Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-07 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Кулеба І.І. звернулася до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] загальною площею 114,3 кв.м та житловою 61,4 кв.м., зокрема: на 2/3 частки будинковолодіння в порядку спадкування за законом після смерті матері -\~ [PERSON] , померлої [INFO] та на 1/3 частку будинковолодіння, що належить їй як члену колгоспного двору, посилаючись на відсутність правовстановлюючого документу, у зв`язку з чим не може оформити право власності у позасудовому порядку, та просить встановити факт родинних відносин: що [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] , померлого [INFO] , посилаючись на наявність розбіжностей в документах. 23 червня 2023 року, до відкриття провадження у справі, представник позивача [PERSON] адвокат Кулеба І.І. подала до суду заяву про відмову від позовної вимоги в частині вимог про встановлення факту родинних відносин. Ухвалою судді від 26 червня 2023 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання, заяву [PERSON] до Підволочиської територіальної громади (Підволочиської селищної ради), про встановлення факту родинних відносин повернуто позивачу. В судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача подала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у їх відсутності. Представник відповідача - Підволочиської територіальної громади в особі Підволочиської селищної ради Тернопільської області в судове засідання не з`явився, однак подали до суду заяву, згідно якої просять справу розглянути без їх участі, на підставі наявних даних, проти задоволення позову не заперечують. У відповідності до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв`язку з визнанням відповідачем позову, суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому засіданні на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст.\~223,\~247 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: У відповідності до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 30 січня 1992 року, виданого Хмелиськівською сільською радою народних депутатів на підставі рішення виконкому № 25 від 26 грудня 1991 року житловий будинок за [ADDRESS] , належить колгоспному двору, що складається з трьох членів, головою якого є [PERSON] . Згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості №201-20230621-0006129639, виданої 23.06.2023 р. Бюро технічної інвентаризації\~\~Підволочиського району, житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] , загальною площею 114,30 кв.м., житловою площею 61,40 кв.м., введений в експлуатацію у 1939 р., оціночна вартість об`єкта 684536,13 грн. У відповідності до технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами що знаходиться в [ADDRESS] , загальною площею 114,30 кв.м., житловою площею 61,40 кв.м., виготовленого 21.12.2021 р., замовник технічної інвентаризації [PERSON] , будинок складається з житлового будинку - літ. «А», прибудови - літ. «а», прибудови - літ. «а1», прибудови - літ. «а2», хліва - літ. «Б», підвалу - літ. «б», господарського будинку - літ. «В», вбиральні - літ. «Г», криниці - літ. «К», воріт - №1, хвіртки - №2. Згідно копії рішення виконавчого комітету Хмелиськівської сільської ради № 31 від 26 грудня 1991 року «Про визнання права власності на жилі будинки жителів села Хмелиська», виданого архівним відділом Тернопільської районної військової адміністрації від 16.08.2022 року № 787, визнано факт належності та визнано право власності на житлові будинки, що знаходяться в [ADDRESS] , на голову двору, зокрема на колгоспний двір, що розташований по [ADDRESS] , головою якого є [PERSON] . З довідки, виданої архівним відділом Тернопільської області № 5 Тернопільської районної державної адміністрації № 836 від 18.11.2021 року убачається, що по документах архівного фонду «Хмелиськівська сільська рада» у погосподарських книгах с. Хмелиська станом на 1991 рік значиться господарство [PERSON] - 1914 р.н., голови господарства, разом з яким проживали [PERSON] - 1932 р.н., дружина, [PERSON] , 1973 р.н. дочка, [PERSON] 1971 р.н. зять. Відповідно до частини першої\~статті 120 ЦК УРСР\~(у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із частиною другою\~статті 123 ЦК УРСР\~(у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. 15 квітня 1991 року був введений в дію\~Закон України «Про власність»\~в якому відбулося усуспільнення власності і власність колгоспного двору припинила своє існування. Тому до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Відповідно до роз`яснень, що викладені в пункті 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: Відповідно до роз`яснень, що викладені в пункті 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Таким чином, у відповідності до даних положень, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належало по 1/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] як членам колгоспного двору. Після припинення існування колгоспного двору свої частки вони не витребували і продовжували брати участь своєю працею і коштами у веденні спільного господарства колишнього колгоспного двору. Враховуючи, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] був укладений 23 листопада 1991 року, що стверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00037665583 від 29 листопада 2022 р., то [PERSON] не є членом колгоспного двору, оскільки на момент 15 квітня 1991 року не перебував у його складі. