки 01 січня - Новий рік, є святковим днем, робота в який не проводиться. На підставі викладеного, просила суд право оренди земельної ділянки кадастровий номер 5920984600:08:003:0154 ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест», яке виникло на підставі додаткової угоди до Договору оренди земельної ділянки від 01.01.2016, припинити з 05.05.2022 та скасувати рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Сумської міської ради Авраменко М.О. від 14.02.2019 №45526642 про реєстрацію додаткової угоди до Договору оренди земельної ділянки від 01.01.2016 щодо продовження дії Договору оренди земельної ділянки кадастровий номер 5920984600:08:003:0154 до 04.05.2029 з правом пролонгації. Ухвалою судді Буринського районного суду Сумської області від 20.09.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. 22.10.2021 року від представника відповідача ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест» - адвоката Мальованої І.Ю. надійшов відзив на позовну заяву, в якому заявлені позовні вимоги остання не визнала та вказує, що 05.05 2012 року [PERSON] та ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест» уклали договір оренди землі, відповідно до якого останнє отримало у користування земельну ділянку з кадастровим номером 5920984600:08:003:0154, площею 2,5741 га. Умовами договору передбачено, що він укладений строком на 10 років, а орендна плата складає 5 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що у грошовому еквіваленті становить 2560,43 гривень. 20.12.2013 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно внесено запис про право оренди ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест» цією земельною ділянкою. 01.01.2016 року [PERSON] та ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест» уклали додаткову угоду до договору оренди землі від 05.05.2012 року. Цією угодою сторони досягли згоди збільшити розмір орендної плати за користування земельною ділянкою вдвічі - до 2016 року вона становила 2560,43 гривень, а з 2016 року - 5372,86 гривень. Зміни щодо змісту речового права ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест» на земельну ділянку з кадастровим номером 5920984600:08:003:0154 внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 12.02.2019 року. З 2013 року [PERSON] отримує орендну плату від ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест», передбачену договором оренди землі від 2012 року у розмірі 2560,43 гривень, а з 2016 року вона отримує орендну плату 5372,86 гривень, як це передбачено умовами додаткової угоди до договору. Тобто, з 2016 року ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест» виконує зобов`язання за договором оренди землі та дадатковою угодою до нього, а [PERSON] приймає виконання такого зобов`язання без зауважень. У 2019 році [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання недійсним договору оренди землі від 05 травня 2012 року мотивуючи це тим, що вона не мала права його укладати, договір підписала не читаючи та перебуваючи під впливом тяжких сімейних обставин, про що зрозуміла тільки після 7 років наявності договірних відносин. У судовому засіданні позивачка визнала, що договір оренди вона дійсно підписувала. Рішенням Буринського районного суду від 11 червня 2021 року по справі №574/1435/19 у задоволенні позову відмовлено, оскільки позивачка не довела належними та допустимими доказами, що на момент підписання договору оренди землі вона не усвідомлювала значення своїх дій, її волевиявлення не було вільним, а правочин не був направлений на настання правових наслідків, що ним обумовлені. [PERSON] не надає жодних доказів, які б підтверджували ту обставину, що вона не підписувала додаткову угоду від 01 січня 2016 року. На думку ТОВ «АК «Буринь Інвест», поведінка позивачки є зловживання своїми цивільними правами (як процесуальними так і матеріальними). Крім того, [PERSON] підписала оспорювану додаткову угоду 01.01.2016 року, і з 2016 року вона отримує орендну плату у збільшеному розмірі, як це передбачено умовами цієї угоди. Належних доказів, які б підтверджували той факт, що позивачка була необізнаною про існування додаткової угоди не надано. Оскільки для вимоги про визнання недійсним договору встановлений загальний строк позовної давності, то його перебіг почався 01.01.2016 року та сплинув 01.01.2019 року. Вимога про визнання недійсним рішення державного реєстратора не підлягає задоволенню, оскільки є похідною від вимоги про припинення права оренди. На підставі викладеного представник відповідача, просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] до ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь інвест» у повному обсязі у зв`язку з його необґрунтованістю, а у випадку, якщо суд визнає такий позов обґрунтованим, то відмовити у його задоволенні у зв`язку з пропуском позовної давності. 