Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

Позивач, звернувся до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 07.02.1998 року між [PERSON] та [PERSON] , діючим від імені [PERSON] , на Лозівській філії Харківської товарної біржі був укладений договір купівлі-продажу №70 житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір не був нотаріально посвідчений. Положенням п.9 даного Договору було передбачено, що подальшого його нотаріального посвідчення не потрібно. Цей пункт було включено до Договору відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про товарну біржу», якою передбачено, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Умови договору сторонами були виконані повністю, тобто продавець [PERSON] отримав гроші за житловий будинок, а вона оселилась у придбаному домоволодінні і з часу купівлі житла несе всі витрати по його утриманню та оплаті комунальних послуг. З часу придбання житлового будинку ніяких претензій зі сторони [PERSON] не надходило. Крім того, на підставі рішення ХХХІІ сесії VI скликання Лозівської міської ради Харківської області від 24 травня 2012 року №626 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку, розташовану за місцем розташування придбаного будинку: [ADDRESS] . Постановою приватного нотаріуса Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Курявською О.О. від 17.07.2023 року №16/02-31 відмовлено у посвідченні Договору купівлі-продажу будинку земельної ділянки та житлового будинку, оскільки раніше укладений Договір купівлі-продажу житлового будинку від 07.02.1998 року не відповідає діючому на час його укладення законодавству та його дійсність має бути доведена та встановлена в судовому порядку. Наразі, укласти нотаріальний договір з попереднім власником будинку [PERSON] не можливо, оскільки остання померла. Крім того, Лозівська товарна біржа як юридична особа ліквідована. Відтак, посвідчити спірний договір нотаріально неможливо. Дана обставина позбавляє позивача можливості розпоряджатися власним нерухомим майном, у зв`язку з чим вона звернулася до суду з позовом про захист своїх прав. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04.08.2023 року провадження по вказаній справі було відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадженням з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду телефонограму про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі. Представник відповідача судове засідання не з`явилася, надала клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача та просила вирішити справу на власний розсуд. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом було встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. 07.02.1998 року [PERSON] , діючи від імені [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу №70 житлового будинку, а саме: житловий будинок житловою площею 20,4 кв.м., що знаходиться на земельній ділянці площею 659,6 кв.м. та надвірні будівлі: саман. обл. кирп сарай літ. «Б», кирп. Погріб, лит. «В», дерев. гараж, лит. «Г», дерев. сарай, лит. «Д», дерев. сарай, лит. «Е», дерев. уборна, лит. «1», дерев. огородження, лит. «№», асфальт замощення, лит. «з», розташованого за адресою: [ADDRESS] . Договір був зареєстрований Лозівською філією Харківської товарної біржі, на підставі Закону України «Про товарну біржу», однак нотаріально не посвідчений.(а.с.6) Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №338810484 сформованого 12.07.2023 року, житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , на праві власності за договором купівлі-продажу належить [PERSON] (а.с.8) На підставі рішення ХХХІІ сесії VI скликання Лозівської міської ради Харківської області від 24 травня 2012 року №626 було видано державні акти на право власності на земельні ділянки, які розташовані за адресою: [ADDRESS] .(а.с.9-10) Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6300409452023 сформованого 13.07.2023 року, земельні ділянки, розташовані за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с.11-15) Постановою приватного нотаріуса Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Курявською О.О. від 17.07.2023 року, [PERSON] відмовлено у посвідченні договору купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий номер 6311000000:14:035:0033 та розташованого на ній житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , так як наданий нотаріусу оригінал договору не є нотаріально посвідченим, а тому не може вважатися чинним. Згідно ст.\~12\~ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники справи\~мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх\~процесуальних прав\~та обов`язків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.\~77\~ЦПК України\~предметом доказування\~є обставини,\~що\~підтверджують\~заявлені вимоги\~чи\~заперечення\~або мають\~інше\~значення\~для розгляду\~справи\~і\~підлягають встановленню\~при\~ухваленні\~судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює\~докази\~за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що\~ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному\~та\~безпосередньому дослідженні\~наявних\~у\~справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст.58 Конституції України\~закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до п. 4 Прикінцевих і\~перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Оскільки договір було укладено у 1998 році, то до цих правовідносин має бути застосовано законодавство, яке діяло на той час, тобто Цивільній Кодекс УРСР 1963 року. Згідно ст. 227\~ЦК\~УРСР (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. За змістом ст. ст. 128, 153\~ЦК\~УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповід но до ст. 224\~ЦК\~УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227\~ЦК\~УРСР передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Згідно ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» не\~підлягали\~нотаріальному\~посвідченню угоди,\~які\~зареєстровані\~на біржі,\~якщо\~вони\~являють собою\~купівлю-продаж,\~поставку\~та\~обмін товарів,\~допущених\~до\~обігу на\~товарній\~біржі. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Отже, спеціальним законом не встановлено обов`язкової вимоги щодо нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна, які були укладені за результатами проведення біржового аукціону та зареєстровані на біржі. Згідно п. 1.1 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб", затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 121 від 09.06.98 (в редакції чинній на час укладення договору), передбачено, державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна в бюро технічної інвентаризації є обов`язковою для власників, незалежно від форми власності. Згідно з тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №7/5 від \~7 лютого \~2002 року, \~підприємства бюро технічної інвентарізації здійснюють державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць. Відповідно до п. 5 ст. 3\~Закону\~України\~«Про державну\~реєстрацію\~речових\~прав на\~нерухоме\~майно\~та їх\~обмежень»\~від\~01.07.2004\~р.\~за\~№1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Судом встановлено, що позивач

Outcome: approved