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03 липня 1997 року, виданим Хмелиськівською сільською радою народних депутатів, актовий запис № 11. З довідки, виданої архівним відділом Тернопільської області № 5 Тернопільської районної державної адміністрації №1083 від 02.12.2022 року убачається, що по документах архівного фонду «Хмелиськівська сільська рада» у погосподарських книгах с. Хмелиська станом на 1997 рік значиться господарство [PERSON] - 1914 р.н., голови господарства, який помер [INFO] , разом з яким проживали [PERSON] - 1932 р.н., дружина, [PERSON] , 1973 р.н. дочка, [PERSON] 1992 р.н. онук. Згідно довідки, виданої виконкомом Підволочиської селищної ради № 80 від 25.08.2022 року, після смерті [PERSON] в управління спадковим майном вступила його дружина [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08 лютого 2021 року, виданим виконавчим комітетом Підволочиської селищної ради Підволочиського району Тернопільської області, актовий запис № 21. У відповідності до довідки, виданої виконкомом Підволочиської селищної ради № 110 від 03 червня 2021 року, на час смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та шість місяців потому, разом із нею в житловому будинку [ADDRESS] були зареєстровані: дочка [PERSON] - 1973 р.н., онук [PERSON] 1992 р.н., онука [PERSON] 1998 р.н. Відповідно до постанови приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу №83/02-32 від 26 вересня 2022 року вбачається, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] спадкоємцем за законом є дочка померлої [PERSON] . Проте, нотаріусом встановлено, що жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться під [ADDRESS] є колгоспним двором, форма власності якого не передбачена чинним законодавством, а тому, у зв`язку з наявністю неналежного правовстановлюючого документу, у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено. Згідно з\~Постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020року №807-IX «Про утворення та ліквідацію районів»\~у Тернопільській області ліквідовано Бережанський, Борщівський, Бучацький, Гусятинський, Заліщицький, Збаразький, Зборівський, Козівський, Кременецький, Лановецький, Монастириський, Підволочиський, Підгаєцький, Теребовлянський, Тернопільський, Чортківський, Шумський райони. У Тернопільській області утворено Кременецький, Тернопільський та Чортківський райони. При цьому, до Тернопільського району (з адміністративним центром у місті Тернопіль) включено території Байковецької сільської, Бережанської міської, Білецької сільської, Великоберезовицької селищної, Великобірківської селищної, Великогаївської сільської, Залозецької селищної, Збаразької міської, Зборівської міської, Золотниківської сільської, Іванівської сільської, Козівської селищної, Козлівської селищної, Купчинецької сільської, Микулинецької селищної, Нараївської сільської, Озернянської сільської, Підволочиської селищної, Підгаєцької міської, Підгороднянської сільської, Саранчуківської сільської, Скалатської міської, Скориківської сільської, Теребовлянської міської, Тернопільської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті\~1220,\~1222,\~1270 ЦК України). У відповідності до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.\~1217,\~1258 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У відповідності до\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав визначені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868. Статтею 5 Закону визначено об`єкти нерухомого майна, стосовно яких проводиться державна реєстрація прав, а саме: земельні ділянки, підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. Законодавством не передбачена реєстрація права власності на такий об`єкт нерухомого майна, як колгоспний двір. Відповідно до роз`яснень Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року №19-32/319 у випадку смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступному його власнику (спадкоємцю) повинно вирішуватися у судовому порядку. У відповідності до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України у п. 7\~постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах права приватної власності», судам слід враховувати, що відповідно до ст.55\~Закону України «Про власність»\~громадянин не може бути позбавлений права власності на своє майно, крім випадків, передбачених цим законом та іншими законодавчими актами України. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є власником 2/3 частки будинковолодіння розташованого по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] та 1/3 частки будинковолодіння, що належать їй як члену колгоспного двору. Проте позивач не може оформити належне їй право власності на будинковолодіння, оскільки відсутні належним чином оформлені правовстановлюючі документи. Статтями\~15\~та\~16 ЦК України\~передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Статтею 41 Конституції України\~гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою\~статті 316 ЦК України\~поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За вказаних обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог про визнання права власності, у зв`язку з чим право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved