Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-05 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області з позовом, яким просить визнати за собою в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, отримання на своє ім`я правовстановлюючого документа та проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку площєю 2,0000 га, кадастровий номер 6322882200:02:000:0245, яка розташована за межами населених пунктів с.Вірнопілля на території Оскільської сільської ради Ізюмського району Харківської області та призначена для ведення особистого селянського господарства. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначено, що [INFO] померла [PERSON] , яка є матір`ю позивача. Спадкова справа відкрита Приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Чистовим С.Ю. Після смерті матері залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки, загальною площею 2,0000 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів на території с.Вірнопілля Оскільської міської ради Ізюмського району Харківської області, кадастровий номер 6322882200:02:000:0245, номер земельної ділянки № [NUMBER] , передану їй, відповідно до розпоряджень Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області №72 від 24 лютого 2010 року, розпорядження №17 від 26 січня 2012 року, процедуру приватизації, якої спадкодавець розпочала за життя, проте не завершила її оскільки померла. У встановлено законом порядку, прийнявши спадщину він звернувся до нотаріуса по місцю відкриття спадщини з проханням видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану вище земельну ділянку. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлої [PERSON] , на земельну ділянку загальною площею 2,0000 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, процедуру приватизації, якої спадкодавець не завершив, приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Чистовим С.Ю. було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на зазначене нерухоме майно. При зверненні до Оскільської сільської ради Ізюмського району Харківської області з заявою про надання дозволу завершити процедуру приватизації вищезазначеної земельної ділянки було повідомлено, що Оскільська сільська рада Ізюмського району Харківської області відмовляє у наданні дозволу на завершення процедури приватизації земельної ділянки, у зв`язку з тим, що померла [PERSON] не оформила право власності на вищевказану земельну ділянку та з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкоємця. Позивач вказує, що за життя його мати, [PERSON] не оформила держаний акт на право власності на спірну земельну ділянку, жодних правовстановлюючих документів теж не встигла оформити. Таким чином, позивач вважає, що до нього перейшло право на завершення приватизації вказаної земельної ділянки, яке входить до складу спадщини. Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24 грудня 2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та призначено справу в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 23 лютого 2022 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя\~№\~399/0/15-23 від 20.04.2023\~«Про зміну територіальної підсудності судових справ окремих судів Харківської області» змінено з 01 травня 2023 року територіальну підсудність судових справ Ізюмського міськрайонного суду Харківської області Дзержинському районному суду міста Харкова. 08 червня 2023 року вищевказана цивільна справа надійшла до Дзержинського районного суду м.Харкова. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 червня 2023 року, вищевказана цивільна справа надійшла у провадження судді Дзержинського районного суду м.Харкова Теслікової І.І. Ухвалою судді Дзержинського районного суду м.Харкова Теслікової І.І від 22 червня 2023 року вищевказану цивільну справу прийнято в провадження судді та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 08 серпня 2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подавши заяву про проведення судового засідання за його відсутності та про підтримання позивних вимог. Представником Оскільської сільської ради подано заяву про проведення судового засідання за його відсутності. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку, про задоволення позову, з наступних підстав. Відповідно до частини 1\~статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3\~статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18 січня 2018 року виданого Виконавчим комітетом Вірнопільської сільської ради Ізюмського району Харківської області, актовий запис № 02. [PERSON] є матір`ю позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно копії спадкової справи №54/2019 заведеної приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Чистова С.Ю., спадкову справу було заведено 23 вересня 2019 року після смерті [PERSON] , 1947 року народження, яка померла [INFO] . Спадкоємцем по закону є син спадкодавця, [PERSON] , який подав заяву про прийняття спадщини за законом 23 вересня 2019 року, зареєстровану у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 181. Розпорядженням Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області №72 від 24 лютого 2010 року та розпорядженням Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області №17 від 26 січня 2012 року, матері позивача було виділено земельну ділянку, загальною площею 2,0000 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів на території с.Вірнопілля Оскільської міської ради Ізюмського району Харківської області. \~ \~ \~ \~Згідно копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6301105592014 від 02.06.2014, наданого [PERSON] земельна ділянка № [NUMBER] , яка розташована в Вірнопільській сільській раді Ізюмського району Харківської області, загальною площею 2,0000 га, для сільськогосподарської діяльності, кадастровий номер 6322882200:02:000:0245, відомостей про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі відсутня. [PERSON] уклала договір з ФОП [PERSON] про виконання комплексу землевпорядних робіт по розробці технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Було виготовлено технічну документацію із землеустрою. Однак за життя мати позивача не оформила держаний акт на право власності на спірну земельну ділянку, жодних правовстановлюючих документів теж не встигла оформити. Відповідно до вимог статей\~1217,\~1218 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно норм\~статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з пунктом «г» частини першої\~статті 81 ЗК України\~громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Частиною першою\~статті 116 ЗК України\~встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, що передбачено пунктом «а» частини третьої\~статті 152 ЗК України. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами передбачений у\~статті 118 ЗК України. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання (частина шоста\~статті 118 ЗК України). Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення (частина сьома\~статті 118 ЗК України). Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін (частина восьма\~статті 118 ЗК України). Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування (частина дев`ята\~статті 118 ЗК України). Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність (частина десята\~статті 118 ЗК України). У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку (частина одинадцята\~статті 118 ЗК України). Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації (стаття 125 ЗК України). Статтею 125 ЗК України\~визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Частиною 1\~статті 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Повідомлення приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Чистова С.Ю. «щодо оформлення спадщини» №1589/02-14 від 04.12.2021 позивачу повідомлено, що неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] на земельну ділянку, розташовану за межами населених пунктів Оскільської сільської ради Ізюмського району Харківської області (попередня назва до зміни адміністративно-територіального устрою: «Вірнопільська сільська рада Ізюмського району Харківської області») площею 2,0000 га, в тому числі ріллі із земель запасу, контур №4, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 6322882200:02:000:0245, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючої документації.\~Для видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину на зазначену вище земельну ділянку необхідно подати правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності спадкодавця,\~а саме державний акт про право власності на вищевказану земельну ділянку, на підставі якого право власності на вищевказане майно спадкодавця було б зареєстроване у встановленому законом порядку. Відповідно до абзацу 2 пункту 1\~розділу X «Перехідні положення» ЗК України\~рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до\~Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Частиною другою\~статті 16 ЦК України\~визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. З огляду на наведені норми закону, захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини третьої\~статті 152 ЗК України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі\~статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду з позовами про визнання відповідного права у порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, провадження 14-652цс18, у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 128/1911/15-ц, від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17, від 29 серпня 2019 року у справі № 554/1195/17 від 30 червня 2020 року у справі № 623/633/17, від 25 березня 2020 року у справі № 158/1672/17, що свідчить про сталість судової практики у вирішенні питання права на завершення приватизації земельної ділянки. Таким чином, оскільки [PERSON] \~\~не встигла завершити процедуру приватизації на передану їй земельну ділянку у зв`язку зі смертю, а позивач\~\~ не може оформити спадщину, хоча до нього, як спадкоємця за законом, переходять усі права та обов`язки, що належали [PERSON] на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, в тому числі і на право на завершення приватизації земельної ділянки та одержання правовстановлюючих документів на них. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем та третьою особою не суперечить закону, і при цьому не будуть порушені права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Частиною 3\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1\~\~ст.76 ЦПК України\~\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~статті 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України\~передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6\~статті 81 ЦПК України\~передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved