Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-07 00:00:00

Представник позивача - адвокат Гофельд Г.С., яка діє на підставі ордеру серії АХ № 1131839 в інтересах позивача подала до Орджонікідзевського районного суду м.Харкова через підсистему «Електронний суд» вищезазначену позовну заяву, в якій просить розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстровано 16 вересня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1636. В обґрунтування вимог позивача, в позовній заяві зазначено, що 16 вересня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1636 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сторона позивача свої вимоги мотивувала тим, що з початком війни в Україні та оголошенням воєнного стану стосунки між сторонами погіршились, що привело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони спільно не проживають. Позивачка вважає збереження шлюбу неможливим, між подружжям відсутнє взаєморозуміння, має місце розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки, внаслідок чого спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам. Вважає, примирення неможливе. Крім того, просить судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 червня 2023 року провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. У судове засідання сторони не з`явились. Через канцелярію суду позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на розірванні шлюбу. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені з 2022 року, мешкають окремо з того ж часу, спільне господарство не ведуть. Строк для примирення не потрібен, збереження шлюбу вважає неможливим. Спору про майно між ними не має. Після розірвання шлюбу прізвище просить залишити без змін - « [PERSON] ». На відшкодуванні судового збору не претендує. Через канцелярію суду також надійшла заява від відповідача [PERSON] , згідно якої він просить розгляд справи проводити у його відсутність. Зазначивши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу; шлюбно-сімейні відносини з позивачем припинені з 2021 року, мешкають окремо з того ж часу, спільне господарство не ведуть. Строк для примирення не потрібен, збереження шлюбу вважає неможливим. Зазначає, що спору про майно не має. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши заяви сторін, письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16 вересня 2011 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1636. Від шлюбних стосунків сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинено, мешкають окремо, шлюб носить формальний характер, спільне господарство не ведеться, на примирення не згодні. Згідно статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки в ході засідання встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що збереження сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дітей, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. За таких обставин, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved