Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

У травні 2023 року позивач ТОВ «ФУНДАМЕНТ АВТО» звернулось до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 177 145,13 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено про те, що 24.05.2016 рокуна проїзній частині вулиці Академіка Заболотного в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: марки «МАЗ`державний номер[NUMBER] з напівпричіпом державний номер [NUMBER] , власником якого є позивач, та автомобіля марки «Рено» державний номер [NUMBER] з напівпричіпом державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті якої належний позивачу транспортний засіб марки «МАЗ» державний номер [NUMBER] з напівпричіпом державний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Станом на момент дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] діяв на підставі цивільно-правового договору № 3 від 10.12.2014, укладеного з ТОВ «Транс-Ексім», за умовами якого [PERSON] надавав послуги як виконавець та отримував плату за виконану за договором роботу на підставі актів. Станом на 24.05.2016 року [PERSON] виконував роботу на власний ризик, самостійно організовував виконання роботи, не підпадав під дію правил внутрішнього трудового розпорядку. Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 12.12.2017 [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 Кримінального кодексу України та призначено покарання. Вироком Апеляційного суду м. Києва від 01.06.2018 змінено вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 12.12.2017 в частині призначеного покарання. Вказаними судовими рішеннями встановлено, що [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Рено» державний номер [NUMBER] з напівпричіпом державний номер [NUMBER] , на проїзній частині вул. Академіка Заболотного в м. Києві зі сторони Столичного шосе в напрямку площі «Одеська» порушив вимоги п.п. 10.1, 10.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, та, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв?язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до звіту про визначення матеріального збитку, складеного ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку, заданого власнику транспортного засобу марки «МАЗ» державний номер [NUMBER] , з напівпричіпом державний номер [NUMBER] , позивачу завдано матеріальний збиток у розмірі 177 145,13 грн. Рішенням Господарського суду м. Києва від 06.07.2021 встановлено, що [PERSON] не був працівником ТОВ «Транс-Ексім» на підставі трудового контракту, а діяв на підставі цивільно-правового договору № 3 від 10.12.2014, за умовами якого надавав послуги як виконавець та отримував їх оплату на підставі здавально-приймальних актів. Відтак, позивач зазначає, що саме відповідач [PERSON] є особою, відповідальною за завдану позивачу матеріальну шкоду, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 24.05.2016 з вини відповідача [PERSON] , внаслідок якої належний позивачу транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05.06.2023 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 39-40). Відповідач відзив до суду не надав. Заяв процесуального характеру, клопотань від учасників справи до суду не надходило. Копія ухвали про відкриття провадження у справі, позовна заява з додатками були направлені відповідачу за адресою місця реєстрації, однак не були отриманні останнім, поштове направлення повернулось до суду без вручення адресату у зв?язку із закінченням встановленого строку для зберігання. За вказаних обставин, суд надходить до висновку про розгляд справи на підставі наявних у справі доказів за матеріалами справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд надходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 10.12.2014 ТОВ «Транс-Ексім» (замовником) та [PERSON] (виконавцем) укладено цивільно-правовий договір №3, за умовами п. 1.1 якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання виконати такі роботи (надати послуги): виконання рейсів вантажним автомобілем замовника, перевезення вантажів, супроводження вантажів, експедиторські послуги в строк з 10.12.2014 по 31.12.2016. Виконавець виконує роботу на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи, не підпадає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку, не має права на одержання допомоги із соціального страхування, не сплачує страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням (а.с. 13). 24.05.2016 в місті Києві на проїзній частині вул. Академіка Заболотного в м. Києві зі сторони вул. Столичне Шосе в напрямку площі «Одеська», сталася дорожньо-транспортна пригода за участюсідлового тягача Renault Premium, д.н.з. [NUMBER] , з напівпричепом, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та сідлового тягача МАЗ, д.н.