Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

Позивач звернулась в суд до відповідача з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. вчинено виконавчий напис № 73278 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості в розмірі 25686,16 грн. На підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса приватним виконавцем відкрито виконавче провадження № 69400615. Позивач вважає, що нотаріус вчинив виконавчий напис за кредитним договором, наявність заборгованості за яким не була підтверджена жодними документами, поданими стягувачем. Вказана обставина свідчать про відсутність безспірності заборгованості, тому позивач має право на захист свого цивільного права шляхом оспорення вчиненого нотаріусом виконавчого напису через порушення останнім процедури його вчинення, у зв`язку з чим позивач просить визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. В підготовче судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позов підтримує, просить розгляд справи провести без її участі, у випадку визнання позову відповідачем не заперечує проти ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Представник відповідача директор ТОВ «ФК "Еліт Фінанс"» Назаренко В.Г. в підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву про визнання позову, в якій позов визнав в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, просить повернути позивачу 50 % сплаченого нею судового збору, а також зменшити відшкодування витрат позивача на правову допомогу до розміру 500 грн, про що представник відповідача заявив в окремо поданому клопотанні. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Городецька Ю.С. в підготовче судове засідання не з`явилися, про дату, місце і час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Письмових пояснень щодо позову від них до суду не надходило. Судом встановлено, що 22.12.2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. вчинила виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 73278, про стягнення з [PERSON] заборгованості, за період з 20.09.2021 по 20.12.2021, у розмірі: 20508,93 грн заборгованість за тілом кредиту, 5127,23 грн заборгованість за відсотками та комісією, за кредитним договором № 491023954 від 27.04.2020, укладеним останньою з АТ «Альфа-Банк», право вимоги за яким відступлено ТОВ «ФК "Еліт Фінанс"» на підставі договору факторингу № 3 від 20.09.2021. За вчинення виконавчого напису стягнуто 50 грн і загальна сума, що підлягає стягненню з [PERSON] , становить 25686,16 грн (а.с. 8). З постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 69400615 від 13.07.2022 року вбачається, що приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Городецькою Ю.С. на підставі виконавчого напису № 73278 від 22.12.2021, відкрито виконавче провадження про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «ФК "Еліт Фінанс"» заборгованості в розмірі 25686,16 грн (а.с.7). Відповідно до інформації про виконавче провадження від 06.07.2023, отриманої за допомогою ідентифікатора, виконавче провадження № 69400615 не завершено (а.с.9-12). Відповідно до\~ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Законом України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, в редакції від 29.11.2001 року,\~Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року з наступними змінами. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Згідно з ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» № 3425-XII від 02.09.1993 року, зі змінами, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Частиною 1 статті 87 Закону № 3425-XII передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до ст.91 Закону № 3425-XII виконавчий напис може бути пред`явлено до примусового виконання протягом трьох років з моменту його вчинення. Згідно приписів ч.2 ст.87 Закону № 3425-XII перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Як вбачається зі змісту спірного виконавчого напису, під час його вчинення приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. керувалася ст.87 Закону України «Про нотаріат», та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються, а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині п.1 та п.2 зазначеної постанови. Резолютивна частина постанови суду була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. Згідно приписів ч.2 ст.265 КАС України у разі визнання рішенням суду нормативно-правового акта протиправним та\~нечинним, такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. З огляду на викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17 та висновками Великої Палати Верховного Суду, зазначеними в постанові від 21.09.2021 року по справі № 910/10374/17. Пунктом 1 зазначеного Переліку, в редакції від 29.11.2001 року, передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Приватним нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису залишено поза увагою, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі, визнані нечинними з дня їх прийняття та не діяли на час вчинення оскаржуваного виконавчого напису. Отже, оспорюваний виконавчий напис вчинений без надання нотаріусу оригіналу нотаріально посвідченого договору, чим порушено вимоги