Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

Керівник Криворізької центральної окружної прокуратури Дніпропетровської області звернувся до суду із зазначеною позовною заявою в інтересах держави в особі Національної Служби Здоров`я України та Криворізької міської ради, відповідно до якої просив суд стягнути з відповідача на користь Національної служби здоров`я України, кошти витрачені на стаціонарне лікування потерпілої від злочину в розмірі 24835,92 грн., та на користь Виконавчого комітету Криворізької міської ради, в розмірі 2314,32 грн. В обґрунтування позовних вимог, зазначив, що вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 30.07.2021, [PERSON] визнано винуватою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за ознаками порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілій [PERSON] , яка знаходилась на лікуванні у відділенні політравми КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» КМР з 12.06.2020 по 10.07.2020, і на її лікування витрачено 27150,24 грн., з яких 2314,32 грн. з місцевого бюджету за рахунок коштів Криворізької міської ради та 24835,92 грн. витрати з державного бюджету України за рахунок коштів Національної Служби Здоров`я України. Криворізькою міською радою та Національною Службою Здоров`я України з моменту закінчення потерпілою лікування у медичному закладі по теперішній час жодних заходів щодо відшкодування понесених лікарнею витрат не вжито, чим порушено економічні інтереси держави, у зв`язку з чим виникла необхідність звернення до суду з даним позовом саме керівника прокуратури в інтересах держави. Представники КНП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» Криворізької міської ради, Національної Служби Здоров`я України та Криворізької міської ради в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, присутній в судовому засіданні її представник - [PERSON] , свою заяву подану 08.08.2023 підтримав, проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначивши, що позовна заява подана неналежним позивачем, оскільки нормами чинного законодавства не передбачений обов`язок прокуратури України здійснювати функції представництва інтересів органів охорони здоров`я України у цивільних справах, крім того, додані до позовної заяви копії документів належним чином не завірені. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України. Суд, вислухавши прокурора та представника відповідача, вивчивши письмові матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 30.07.2021 у справі №177/1206/20 [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено їй покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. На підставі ст.75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з іспитовим строком у 2 роки. (а.с. 76-80) Постановою Верховного суду України від 06.09.2022 вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 30.07.2021 залишено без змін, касаційну скаргу захисника - без задоволення (а.с. 108-110). Вищевказаним вироком, зокрема, встановлено, що [PERSON] , 12.06.2020 приблизно в 20 год. 30 хв., керувала технічно справним транспортним засобом марки «Geely MK Cross», р/н [NUMBER] , у світлий час доби, рухалася з пасажиром [PERSON] по проїзній частині вул. Вільна, з боку вул. Лікарняної, у бік вул. Щасливої в смт. Радушному Криворізького району Дніпропетровської області, зі швидкістю близько 10 км/год, при цьому, у порушення вимог п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху України, де зазначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, не мала такого посвідчення. У цей час, попереду керованого нею транспортного засобу марки «Geely MK Cross» р/н [NUMBER] , у попутному напрямку, у габаритній смузі руху цього ж автомобіля, йшли [PERSON] , [PERSON] , яка котила візок з новонародженою донькою, [PERSON] . [PERSON] наближаючись до цих пішоходів, діючи зі злочинною недбалістю, проявила неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, не вжила заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки керованого нею транспортного засобу марки «Geely MK Cross», р/н [NUMBER] , чим порушила вимоги п.