з. [NUMBER] , з напівпричепом, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який є власністю ТОВ «РоялСтар», яке в подальшому 24.06.2016 змінило назву на ТОВ «ФУНДАМЕНТ АВТО». Вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 12.12.2017 у кримінальній справі №752/6064/17 встановлено, що порушення [PERSON] вимог Правил дорожнього руху України знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками, та визнано [PERSON] винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України з призначенням покарання (а.с. 6-7). Вироком апеляційного суду міста Києва від 01.06.2018 у справі №752/6064/17 вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 12.12.2017 скасовано в частині призначеного покарання та ухвалено в цій частині новий вирок, яким призначено покарання (а.с. 8-12). Вказаними судовими рішеннями встановлено, що [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Рено» державний номер [NUMBER] з напівпричіпом державний номер [NUMBER] , на проїзній частині вул. Академіка Заболотного в м. Києві зі сторони Столичного шосе в напрямку площі «Одеська» порушив вимоги п.п. 10.1, 10.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, та, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв?язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди. В силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК наявність винних дій [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 24.05.2016 р., є доведеною, доказуванню не підлягає. Оскільки колісний транспортний засіб МАЗ, д.н.з. [NUMBER] , з напівпричепом, д.н.з. [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 24.05.2016 з вини [PERSON] , отримав механічні пошкодження, на замовлення ТОВ «Фундамент Авто» було виконано звіт №0309(2) від 10.09.2018 про визначення вартості матеріального збитку колісного транспортного засобу МАЗ, д.н.з. [NUMBER] , з напівпричепом, д.н.з. [NUMBER] (а.с. 14-28). Згідно зі звітом №0309(2) від 10.09.2018 вартість відновлювального ремонту автомобіля МАЗ, д.н.з. [NUMBER] , з напівпричепом, д.н.з. [NUMBER] , склала 177 145,23 грн; коефіцієнт фізичного зносу становить 0,70; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу не вказано; ринкова вартість транспортного засобу МАЗ, д.н.з. [NUMBER] , з напівпричепом, д.н.з. [NUMBER] ,. визначена за порівняльним підходом складає 148 230,90 грн; вартість матеріального збитку станом на 10.09.2018 становить 148 230,90 грн (а.с. 21). Рішенням Господарського суду м. Києва від 06.07.2021 встановлено, що [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди 24.05.2016 не був працівником ТОВ «Транс-Ексім» на підставі трудового контракту, а діяв на підставі цивільно-правового договору № 3 від 10.12.2014, за умовами якого надавав послуги як виконавець та отримував їх оплату на підставі здавально-приймальних актів (а.с. 29-31). Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч. 2 ст. 1192 ЦК України). Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року № 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому, на його вимогу, відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну. Разом з тим, така шкода повинна визначатися відповідно до Методики товарознавчої експертизи оцінки транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (в редакції Наказу Міністерства юстиції N 1335/5/1159 від 24.07.2009р.). Відповідно до п. 1.4. вказаної Методики, вона застосовується з метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ та визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ. Згідно з пунктом 2.4 Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 вересня 2018 року у справі № 643/4161/15-ц (провадження № 61-13692св18) зроблено висновок, що «якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано вищенаведеною статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують його вартість до ДТП. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди». Судом встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля МАЗ, д.н.з. [NUMBER] , з напівпричепом, д.н.з. [NUMBER] , становить 177 145,23 грн; коефіцієнт фізичного зносу становить 0,70; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу звітом не визначено; ринкова вартість транспортного засобу МАЗ, д.н.з. [NUMBER] , з напівпричепом, д.н.з. [NUMBER] , визначена за порівняльним підходом становить 148 230,90 грн; вартість матеріального збитку станом на 10.09.2018 становить 148 230,90 грн, наведене відображається у звіті № 0309(2) від 10.09.2018 (а.с. 21). Судовим розглядом встановлено, що відповідач [PERSON] є особою, відповідальною за завдану позивачу матеріальну шкоду, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 24.05.2016 з вини відповідача [PERSON] , внаслідок якої належний позивачу транспортний засіб отримав механічні пошкодження. За встановлених обставин, суд надходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача матеріального збитку у розмірі 148 230,90 грн., у зв?язку із чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Питання про розподіл судових витрат вирішити в порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial