Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-14 00:00:00

У березні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 05 січня 2022 року в сумі 30704,78 грн. та судового збору в розмірі 2684,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05 січня 2022 року між АТ АКБ "Львів" та відповідачем було укладено кредитний договір №15816/112/2022, відповідно до умов якого банк надав відповідачу грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн., зі сплатою 94,5 % річних за користування та з умовою їх повернення в термін до 04 січня 2023 року. Як зазначає позивач, факт отримання [PERSON] кредитних коштів підтверджується меморіальним ордером, однак зобов`язань, взятих на себе за вказаним кредитним договором - позичальник не виконує, у зв`язку з чим позивач набув права дострокового повернення кредиту та процентів за кредитним договором від відповідача. Позивач стверджує, що станом на 21 лютого 2023 року, заборгованість відповідача перед АТ АКБ «Львів» по кредитному договору становить 30704,78 грн., з яких: 18795,92 грн. - сума заборгованості за кредитом та 11908,86 грн. - сума заборгованості за процентами. За викладених обставин, позивач звернувся до суду із даним позовом, за захистом свого порушеного права. Ухвалою суду від 30 березня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Позивач належним чином повідомлений про відкриття провадження у даній справі. Відповідач про розгляд справи неодноразово повідомлявся шляхом надсилання ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви з додатками до неї за зареєстрованою адресою місця проживання, проте конверти з поштовими відправленнями повернулись до суду без вручення, з довідкою АТ Укрпошта «за закінченням терміну зберігання». У відповідності до вимог ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Крім цього, вбачається, що про розгляд даної справи відповідач повідомлявся через офіційний веб-сайт судової влади України, шляхом розміщення відповідного оголошення. Згідно із ч. 11 ст. 128 ЦПК України, зокрема, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. На підставі наведеного, суд вважає, що відповідач був належним чином сповіщений про проведення судового розгляду цивільної справи. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З огляду на вищезазначене суд, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 05 січня 2022 року між позивачем АТ АКБ "Львів" та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №15816/112/2022, згідно з яким відповідачу надано кредит одноразово, безготівково на його поточний рахунок у сумі 20000,00 грн., з умовою його повернення в термін до 04 січня 2023 року (далі - договір, а.с. 4-6). Крім того, вбачається, що сторонами договору також було підписано Додаток № 1 до кредитного договору №15816/112/2022 від 05 січня 2022 року (а.с. 7-8). Відповідно до п. 1.1. Договору Банк зобов`язується надати у власність Позичальника грошові кошти у розмірі та на умовах, обумовлених цим Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит і сплатити проценти за користування Кредитом. Згідно п. 3.2. договору за користування Кредитом Позичальник сплачує Банку фіксовану процентну ставку у розмірі 94,5% річних. Відповідно до п. 3.4 договору проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно за методом "факт/360" (фактична кількість днів у місяці, але умовно у році 360 днів) з дати видачі кредиту по дату повернення Кредиту Позичальником, періодами з першого по останнє число місяця. Пунктом 3.6. Договору встановлено, що Позичальник сплачує проценти щомісяця до дня повернення Кредиту, але не пізніше останнього робочого дня місяця, за який нараховані проценти. Згідно п. 5.1., 5.2. договору позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни, передбачені Договором та/або додатками до нього. Повернення суми кредиту, сплата нарахованих процентів здійснюється за ануїтентною схемою згідно Додатку 1 (платіжного календаря), що є невід`ємною частиною Договору. Згідно п. 5.8. Кредитного договору Банк вправі вимагати дострокового повернення Кредиту, сплати процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим Договором, у випадках обумовлених цим договором і чинним законодавством. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як встановлено судом, відповідач отримав кредитні кошти, згідно умов договору, про що свідчить меморіальний ордер №160364 від 05 січня 2022 року, а отже позивач виконав взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором (а.с. 11). У свою чергу, відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконав, щомісячні платежі не сплачував, у зв`язку з чим позивач набув право вимагати дострокового повернення кредиту та процентів за кредитним договором. Як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 21 лютого 2023 року, у зв`язку невиконанням умов договору, заборгованість відповідача перед АТ АКБ «Львів» по кредитному договору, становить 30704,78 грн., з яких: 18795,92 грн. - сума заборгованості за кредитом та 11908,86 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 3). Тако, відповідно до листа-вимоги АТ АКБ «Львів» від 01 листопада 2022, який адресований відповідачу, банк звернувся до позичальника з вимогою виконати порушене зобов`язання та погасити прострочену заборгованість за кредитним договором (а.с. 12-17). Як вбачається з матеріалів справи, вказана вимога не була виконана відповідачем, а кредитні кошти не були повернуті позичальником на виконання умов договору. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 30704,78 грн. заборгованості за кредитом є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором №15816/112/2022 від 05 січня 2022 року та виписках по рахунку (а.с. 19-23). В той же час, відповідач не скористався своїм процесуальним правом подати відзив до позовної заяви, не надав суду належних та допустимих доказів на спростування викладених обставин справи, а зокрема, що заборгованість є меншою або відсутня. Разом з тим, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2684,00 грн., які сплачено позивачем при зверненні до суду з даним позовом (а.с. 26). На підставі викладеного,

Outcome: approved