25.10.2021 року від представника позивача [PERSON] - адвоката Глущенка О.С. надійшла відповідь на відзив, в якій останній покликається на безпідставність та необґрунтованість доводів представника відповідача, оскільки на даній стадії розгляду справи докази укладення додаткової угоди від 01.01.2016 між [PERSON] та ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест» до договору оренди землі від 05.05.2012, а також докази виплати позивачу з 2016 року орендної плати в збільшеному розмірі саме на підставі додаткової угоди в матеріалах справи відсутні. Вважає, що пряме чи непряме ухилення відповідача від долучення до матеріалів справи оригіналу чи належним чином засвідченої копії додаткової угоди, а також посилання на абстрактні домовленості без обґрунтування конкретними положеннями (пунктами, розділами, статтями тощо) додаткової угоди від 01.01.2016 є додатковим підтвердженням того, що додаткова угода від 01.01.2016 до договору оренди землі від 05.05.2012 між сторонами не укладалася. Відповідач помилково вказує про те, що «з 2013 року [PERSON] отримує орендну плату від ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест», передбачену договором оренди землі від 2012 року у розмірі 2560,43 гривень, а з 2016 року вона отримує орендну плату 5372,86 гривень, як це передбачено умовами додаткової угоди до договору, оскільки відповідно до п.4.3 Договору оренди землі від 05.05.2012 розмір орендної плати складає 5 % від її нормативної грошової оцінки. Таким чином, зміна розміру орендної плати могла бути зумовлена не тільки внаслідок внесення змін до Договору оренди землі від 05.05.2012, а й внаслідок зміни нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки. Крім того, в якості підтвердження сплати відповідачем на користь позивача орендної плати до відзиву на позовну заяву додана «Картка рахунку № 6851 за Січень 2012 р. - Грудень 2020р.», яка являє собою роздруківку електронної таблиці, не підписану жодною посадовою особою відповідача, тому я кості доказу по справі має оцінюватися критично. При цьому «Картка рахунку №6851» сформована за ознаками відбору: контрагент - [PERSON] , договори - оренда землі №0154 від 05.05.2012. У жодному з нарахувань за період з 2016 по 2020 роки не вказано, що воно здійснено на підставі додаткової угоди від 01.01.2016. З наведеного випливає, що в бухгалтерському обліку ввідповідача відомості про укладення додаткової угоди від 01.01.2016 з [PERSON] відсутні, а нарахування орендної плати здійснювалося на підставі саме договору оренди землі від 05.05.2012, а не додаткової угоди від 10.01.2016. Дані «Картки рахунку № 6851» у випадку належного оформлення могли б підтвердити виключно факт нарахування відповідачем орендної плати, а не фактичне отримання орендної плати позивачем. У відзив на позовну заяву відповідач безпідставно вказує, що подання цієї позовної заяви є зловживання процесуальними правами, оскільки позовні вимоги позивача у справі №574/1435/19 ґрунтувалися на відсутності у позивача повноважень на підписання договору оренди від 05.05.2012, а в межах цієї справи - на неукладенності додаткової угоди від 01.01.2016. Таким чином, позови у справі № 574/1435/19 та у цій справі не стосуються того самого чи аналогічного предмету, тих самих чи аналогічних підстав. Також, звертає увагу, що позивачем пред`явлено позовні вимоги про застосування наслідків неукладеності правочину. Перебіг строку позовної давності не може розпочинатися з дати, визначеної у неукладеному правочині, а строк позовної давності за вимогами про застосування наслідків неукладеності правочину має розпочинатися з моменту, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права. Оскільки позивач додаткової угоди про пролонгацію Договору оренди земельної ділянки від 05.05.2012 не підписувала, то вона об`єктивно не мала жодної можливості дізнатися про дії відповідача, спрямовані на державну реєстрацію пролонгації Договору оренди. Навіть проявивши обачність, яка виходить за межі розумної, позивач могла дізнатися про державну реєстрацію пролонгації Договору оренди не раніше моменту внесення відповідних змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з інформаційною довідкою № 206599739 від 10.04.2020 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відомості про зміну строку дії права користування відповідача земельною ділянкою позивача були внесені третьою особою на стороні відповідача до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням виправлення описки) 15.02.2019 о 12 год. 17 хв. 19 сек., а тому саме з цього моменту має розпочинатися перебіг строку давності для звернення до суду із позовною заявою про застосування наслідків визнання правочину неукладеним. З урахуванням викладеного, даний позов пред`явлено позивачем в межах строку позовної давності, а заява відповідача про застосування строку позовної давності не підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, представник позивача просить позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест» задовольнити у повному обсязі. 