Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

24.07.2023 позивач [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати дійсним договір дарування квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] від 20.11.2012, укладений між [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 10.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 30.08.2023. 30.08.2023 розгляд справи відкладений до 19.09.2023 у зв`язку з неявкою сторін. У судове засідання 19.09.2023 сторони не з`явилися, представник позивача надіслав заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримав, дав згоду на заочний розгляд справи; відповідач про причини неявки не повідомив, відзиву не подав. За письмовою згодою представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, у відповідності до статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України). У відповідності до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача та дружина відповідача - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема на 2/3 частин квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.11.2012, зареєстрованим в реєстрі за № 541, виданим приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Сапоном Г.М., спадкоємцем усього майна померлої [PERSON] є батько позивача [PERSON] (а.с. 12). Як зазначає представник позивача у позовній заяві, позивач [PERSON] спадщину не приймав, оскільки між ним та відповідачем існувала домовленість про оформлення спадщини на одну особу [PERSON] з подальшим її переоформленням на підставі договору дарування на позивача. Так, 20.11.2012 між [PERSON] та [PERSON] у простій письмовій формі було укладено договір дарування належної відповідачу на праві приватної власності квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . При укладенні договору між сторонами було погоджено всі істотні умови дарування вищевказаного майна, зокрема щодо факту передачі майна обдаровуваному з моменту його підписання сторонами, а також щодо умов здійснення нотаріального посвідчення договору не пізніше 10.12.2012 (а.с. 7). За попередньою домовленістю, відповідно до пункту 12 договору дарування від 20.11.2012, сторони домовилися 10.12.2012 з`явитися до приватного нотаріуса Сапона Г.М. для нотаріального посвідчення договору дарування квартири, яка є предметом даного Договору. Проте, як убачається з довідки від 10.12.2012, виданої приватним нотаріусом Сапоном В.М., нотаріального посвідчення Договору у зазначений час не здійснено у зв`язку з неявкою дарувальника [PERSON] (а.с. 8). Позивачем було надіслано лист відповідачу із пропозицією повторної явки до приватного нотаріуса Сапона Г.М. 20.12.2012 о 10 год. 00 хв. для нотаріального посвідчення договору дарування квартири на ім`я позивача (а.с. 9). Однак, у вказані дату й час дарувальник [PERSON] повторно не з`явився до приватного нотаріуса, що підтверджується довідкою від 20.12.2012 (а.с. 10). Попри це, позивач та його родина зареєструвалися у квартирі, що є предметом договору дарування, увесь цей час в ній фактично проживають, сплачують комунальні послуги, що підтверджується актом про проживання від 01.11.2016 та довідкою Деснянської районної у місті Чернігові ради № 157 від 02.11.2016 (а.с. 14, 15). Таким чином, позивач асоціює вищевказану квартиру як єдине житло, що йому належить. У свою чергу відповідач своєю бездіяльністю ухиляється від нотаріального посвідчення договору, як того вимагають норми чинного законодавства України, тому позивач вважає, що відповідно до частини другої статті 220 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) є всі правові підстави для визнання договору дарування дійсним. Згідно із частиною п`ятою статті 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Вищевказана конституційна норма кореспондується з положеннями статті 4 ЦПК України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.\~\~У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. За приписами частин першої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно із статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли домовленості з усіх істотних умов. За приписами частини першоїстатті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник)\~\~передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Відповідно до статті 718 ЦК України дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Згідно із частиною другою статті 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до положень статті 722 ЦК України право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття. За приписами статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з часу передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з положеннями частини другої статті 220 ЦК України, якщо сторони договору домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна сторона ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. З огляду на встановлені обставини справи та досліджені докази, суд доходить висновку про наявність достатніх правових підстав для визнання дійсним договору дарування квартири від 20.11.2012, укладеногосторонами у справі. Оскільки позивач як інвалід ІІ групи (копія посвідчення на а.с. 23) звільнений від сплати судового збору згідно з пунктом 9 частиною першою статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави належить стягнути 1\~073,60 грн судового збору. Ураховуючи викладене,

Outcome: approved