Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

Головне управління Держпраці у Київській області звернулося до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ТОВ «КФ Пожіновація» про стягнення штрафних санкцій. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідно до наказу від 21.03.2016 року №451 та направлення на проведення планової перевірки від 11.04.2016 року №11/13/02, головними державними інспекторами відділу експертної роботи, ринкового нагляду та надання адміністративних послуг Головного управління Держпраці у Київсткій області Перепелициним А.М. та Устиновим О.Ю. проведено перевірку щодо дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з державного ринкового нагляду, а саме: обладнання, що працює під тиском. За результатами проведеної перевірки було виявлено, що відповідачем реалізовано продукцію, яка була об`єктом перевірки, чим порушено ЗУ «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції». Вказані правопорушення зазначені в Акті перевірки характеристик продукції від 12.05.2016 року №11/13/03, який представник відповідача за довіреністю підписувати відмовився. На підставі Акту було складено Протокол від 12.04.2016 року №000633 про виявлені порушення вимог ст.44 ЗУ «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та ст..15 ЗУ «Про Загальну безпечність нехарчової продукції». Позивачем на адресу відповідача направлено лист від 13.04.2013 року №11/3750 щодо розгляду справи про цивільну відповідальність. Розгляд справи щодо ухвалення постанови про накладення штрафних санкцій буде здійснюватися 26.04.2016 року. Позивачем повторно на адресу відповідача направлено лист від 26.04.2016 року №11/4282 щодо розгляду справи про цивільну відповідальність. Розгляд справи щодо ухвалення постанови про накладення штрафних санкцій буде здійснюватися 06.05.2016 року. Директор відповідача та представник за довіреністю на розгляд справи не з`явилися. Заступником начальника позивача Шумелюком І.І. були ухвалено постанову від 06.05.2016 року №000633 про накладення штрафних санкцій. Позивачем направлено лист від 06.05.2016 року №11/4582 щодо ухвалення постанови від 06.05.2016 року №000633 про накладення штрафних санкцій. Згідно з рекомендованим відправленням про вручення поштового відправлення, відповідач отримав вказану постанову 10.05.2016 року. Станом на 25.05.2016 рік постанова не оплачена. А відтак, позивач був змушений звернутися до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь штраф у розмірі 4 250 грн.. Ухвалою судді від 30.09.2016 року було зупинено провадження по цивільній справі Головного управління Держпраці у Київській області до ТОВ «КФ Пожіновація» про стягнення штрафних санкцій до вступу в законну силу рішення суду по цивільній справі № 826/10374/16 за позовом ТОВ «КФ Пожіновація» до Головного управління Держпраці у Київській області про скасування постанови про накладення штрафних санкцій. Відповідно до розпорядження від 24.11.2021 року у зв`язку з прийняттям 19 жовтня 2021 року Вищою радою правосуддя рішення №2087/0/15-21 про звільнення судді Деснянського районного суду міста Києва Клочко І.В., на виконання рішення Зборів суддів Деснянського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2021 року та відповідно до пункту 2.3.52 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року №30 (зі змінами), п.2.3.40 Засад використання автоматизованої системи документообігу Деснянського районного суду міста Києва (зі змінами) призначено повторний автоматизований розподіл справи № 754/7709/16-ц за позовом Головного управління Держпраці у Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «КФ Пожіновація» про стягнення штрафних санкцій. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 24.11.2021 року вище зазначена цивільна справа передана судді Зотько Т.А. Згідно ухвали судді Деснянського районного суду м. Києва Зотько Т.А. від 29.11.2021 було прийнято до свого провадження вказану позовну заяву. Ухвалою судді від 13.02.2023 було поновлено провадження у справі та призначено судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи сповіщений судом належним чином, подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі. Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважав за можливе розглянути справу без участі, прдеставників сторін по справі та на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом установлено, що відповідно до наказу від 21.03.2016 року №451 про затвердження плану проведення перевірок суб`єктів господарювання (виробничих об`єктів) на ІІ квартал 2016 року, затверджено план проведення перевірок суб`єтів господарювання (виробничих об`єктів) на ІІ квартал 2016 року. Керівникам структурних підрозділів Головного управління Держпраці у Київській області забезпечити проведення перевірок у встановленні Планом строки. Відповідно до Акту на проведення планової перевірки від 12.04.2016 року №11/13/02, головними державними інспекторами відділу експертної роботи, ринкового нагляду та надання адміністративних послуг Головного управління Держпраці у Київсткій області Перепелициним А.М. та Устиновим О.Ю. проведено перевірку щодо дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з державного ринкового нагляду, а саме: обладнання, що працює під тиском. На підставі вказаного Акту було складено Протокол від 12.04.2016 року №000633 про виявлені порушення вимог ст.44 ЗУ «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та ст..15 ЗУ «Про Загальну безпечність нехарчової продукції» (а.