п. 1.5; 2.3 б); 12.3 Правил дорожнього руху України. У результаті порушення вказаних правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною умовою для запобігання події, водій [PERSON] допустила наїзд керованого нею транспортного засобу марки «Geely MK Cross», р/н [NUMBER] на пішохода [PERSON] . Внаслідок ДТП пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді: перелому кісток носу; закритої травми грудної клітини: закриті переломи задніх відрізків 4-10 ребер ліворуч зі зміщенням, закритий уламковий перелом правої лопатки, розрив лівої легені, гемапневматоракс ліворуч, травматичний гемоторакс праворуч; закрита травма черевної порожнини: забій нирок, гематома правої нирки; закритий перелом поперечних відростків тіл 1-4 поперекових хребців ліворуч, закритий перелом лівої лонної та сідничної кісток з переходом на кришу суглобової западини; забійна рана правого променево-запясткового суглобу, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя. Між порушенням [PERSON] вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України та настанням наслідків заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілій [PERSON] , є прямий причинний зв`язок. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділенні політравми КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» KMP з 12.06.2020 по 10.07.2020, про що свідчать довідки КП «Криворізька міська лікарня №2» КМР (а.с.83-88). Відповідно до довідки калькуляції КП «Криворізькаміська лікарня № 2» КМР потерпіла [PERSON] знаходилась на лікуванні у відділенні політравми з 12.06.2020 по 30.06.2020 та з 01.07.2020 по 10.07.2020, на її лікування протягом 28 ліжко-днів витрачено коштів з місцевого бюджету м. Кривого Рогу у сумі 2\~314, 32 грн. (а.с.83). Згідно з розрахунком вартості 1 ліжко дня на утримання лікарні, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання КП «Криворізька міська лікарня №2» КМР за червень 2020 року, фактичні витрати на 1 ліжко день складають 64,19 грн. (а.с. 84). Згідно з розрахунком вартості 1 ліжко дня на утримання лікарні, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання КП «Криворізька міська лікарня №2» КМР за липень 2020 року, фактичні витрати на 1 ліжко день складають 115, 89 грн (а.с. 85). Відповідно до довідки калькуляції КП «Криворізькаміська лікарня №2» КМР потерпіла [PERSON] знаходилась на лікуванні у відділенні політравми з 12.06.2020 по 30.06.2020 та з 01.07.2020 по 10.07.2020, на її лікування протягом 28 ліжко-днів витрачено за рахунок коштів Національної Служби Здоров`я України 24 835,92 грн. Вартість 1-го ліжко-дня, згідно наданим розрахункам, за червень 2020 склала 907, 59 грн., за липень 2020 року 849, 93 грн. (а.с. 86,87,88) Отже, витрати лікарні на стаціонарне лікування потерпілої [PERSON] у червні липні 2020 року склали 27150,24 грн., з яких 2314,32 грн.\~з місцевого бюджету за рахунок коштів Криворізької міської ради та 24835,92 грн.\~витрати з державного бюджету України за рахунок коштів Національної Служби Здоров`я України. Відповідач не відшкодувала витрати на лікування потерпілої від кримінального правопорушення, що суттєво впливає на інтереси держави у зв`язку з недоотриманням нею коштів для фінансування закладу охорони здоров`я. Керівник Криворізької центральної окружної прокуратура Дніпропетровської області звернувся до суду із зазначеним позовом в інтересах держави в особі Національної Служби Здоров`я України, Криворізької міської ради в порядку, визначеному ст.ст. 56,\~57 ЦПК України. Комунальне підприємство «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР відповідно до Статуту, затвердженого наказом управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради №142-ум від 04.08.2020 року, є правонаступником Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» Дніпропетровської обласної ради», є лікарняним закладом охорони здоров`я - комунальним підприємством, що надає послуги вторинної/спеціалізованої та третинної/високоспеціалізованої медичної допомоги будь-яким особам в порядку та на умовах, установлених законодавством України та цим Статутом. Підприємство засноване на комунальній власності територіальної громади міста Кривого Рогу, згідно до рішення Криворізької міської ради від 27.02.2019 року № 3582 (а.с.38-43). Відповідно до п.п.5.4.2 Статуту КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» КМР, серед іншого джерелами формування майна та коштів установи є кошти державного, місцевого бюджету (бюджетні кошти). Між КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» КМР та Національною Службою Здоров`я України укладено договір № 0160-Е420-Р000 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, відповідно до п.8 якого лікарня зобов`язується надавати медичні послуги пацієнтам, а НСЗУ зобов`язується оплачувати такі послуги відповідно до встановленого тарифу та коригувальних коефіцієнтів (а.