08.11.2021 року від року від представника виконавчого комітету Сумської міської ради Божок О.М., надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказує, що ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест» звернулося до Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради із заявою щодо реєстрації іншого речового права (права оренди земельної ділянки) та додатковою угодою до договору оренди земельної ділянки б/н від 01.01.2016 року укладеним між ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест» та [PERSON] відповідно до якого договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5920984600:08:003:0154 укладений 05.05.2012 року доповнено п.п.3.1.1 (строк дії договору продовжено на 7 (сім) років до 04.05.2029 року) та п.п.4.1 п.4 (орендна плата) викладено в новій редакції. Під час прийому заяви сформовано відомості з Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5920984600:08:003:0154, відповідно до яких встановлено наявність реєстрації права власності щодо зазначеної земельної ділянки за [PERSON] та наявність реєстрації права оренди за ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест». Таким чином, під час розгляду заяви ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест» було виконано всі вимоги законодавства та прийнято рішення про державну реєстрацію речових прав (право оренди земельної ділянки) на земельну ділянку, кадастровий номер 5920984600:08:003:0154, відповідно до додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки б/н від 01.01.2016 року укладеної між ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест» та [PERSON] та проведена відповідна державна реєстрація зміни строку дії договору та зміни орендної плати. Державний реєстратор не наділений повноваженнями та не є тією особою, яка може встановити достовірність підпису та факт укладання чи не укладання договорів. Вважає рішення щодо державної реєстрації та державну реєстрацію права оренди земельної ділянки законним, обґрунтованим та прийнятим за наявності достатніх для цього підстав та відповідно до чинного законодавства, в зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позову та розглядати справу за відсутності представника. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 02.06.2022 за клопотанням представника позивача - адвоката Глущенка О.С. призначено судову-почеркознавчу експертизу, до проведення якої провадження у справі зупинено. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 09.01.2023 року поновлено провадження у даній справі для розгляду клопотання експерта про надання вільних та умовно-вільних зразків почерку і підпису [PERSON] .. 08.02.2023 року від експерта Черкаського НДЕКЦ МВС України до суду надійшло повідомлення про неможливість проведення експертизи в зв`язку з ненаданням у визначений строк на клопотання експерта додаткових матеріалів для проведення експертизи. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 09.03.2023 за клопотанням представника позивача - адвоката Глущенка О.С. призначено судову-почеркознавчу експертизу, до проведення якої провадження у справі зупинено. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 10.05.2023 року поновлено провадження у даній справі в зв`язку з надходженням висновку експерта. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 22.05.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Глущенко О.С. позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Також, [PERSON] пояснила, що в 2012 році уклала з ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест» договір оренди належної їй земельної ділянки строком на десять років. Спочатку орендна плата їй виплачувалась готівкою, а з 2016 році відповідач збільшив розмір орендної плати та сплачував її на банківську картку, реквізити якої вона надала. Сум орендної плати, які вона отримувала, від відповідача до 2020 року не пам`ятає та в зв`язку з чим збільшився її розмір не знає. Приблизно в 2020 році під час розгляду іншої справи за її позовом до ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест» вона дізналась про реєстрацію за відповідачем права оренди на її земельну ділянку на підставі додаткової угоди, яку вона не укладала та не підписувала. Представника відповідача ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест» - адвокат Ломаки Ю.