Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилається на те, що у січні 2023 року на адресу Суворовської районної адміністрації надійшов лист від Юридичного Департаменту Одеської міської ради за вихідним № 86 від 20.02.2023р., яким було повідомлено про те, що Суворовським районним судом м. Одеси 10.11.2022р. було прийнято заочне рішення у справі №523/10161/19, яким визнано недійсним свідоцтво про право власності та витребувано з володіння [PERSON] на користь територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Зокрема, рішенням суду задоволені позовні вимоги Одеської міської ради до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Міглазова Юлія Олександрівна, Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Медведенко Галина Валеріївна, Державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» Махортов Ігор Олександрович про визнання свідоцтва про право власності недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння. А саме: - визнано недійсним свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] від 12.10.2004 року № 027389, як видане від імені Виконавчого комітету Одеської міської ради. - витребувано з володіння [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради квартиру [ADDRESS] . - припинено право власності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на вказану вище квартиру. - встановлено порядок виконання рішення суду, відповідно до якого після набрання ним законної сили це рішення є підставою для Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради для скасування: - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 37280086 від 26.09.2017 року, прийнятого державним реєстратором комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» Махортовим І.О.; - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 37407668 від 04.10.2017 року, прийнятого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Медведенко Галиною Валеріївною; - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 47295217 від 11.06.2019 року, прийнятого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Міглазовою Юлією Олександрівною. Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10.11.2022р. у справі № 523/10161/19 набрало законної сили 15.12.2022р. На підставі вищевказаного рішення суду державним реєстратором Юридичного департаменту Одеської міської ради Шерстюк В.Д. зареєстровано право власності на даний об`єкт нерухомого майна за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради. Згідно з відомостями № СЗ-27168-ю/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку, наданими Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради 21.02.2023р. № 01-10/216вих на запит Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, буд. 307, квартира 215 значиться зареєстрованим: [PERSON] , [INFO] . Реєстрація місця проживання здійснена 16.07.2019р. З наявних документів, а перш за все рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10.11.2022р. у справі № 523/10161/19, вбачається, що станом на 16.07.2019 року - дату реєстрації місця проживання [PERSON] квартира [ADDRESS] належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 11.06.2019р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Міглазовою Ю.О. за реєстраційним № 4540. Тобто реєстрація місця проживання [PERSON] була здійсненна безпосередньо за згодою [PERSON] . В подальшому, зазначеним вище рішенням Суворовського районного суду м. Одеси квартиру [ADDRESS] витребувано з володіння [PERSON] на користь територіальної громади м. Одеси, припинено його право власності на квартиру та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Міглазовою Ю.О. 11.06.2019р. за індексним номером 47295217. З чого вбачається, що всі права, які виникли у [PERSON] щодо володіння, користування та розпорядження квартирою втратили свою юридичну силу. Це стосується і правовідносин щодо надання іншим особам права користування квартирою. Враховуючи зазначене, позивач просив його позов задовольнити та усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні квартирою [ADDRESS] , що перебуває в комунальній власності територіальної громади міста Одеси шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням без надання іншого житлового приміщення, та зняття його з реєстрації місця проживання. Ухвалою судді Суворовського районного суду м.Одеси Сувертак І. В. від 18 квітня 2023 року було відкрито спрощене провадження по справі з викликом сторін по справі та надано відповідачу строк\~для подання клопотання про розгляд справи в загальному порядку. Окрім того відповідачу було надано строк для подання\~відзиву на позовну заяву. (а.с. 28,29). Представник позивача [PERSON] надав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на задоволенні позову. (а.с. 62). Відповідачу направлялись повістки за адресою реєстрації, однак листи повернулись на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». (а.с. 52,53,64,65). Відповідач в судове засідання не прибув, про розгляд справи повідомлявся у встановленому порядку, причин неявки суду не сповістив та правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався. Представник третьої особи надав пояснення по справі, зазначив, що за умови задоволення позовних вимог позивача, рішення про усунення перешкод у користуванні та розпорядження квартирою шляхом визнання особи такою, що втратила право користування буде належною підставою для зняття з реєстрації місця проживання відповідача [PERSON] (а.с. 32-34). Враховуючи вимоги\~ст. 223 ЦПК України\~та ст.6 Конвенції\~Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача. З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що Суворовським районним судом м. Одеси 10.11.2022р. було прийнято заочне рішення у справі №523/10161/19, яким визнано недійсним свідоцтво про право власності та витребувано з володіння [PERSON] на користь територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 11-13). Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10.11.2022р. у справі № 523/10161/19 набрало законної сили 15.12.2022р. На підставі вищевказаного рішення суду державним реєстратором Юридичного департаменту Одеської міської ради Шерстюк В.Д. зареєстровано право власності на даний об`єкт нерухомого майна за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради. (а.с. 14). Згідно з відомостями № СЗ-27168-ю/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку, наданими Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради 21.02.2023р. № 01-10/216вих на запит Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, буд. 307, квартира 215 значиться зареєстрованим: [PERSON] , [INFO] . Реєстрація місця проживання здійснена 16.07.2019р. (а.с. 19). З наявних документів, а перш за все рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10.11.2022р. у справі № 523/10161/19, вбачається, що станом на 16.07.2019 року - дату реєстрації місця проживання [PERSON] квартира [ADDRESS] належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 11.06.2019р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Міглазовою Ю.О. за реєстраційним № 4540. Тобто реєстрація місця проживання [PERSON] була здійсненна безпосередньо за згодою [PERSON] . В подальшому, зазначеним вище рішенням Суворовського районного суду м. Одеси квартиру [ADDRESS] витребувано з володіння [PERSON] на користь територіальної громади м. Одеси, припинено його право власності на квартиру та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Міглазовою Ю.О. 11.06.2019р. за індексним номером 47295217. З чого вбачається, що всі права, які виникли у [PERSON] щодо володіння, користування та розпорядження квартирою втратили свою юридичну силу. Це стосується і правовідносин щодо надання іншим особам права користування квартирою. Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Ця норма права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь- яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про виселення. При цьому, вирішення питання про наявність правових підстав для виселення особи із житла залежить, зокрема, від вирішення питання про правомірність набуття права користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, від ставлення до своїх обов`язків по утриманню житла, а також відношення до прав та свобод інших співмешканців. Частиною 2 ст. 327 Цивільного кодексу України зазначає, що управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Статтею 156 Житлового кодексу України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Верховний Суд, аналізуючи норми права щодо співвідношення права володіння та права користування житлом визначив, що правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони . Із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Правову позицію з цього питання з аналогічними висновками висловлено Верховним Судом у Постановах від 15.08.2018р. у справі № 595/1271/16-ц, від 25.04.2019р. у справі № 761/13293/16-ц. Відповідно до\~Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання"\~- громадянин України, а також іноземець чи особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язанні протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Що стосується зняття особи\~з реєстраційного обліку, дана вимога не є такою, що підлягає розгляду та вирішенню при розгляді справи у порядку цивільного судочинства. Разом з тим, на виконання\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», у тому числі, остаточне рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою)\~є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). На підставі вищезазначеного, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги та усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні квартирою [ADDRESS] , що перебуває в комунальній власності територіальної громади міста Одеси шляхом визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням без надання іншого житлового приміщення. На підставі викладеного,

Outcome: partial