Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

07 вересня 2023 року Арцизьким районним судом Одеської області розглянуто цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Арцизької міської ради про зобов`язання вчинити певні дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди. 08 вересня 2023 року до суду від представниці позивача адвоката Павел О.Ю. надійшла заява про стягнення на користь позивача документально підтверджених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30000,00 грн. Представниця позивача в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повідомлена належним чином, однак відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України її неявка не перешкоджає розгляду заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. До суду від представника відповідачки надійшла заява про проведення судового засідання за його відсутності, у задоволенні заяви просив відмовити, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 5000,00 грн. В обґрунтування заяви посилається на те, що витрати, пов`язані з підготовкою та поданням позовної заяви оцінені у 8000,00 грн., участь у судових засіданнях 24 липня 2023 року та 07 вересня 2023 року оцінені по 5000,00 грн. кожна, підготовка відповіді на відзив, заперечення на клопотання про огляд доказів, письмові пояснення на заперечення на відповідь на відзив оцінені по 2500,00 грн. кожне, клопотання про долучення доказів від 21 липня 2023 року та 31 серпня 2023 року оцінені по 1000,00 грн. кожне є неспіврозмірними складності справи, часу витраченого адвокатом на їх виконання з обсягом наданих адвокатом послуг для виконання робіт, є завищеними та таким, що не відповідають засадам розумності та відповідності аналогічним за складністю послугам. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 жовтня 2022 року у справі № 210/5579/20. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, дослідивши матеріали цивільної справи, надані докази, приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог п. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів) рахунків тощо. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторони зробили про це відповідну заяву. Як вбачається з матеріалів справи, у позовні заяві представниця позивача просила суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу, реалізуючи своє право подати відповідні докази про понесені витрати протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, передбачене ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133, ч. 1, ч. 2 ст. 137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України). За змістом ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Повноваження адвоката, як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. ч. 3, 5 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики. Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Також, відповідно до ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката. Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19). Згідно з вимогами частин першої - п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)). Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. У справі «East/West Alliance Limited проти України» Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим. На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, представниця позивача надала суду: витяг з договору про надання правової допомоги від 01 вересня 2021 року, укладеного між адвокатом Павел О.Ю. та Омельченко О.А., позивачем по справі, (т. 1 а.с. 63); ордер на надання правничої (правової) допомоги від 07 листопада 2022 року (т. 1 а.с. 62); копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ОД № 002887, виданого 19 жовтня 2016 року (т. 1 а.с. 64); додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги від 01 вересня 2021 року (т. 2 а.с. 76); акт приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 01 вересня 2021 року (т. 2 а.с. 77); детальний опис робіт (наданих послуг) за договором про надання правової допомоги від 01 вересня 2021 року (т. 2 а.с. 78), відповідно до якого позивачу адвокаткою Павел О.Ю. була надана наступна правнича допомога: підготовка та подання заяви про проведення експертизи судовому експерту Рапач К.В., організація проведення експертного дослідження (збір доказів) - 2500,00 грн.; підготовка та подання позовної заяви від 07 листопада 2022 року про зобов`язання вчинити певні дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди - 8000,00 грн.; участь у судовому засіданні у справі № 492/1017/22, що відбулось 24 квітня 2023 року; підготовка та направлення до суду відповіді на відзив на позовну заяву по справ № 492/1017/22 від 11 травня 2023 року - 2500,00 грн.; підготовка та направлення до суду письмових пояснень на заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву від 22 травня 2023 року - 2500,00 грн.; підготовка та направлення до суду клопотання про доручення доказів від 21 липня 2023 року - 1000,00 грн.; підготовка та направлення до суду клопотання про доручення доказів від 31 серпня 2023 року - 1000,00 грн.; участь у судовому засіданні по справі № 492/1017/22, що відбулось 07 вересня 2023 року - 5000,00 грн.; прибутковий касовий ордер № 1 від 01 вересня 2023 року (т. 2 а.с. 78). Разом з тим, відомостей про те, яка вартість години роботи адвоката матеріали справи не містять. Проаналізувавши долучений до матеріалів справи акт приймання-передачі наданих послуг від 08 вересня 2023 року, який містить опис наданих [PERSON] адвокатом Павел. О.Ю. послуг, а також подані ним документи, суд вважає, що відображена у ньому інформація щодо характеру та обсягу виконаних адвокатом Павел. О.Ю. наданих послуг не відповідає критерію розумності їхнього розміру у розумінні приписів ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Визначений представницею позивача розмір витрат за підготовку та подання позовної заяви у розмірі 8000,00 грн., підготовку та направлення до суду відповіді на відзив на позовну заяву по справі № 492/1017/22 від 11 травня 2023 року у розмірі 2500,00 грн., підготовка та направлення до суду письмових пояснень на заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву від 22 травня 2023 року у розмірі 2500,00 грн. є завищеним, витрати у зазначеній сумі не можна визнати належним чином обґрунтованими та дійсно понесеними у зв`язку із наданням необхідної за обставин цієї справи правової допомоги, оскільки відповідь на відзив за своїм змістом є аналогічна письмовим поясненням на заперечення на відповідь на відзив. Також, у зазначеному акті вказано, що участь у судовому засіданні, що відбулось 24 квітня 2023 року адвокатом оцінено у 5000,00 грн. Як вбачається з протоколу судового засідання, яке відбулося 24 квітня 2023 року, судове засідання за клопотанням представника відповідачки було відкладено для надання можливості представнику відповідачки подати відзив на позовну заяву, тому представницею позивача не доведено реальність та необхідність витрат саме в сумі 5000,00 грн. за участь у судовому засіданні, що відбулось 24 квітня 2023 року та тривало лише 13 хв. з 10:00 год. до 10 год. 13 хв., оскільки заявлені витрати в цілому є завищеними. Також, витрати пов`язані з підготовкою та направленням до суду заперечення на клопотання про огляд доказів за їх місцезнаходженням, які представниця позивача оцінила у 2500,00 грн., клопотання про долучення доказів від 21 липня 2023 року та від 31 серпня 2023 року, які представниця позивача оцінила у 1000,00 грн. кожне не є співмірними та не відповідають критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної роботи. У постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі №211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17) та від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial