Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-14 00:00:00

Позивач 12.06.2023 року звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. Він, [PERSON] на підставі наказу №32-к від 16.09.2014 року був прийнятий на роботу електромонтером по ремонту та обслуговуванню електрообладнання в Нікопольське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих. Згідно постанови Президії ЦК УТОС від 12.01.2017 року № 01-16 та відповідно до наказу №21 від 29.03.2017 року Нікопольське учбово-виробниче підприємство Дніпропетровського учбово-виробничого об`єднання «Луч» Українського товариства сліпих було перейменовано в Підприємство об`єднання громадян «Нікопольське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих». Згідно наказу по підприємству №67 від 23.12.2019 року він був переведений на посаду охоронника. 16.08.2021 року згідно наказу №8-к від 16.08.2021 року він був звільнений з Підприємства об`єднання громадян «Нікопольське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих» за власним бажанням. В день звільнення, а саме 16.08.2021 року, Підприємство об`єднання громадян «Нікопольське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих» не провело з ним повного розрахунку по заробітній платі, чим порушило вимоги ст.116 КЗпП України. Роботодавець допустив заборгованість по виплаті йому заробітної плати за період з березня 2020 року по серпень 2021 року. Згідно довідки №52 від 20.09.2021 року, наданій йому Підприємством об`єднання громадян «Нікопольське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих», заборгованість із виплати йому заробітної плати станом на 20.09.2021 року склала 45631,85 грн. Він неодноразово звертався в усній формі до керівництва Підприємства об`єднання громадян «Нікопольське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих» з приводу виплати йому заборгованості з заробітної плати, яка залишилася невиплаченою йому після звільнення. Його «кормили» постійними обіцянками виплатити заборгованість з місяця на місяць, але до цього жодної копійки з суми заборгованості по виплаті заробітної плати визначеної згідно довідки №52 від 20.09.2021 року йому не було виплачено. З урахуванням наведеного позивач просить суд стягнути з Підприємства об`єднання\~громадян «Нікопольське\~учбово-виробниче\~підприємство Українського\~товариства сліпих» на його користь заборгованість з виплати заробітної плати у загальному розмірі 45631,85 (сорок п`ять тисяч шістсот тридцять одна грн. 00 коп.) грн. Ухвалою про відкриття провадження від 13.06.2023 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідачу надіслана\~копія ухвали\~про відкриття\~провадження від\~13.06.2023\~року. До суду 10.08.2023 року повернувся конверт з копією ухвали суду про відкриття провадження у справі від 13.06.2023 року, як не вручений відповідачу Підприємства об`єднання\~громадян «Нікопольське\~учбово-виробниче\~підприємство Українського\~товариства сліпих» (а.с.12). Ухвала про відкриття провадження у відповідності до ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 131 ЦПК України, вважається доставленою. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2\~ст.247 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності приходить до наступного висновку. Як встановлено судом, згідно наказу № 32-к від 16.09.2014 року, позивача [PERSON] з 01 16.09.2014\~року було прийнято на посаду електромонтера по ремонту та обслуговуванню електрообладнання в Нікопольське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих (а.с.3). Згідно постанови Президії ЦК УТОС від 12.01.2017 року № 01-16 та відповідно до наказу №21 від 29.03.2017 року Нікопольське учбово-виробниче підприємство Дніпропетровського учбово-виробничого об`єднання «Луч» Українського товариства сліпих було перейменовано в Підприємство об`єднання громадян «Нікопольське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих» (а.с.3 на звороті). Згідно наказу №67 від 23.12.2019 року він був переведений на посаду охоронника (а.с.3 на звороті). 16.08.2021 року згідно наказу №8-к від 16.08.2021 року він був звільнений з Підприємства об`єднання громадян «Нікопольське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих» за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України (а.с.3 на звороті). Як вбачається з матеріалів справи, а саме: довідки № 52 від 20.09.2021 року, виданої Підприємством об`єднання громадян «Нікопольське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих» на ім`я [PERSON] , заборгованість по заробітній платі станом на 20.09.2021 року становить 45631 грн. 85 коп. (а.с.4). Відповідно до частини 1статті 115 Кодексу законів про працю України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Статтею 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці`визначено, що суд, на підставіст.117 КЗпП,стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Таким чином, на підставі вищевикладеного, з урахуванням норм діючого законодавства України, верховенства права, справедливого, неупередженого розгляду даної справи, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі, у відповідності до довідки про заборгованість в розмірі 45631 грн. 85 коп. підлягають задоволенню та стягненню вищевказаної суми в примусовому порядку.

Outcome: approved