Переліку № 1172, що є порушенням вимог ст.87 Закону «Про нотаріат». Крім того, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах\~Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, які також знайшли своє відображення в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, в якій наголошено на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Згідно приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Під час вирішення спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у зазначеному спорі, підлягають перевірці доводи сторін в повному обсязі з приводу того, чи мав на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, боржник безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Пунктом 1 вищевказаного Переліку, в редакції станом на 29.11.2001 року, у підпункті (б) передбачено, що для одержання виконавчого напису, подаються також документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Даний висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, зазначеним в постановах від 13.10.2021 року по справі\~\~№ 554/6777/17-ц, від 10.11.2021 року по справі № 758/14854/20. Також суд зазначає, що виконавчий напис нотаріуса, виданий на проведення стягнення заборгованості з [PERSON] за період 20.09.2021 по 20.12.2021, яка розрахована за договором, укладеним 27.04.2020. У зв`язку з тим, що відповідні виписки з рахунку [PERSON] відсутні і вони нотаріусу не надавались, що в свою чергу, унеможливило перевірку нотаріусом правильності визначення суми заборгованості зі встановленням початкової дати виникнення цієї заборгованості та періоду, за який проведено розрахунок заборгованості, що є обов`язковою умовою вчинення виконавчого напису, передбаченою ст.88 Закону України «Про нотаріат», отже зазначені вимоги Закону не дотримані. Так само, суду не надано належних та допустимих доказів, що під час вчинення виконавчого напису приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. надавались документи щодо переходу права вимоги за кредитним договором № 491023954 від АТ «Альфа-Банк"» до ТОВ «Фінансова компанія "Еліт Фінанс"» на підставі договору факторингу № 3 від 20.09.2021. Таким чином, під час вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріусу оригінал нотаріально посвідченої угоди, з якої вбачається наявність заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Фінансова компанія "Еліт Фінанс"», не надавався, крім того, сума кредитної заборгованості, запропонована до стягнення з [PERSON] не була безспірною на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. при вчиненні виконавчого напису не пересвідчилася у безспірності вимог до [PERSON] та вчинила виконавчий напис без дотримання вимог ст.87 Закону України «Про нотаріат», що є підставою для визнання виконавчого напису, вчиненого 22.12.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 73278, таким, що не підлягає виконанню, а тому позовні вимоги позивача є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання\~щодо розподілу\~судових витрат\~суд виходить\~з вимог\~ст.141,\~142\~ЦПК України,\~згідно яких\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються на відповідача у разі задоволення позову. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. З матеріалів цивільної справи № 390/1129/23 вбачається, що відповідно до фіскального чека від 23.06.2023 [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 546,80 грн за подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви. Ухвалою суду від 26.06.2023 вжито заходи забезпечення позову до подання позовної заяви [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Городецька Ю.С., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 69400615, відкритого на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. № 73278 від 22.12.2021, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», заборгованості в розмірі 25686,16 грн. За пред`явлення позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 536,8 грн, що підтверджується фіскальним чеком № 1177101738 від 06.07.2023, які також зараховані до спеціального фонду державного бюджету України. Згідно із\~ч.4\~ст.136\~ЦПК України\~у разі подання позовної заяви після подання заяви про забезпечення доказів або позову розмір судового збору зменшується на розмір судового збору, сплаченого за відповідну заяву про забезпечення доказів або позову. Таким чином,\~у зв`язку\~із визнанням\~відповідачем позову\~до \~початку розгляду\~справи по\~суті та задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 805,20 грн судового збору, який складається із: 100 % (536,8) поверненутого судового збору, сплаченого позивачем за подачу заяви про забезпечення позову та 50 % (268,4) поверненутого судового збору, сплаченого позивачем за подачу позову. Судовий збір\~в розмірі\~268,4\~грн підлягає\~поверненню позивачу\~із судового\~збору,\~на підставі\~ч.1\~ст.142\~ЦПК України.\~ З відповідача на користь держави підлягає сплаті 268,4 грн судового збору. Інші судові витрати позивачу не відшкодовуються у зв`язку з відсутністю документального підтвердження їх понесення. На підставі ст.ст.87-89 Закону України «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року,

Outcome: approved