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Додатково звертав увагу на те, що такого способу захисту прав, як припинення права оренди законом не передбачено, а рішення про реєстрацію додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 01.01.2016 року державним реєстратором взагалі не приймалось, оскільки державній реєстрації підлягає лише право оренди. Представник виконавчого комітету Сумської міської ради в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі. Заслухавши доводи позивача та представників сторін, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 2,5741 га, кадастровий номер 5920984600:08:003:0154, призначеною для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Михайлівської сільської ради Буринського району Сумської області (на теперішній час Буринської об`єднаної територіальної громади), яка була успадкована нею після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , що вбачається з свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке було видане 28.11.2012 року державним нотаріусом Конотопської державної нотаріальної контори Сумської області Гавриленко Д.В. та зареєстроване в реєстрі за №2-827 (т.1 а.с.6). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 20.12.2013 року, на підставі свідоцтва про право власності виданого 28.11.2012 державним нотаріусом Конотопської міської державної нотаріальної контори Сумської області Гавриленко Д.В., державним реєстратором Буринського районного управління юстиції, Сумська обл. Кодою Д.О. право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5920984600:08:003:0154, площею 2,57471 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Михайлівської сільської ради Буринського району Сумської області було зареєстроване за [PERSON] (т.1 а.с.7-9). 05.05.2012 року між орендодавцем [PERSON] та орендарем ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест» було укладено договір оренди землі, за умовами якого останній прийняв в строкове платне користування, строком на десять років з 05.05.2012 р. до 04.0.2022 року, земельну ділянку з кадастровим номером 5920984600:08:003:0154 площею 2,5741 га ріллі (а.с.10-11). Пунктами 4.1., 4.3. договору передбачено, що орендна плата нараховується та вноситься Орендарем щорічно у формі та розмірі визначеному даним Договором протягом усього строку оренди земельної ділянки - з моменту початку строку оренди по день фактичного припинення цього Договору. За домовленістю сторін орендна плата за перший рік використання Об`єкта оренди, починаючи з дати укладення договору становить 1600 грн., а починаючи з 01.01.2013 року 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 2560,43 грн. в рік. 20.12.2013 року державним реєстратором Буринського районного управління юстиції, Сумська обл. Кодою Д.О., на підставі договору оренди землі виданого 05.05.2012 року внесено запис під індексним номером 9289550 про реєстрацію за ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест» права оренди на вищевказаної земельної ділянки, строк дії до 04.05.2029 року, з правом пролонгації (т.1 а.с.8-9). Згідно додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 01.01.2016 року орендодавець [PERSON] та орендар ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест» в зв`язку з бажанням змінити умови договору оренди земельної ділянки, укладеного 05.05.2012 року, уклали додаткову угоду, якою доповнили договір підпунктом 3.1.1. наступного змісту: "Строк дії договору, за згодою сторін, продовжено на 7 (сім) років до 04.05.2029 року.", а також підпункт 4.1. пункту 4 викладено в наступній редакції: "4.1. Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі готівкою через касу Орендаря з письмовим підтвердженням Орендодавцем факту одержання готівки в день її одержання, або шляхом грошового переказу чи безготівкового перерахування коштів на банківський рахунок Орендодавця за його письмовою заявою. Розмір орендної плати у рік становить 5372,86 грн., що складає 7 (сім) % від нормативної грошової оцінки земельної Ділянки, зазначеної в пункті 2.4 цього Договору." (т.1 а.с. 194). 12.02.2019 року державним реєстратором виконавчого комітету Сумської міської ради Авраменко М.