с. 44-50). Тобто, послуги КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» КМР надані за програмою медичних гарантій, оплачені НСЗУ як замовником медичних послуг за рахунок коштів Державного бюджету України, і частково за рахунок коштів місцевого бюджету м. Кривого Рогу. Згідно зі ст. 49 Конституції України\~охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм. Відповідно до ч.2 ст.61 Закону України «Про місцеве самоврядування» районні та обласні ради затверджують районні та обласні бюджети, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проектів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально-економічних та культурних програм, контролюють їх виконання. Згідно зі ст.18 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», фінансове забезпечення охорони здоров`я може здійснюватися за рахунок коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, коштів юридичних та фізичних осіб, а також з інших джерел, не заборонених законом. Кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, призначені на охорону здоров`я, використовуються, зокрема, для забезпечення медичної допомоги населенню, фінансування державних цільових і місцевих програм охорони здоров`я та фундаментальних наукових досліджень у цій сфері. Фінансове забезпечення державних та комунальних закладів охорони здоров`я - бюджетних установ здійснюється відповідно до бюджетного законодавства. Пунктом 1 частини 1\~статті 2 Бюджетного кодексу України\~передбачено, що бюджет - план формування та використання фінансових ресурсів для забезпечення завдань і функцій, які здійснюються відповідно органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування протягом бюджетного періоду. Відповідно до пп. «а» п.3 ч.1\~ст. 89 БК України, до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад належать, зокрема, видатки на охорону здоров`я, в т.ч. на амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу (лікарні широкого профілю, спеціалізовані медико-санітарні частини, пологові будинки, поліклініки і амбулаторії, загальні стоматологічні поліклініки, дільничні лікарні). Згідно п. 3 ст. 131-1 Конституції України на органи прокуратури України покладається представництво інтересів громадянина чи держави в суді у випадках, визначених законом. Згідно з ч. 1 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1\~ст.127 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення. Згідно з частиною другою цієї статті, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. За приписами ч.3\~ст.128 КПК України, цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Нормою ч.4\~ст.56 ЦПК України\~визначено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Згідно з ч. 3\~ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушенню або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Як видно із інформації наданої позивачем, на запити прокурора, ані Криворізькою міською радою, ані НСЗУ, ані КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» КМР заходи щодо відшкодування з засудженої витрат на лікування потерпілої не вживалися, витрати на лікування понесли держава в особі НСЗУ та частково місцевий бюджет м. Кривого Рогу. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Міська рада та НСЗУ не заперечують проти представництва інтересів держави в суді прокурором шляхом подання позову, а лікарня просить прокуратуру здійснити представництво інтересів держави в суді (а.с.82, 95, 96-97, 101, 105-107). Відповідно до ч.6\~ст.82 ЦПК України, вирок суду у кримінальному провадженні, який набрав законної сили, обов`язковий для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За нормою, встановленою ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно з п.3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» №11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим\~Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії то закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи,якій належить останній. Таким чином, аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено, що у зв`язку із скоєнням відповідачем кримінального правопорушення, держава в особі Національної Служби Здоров`я України та Криворізької міської ради\~понесла витрати на лікування потерпілої [PERSON] у кримінальному провадженні у розмірі 27150,24 грн. Оскільки причино-наслідковий зв`язок між діями відповідача та наслідками понесення витрат на лікування потерпілої від кримінального правопорушення встановлено, витрати підтверджені довідками\~калькуляціями лікарні з врахуванням кількості ліжко-днів знаходження потерпілого на лікуванні та вартості 1-го ліжка-дня, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.6 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Беручи до уваги, що позивач під час звернення до суду був звільнений від сплати судового збору за подання вказаного позову, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Outcome: approved