Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

02.03.2022 року до Подільського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01.07.2021 по 31.01.2023 у розмірі 13 278,79 грн, витрати на правничу допомогу та витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 10.04.2023 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 03.07.2023 відкрито у даній справі замінено відповідача - [PERSON] на належних відповідачів [PERSON] та [PERSON] . У судове засіданні представник позивача не з`явився, надав письмову заяву, в якій просив, розгляд справи проводити за його відсутністю, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі, будучи повідомленими про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву не подали, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст. 280-281 ЦПК України розгляд даної справи постановлено проводити в заочному порядку. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки, не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження, суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів та ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Повно і всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до рішення Правління ПАТ «ХК «Київміськбуд», житловий будинок за адресою: [ADDRESS] передано експлуатуючій організації ТОВ «Перший український експертний центр». ТОВ «Перший український експертний центр» прийняло житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , на подальшу експлуатацію та обслуговування, що підтверджується актом приймання-передачі від 01.10.2012 . Таким чином, позивач є обслуговуючою організацією вказаного будинку здійснює його обслуговування та експлуатацію. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із матеріалів справи, для забезпечення надання житлово-комунальних послуг за адресою [ADDRESS] , позивачем та співвласниками багатоквартирного житлового будинку було укладено: договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком. Підтвердженням того, що позивачем дійсно надавалися житлово-комунальні послуги є копії Актів про надання послуг, приймання послуг, здачі-приймання робіт. Відповідно до п.п. 5, 12 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»№2189-VIII, учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ,№2189-VIII встановлено що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Статтею 151 Житлового кодексу України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. За приписом статті 162 Житлового кодексу України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Однак, відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, якщо споживач фактично користувався ними. Як вбачається із матеріалів справи, відповідачі не сплачували за надані їм житлово-комунальні послуг за період з 01.07.2021 по 31.01.2023, у зв`язку з чим, згідно з розрахунком наданим позивачем, за ним утворилась заборгованість, яка станом на 31.01.2023 року складає 13 278,79 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем, всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг. Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 13 278,79 є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, в порядку ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України, із відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2684,00 грн., а також витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн., оскільки, стороною позивача було надано суду достатні докази, які підтверджують фактичне понесення позивачем цих судових витрат в пред`явлених до стягнення розмірах.

Outcome: approved