О. проведено реєстрацію змін до іншого речового права, індексний номер рішення: 45526642, та на підставі Додаткової угоди до Договору оренди земельної ділянки від 01.01.2016, строк дії права ТОВ «АК «Буринь Інвест» на оренду земельної ділянки до 04.05.2022 з правом пролонгації, змінено на строк дії до 04.05.2029 року з правом пролонгації (т.1 а.с.8-9). В 2019 році [PERSON] звернулася з позовом до ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування його державної реєстрації. Рішенням Буринського районного суду Сумської області від 11.06.2021 року в задоволенні позову [PERSON] до ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 05.05.2012 року та скасування його державної реєстрації - відмовлено. Згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. У статті 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами), або уповноваженими на те особами (частини друга, четверта статті 207 ЦК України). Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри учасника (учасників правочину), забезпечує їх ідентифікацію, а також цілісність документа, яким формалізується правочин. Відсутність вольової дії учасника правочину щодо вчинення правочину (відсутність доказів такого волевиявлення за умови заперечення учасника правочину) не можна ототожнювати з випадком, коли волевиявлення учасника правочину існувало, але не відповідало ознакам, наведеним у частині третій статті 203 ЦК України: волевиявлення не було вільним чи не відповідало його внутрішній волі. У статті 626 ЦК України закріплено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Законом України «Про оренду землі» (далі - Закон). Відповідно до статті 13 Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частиною 4 статті 124 ЗК України, передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Отже, договір оренди землі є договором, за яким в орендодавця виникає обов`язок передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а в орендаря - обов`язок використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства та сплачувати орендну плату в порядку і розмірі, встановлених договором або законом. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). Укладеним є такий правочин (договір), щодо якого сторонами у належній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов. У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. У постанові від 26 жовтня 2022 року в справі № 227/3760/19-ц (провадження №14-79цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону. … суду необхідно встановити не просто факт використання спірного майна орендарем, а й те, чи сплачував орендар за таке використання орендодавцю та його правонаступникам і чи приймали вони таку оплату. У разі якщо договір виконувався обома сторонами (зокрема, орендар користувався майном і сплачував за нього, а орендодавець приймав платежі), то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий договір оренди вважається укладеним та може бути оспорюваним (за відсутності законодавчих застережень про інше). Частиною 1 ст.651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (ч.1 ст.654 ЦК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Частиною і ст.110 ЦПК України встановлено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відповідно висновку експерта від 28.04.2023 №СЕ-19/124/-23/4387-ПЧ, підпис від імені [PERSON] у додатковій угоді від 01.01.2016 року до договору оренди земельної ділянки, кадастровий номер 5920984600:08:003:0154 від 05.05.2012 року, укладеній між [PERSON] та ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест», у розділі «Реквізити сторін, та підписи сторін» виконано, ймовірно, не [PERSON] , а іншою особою. Рукописний текст « [PERSON] » у додатковій угоді від 01.01.2016 року до договору оренди земельної ділянки, кадастровий номер 5920984600:08:003:0154 від 05.05.2012 року, укладеній між [PERSON] та ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест», у розділі «Реквізити сторін, та підписи сторін» виконаний не [PERSON] , а іншою особою (а.с.97-100). Оскільки у вищезазначеному висновку зазначено, що підпис від імені [PERSON] у додатковій угоді від 01.01.2016 року виконано лише ймовірно не [PERSON] , тобто експерт не дійшов до категоричного висновку про виконання вказаного підпису іншою особою, суд не може визнати висновок експерта достовірним доказом, оскильки рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Жодних клопотань про призначення у справі додаткової або повторної судової почеркознавчої експертизи від учасників справи не надходило. Разом з цим, із наданої представником відповідача картки рахунку 6851 за січень 2012 р. - грудень 2021 р., вбачається, що відповідачем нараховувалась та виплачувалась [PERSON] орендна плата за договором оренди землі від 05.05.2021 року. Зокрема 14.07.2016 року в сумі 5372,59 грн., тобто в розмірі передбаченому умовами додаткової угоди від 01.01.2016 року (т.1 а.с.60-62). Доказів фактичного отримання [PERSON] орендної плати та її розміру сторонами не надано, однак отримання орендної плати в період з 2012 року по 2020 року, а також збільшення в 2016 році її розміру позивачем в судовому засіданні не заперечувалось. Доводи представника позивача проте, що розмір орендної плати змінився в зв`язку із збільшення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а не в наслідок укладення додаткової угоди, не заслуговують на увагу, оскільки жодних доказів на підтвердження вказаних доводів представником не надано. Також, не заперечуючи отримання орендної плати з 2016 року, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок, позивачем та її представником не надано будь-яких доказів розміру отримуваної орендної плати на спростування доводів відповідача про її виплату саме в розмірі, передбаченому умовами додаткової угоди. Таким чином, не укладення між [PERSON] та ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест» додаткової угоди від 01.01.2016 року не доведена належними, достовірними та достатніми доказами. Крім того, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина перша та друга статті 5 ЦПК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року у справі № 6-48цс15, зазначивши, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не підлягає визнанню недійсним. Такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. У такому випадку власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсного змісту правовідносин, які склалися у зв`язку із фактичним використанням земельної ділянки. Ефективним способом захисту права, яке позивач вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення такої земельної ділянки. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки. Таким чином, у разі оспорювання самого факту укладення правочину такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірного договору у мотивувальній частині судового рішення. Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.10.2022 року у справі № 227/3760/19-ц. В даному випадку, звертаючись 08.09.2021 року до суду з позовом у даній справі, [PERSON] просить припинити з 05.05.2022 року право ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест» на оренду, належної їй, земельної ділянки, яке виникло на підставі додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 01.01.2016 року. При цьому право відповідача на оренду спірної земельної ділянки по 04.05.2022 року, яке виникло на підставі договору оренди від 05.05.2012 року, позивачем не оспорюється. Таким чином, 08.09.2021 року позивач звернулася в суд з позовом про припинення права оренди відповідача з 05.05.2022 року, тобто за захистом своїх прав та інтересів, які будуть порушені в майбутньому, що законом не передбачено. Враховуючи викладене, обраний позивачем спосіб захисту не лише не передбачений законом, а й на думку суду не буде ефективним для захисту її порушеного права чи інтересу у спірних правовідносинах. Оскільки позовна вимога [PERSON] про припинення права оренди земельної ділянки задоволенню не підлягає то відсутні підстави і для задоволення позовної вимоги про скасування рішення державного реєстратора від 14.02.2019 року про реєстрацію додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 01.01.2016 року. Крім того, будь-які дані про прийняття державним реєстратором рішення від 14.02.2019 року про реєстрацію саме додаткової угоди в матеріалах справи відсутні. З 01.01.2013 набрали чинності зміни, внесені Законом України від 11.02.2010 № 1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яким з тексту статей 182, 640, 657, 732, 745 Цивільного кодексу України виключено положення щодо державної реєстрації правочинів, а із Закону України «Про оренду землі» було виключено статті 18 та 20 про обов`язкову державну реєстрацію договорів оренди землі. Тобто, починаючи з 01.01.2013 та на момент укладення додаткової угоди від 01.01.2016 року реєстрації підлягало саме право оренди, яке виникає на підставі договору оренди земельної ділянки. Подібний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 22.12.2021 року у справі № 818/100/18. Враховуючи викладене, в задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити повністю. Оскільки в задоволенні позову [PERSON] відмовлено, то не підлягають стягненню на її користь і понесені нею судові витрати.

Outcome: dismissed