с.11). Постановою про накладення штрафних санкцій від 06.05.2016 року №000633 на ТОВ «КФ «Пожіновація» було накладено штраф у розмірі 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 4 250,00 грн., який ТОВ «КФ «Пожіновація» мало сплатити у 15-денний строк (а.с.12). Позивачем направлено лист від 06.05.2016 року №11/4582 щодо ухвалення постанови від 06.05.2016 року №000633 про накладення штрафних санкцій. Згідно з рекомендованим відправленням про вручення поштового відправлення, уповноваженою особою отримано вказану постанову 10.05.2016 року. Як вбачається з довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України від 21.05.2015 №1801, головне управління по видами діяльності за КВЕД-2010 відноситься до державного управління загального характеру, відноситься до органу державної влади. Згідно з рішенням №148/26-59-15-51 від 05.06.2015 року Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві, Головне управління є неприбутковою установою. Відповідно до вимог ст.8 ЗУ «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» вбачається, що обов`язки суб`єктів господарювання під час здійснення ринкового нагляду та контролю продукції встановлюються цим Законом, Законом України «Про загальну безпечність нехарчової продукції», виданими відповідно до них іншими нормативно-правовими актами, технічними регламентами. Суб`єкти господарювання зобов`язані при здійсненні господарської діяльності ефективно взаємодіяти між собою під час вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, передбачених цим Законом. Суб`єкти господарювання зобов`язані надавати на запит органів ринкового нагляду документацію, що дає змогу ідентифікувати: 1) суб`єкта господарювання, який поставив їм продукцію; 2) суб`єкта господарювання, якому вони поставили продукцію. Суб`єкти господарювання зобов`язані надавати документацію, визначену частиною п`ятою цієї статті, протягом строку, встановленого відповідним технічним регламентом, а якщо такий строк технічним регламентом не встановлено - протягом десяти років після того, як їм було поставлено відповідну продукцію, та протягом десяти років після того, як вони поставили відповідну продукцію. У разі якщо виробник продукції не може бути ідентифікований органом ринкового нагляду, для цілей цього Закону особою, що ввела таку продукцію в обіг, вважається кожен суб`єкт господарювання в ланцюгу постачання відповідної продукції, який протягом строку проведення перевірки не надав документацію, що дає змогу встановити найменування та місцезнаходження виробника або особи, яка поставила суб`єкту господарювання цю продукцію. Згідно із чч. 2,4 статті 15 ЗУ До виробника застосовуються адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу в разі: 1) введення ним в обіг небезпечної нехарчової продукції - у розмірі шести тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на нього вже було накладено штраф, - у розмірі двадцяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; 2) невиконання вимог, встановлених пунктом 5 частини першої статті 8 цього Закону, - у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на нього вже накладено штраф, - у розмірі шести тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. До виробника або розповсюджувача застосовуються адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу в разі: 1) невиконання або неповного виконання рішення органу державного ринкового нагляду про вжиття заходів із забезпечення безпечності продукції, визначених частинами першою - третьою статті 12 цього Закону, - у розмірі шести тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для виробника та у розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для розповсюджувача; 2) невиконання або неповного виконання рішення органу державного ринкового нагляду про вжиття заходів із забезпечення безпечності продукції, визначених частиною четвертою статті 12 цього Закону, - у розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для виробника та у розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для розповсюджувача; 3) створення перешкод шляхом недопущення (вчинення протидії, загрози безпеці) до проведення перевірок характеристик продукції та невиконання встановлених цим Законом вимог посадових осіб, які здійснюють ринковий нагляд, - у розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Частиною 5 даної статті, суб`єкт господарювання зобов`язаний сплатити штраф у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання постанови про його накладення. У разі несплати штрафу в зазначений строк він стягується в судовому порядку. Рішення про накладення штрафу у справах про порушення, передбачені цим Законом, може бути оскаржено до суду відповідно до закону. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.10.2022 було відмовлено в задоволенні позовних вимог в адміністративній справі 826/10374/16 за позовом ТОВ «КФ Пожіновація» до Головного управління Держпраці у Київській області про скасування постанови про накладення штрафних санкцій, яке набуло чинності 26.11.2022. За таких обставин, з урахуванням того, що у задоволенні позовних вимог в адміністративній справі 826/10374/16 ТОВ «КФ Пожіновація» до Головного управління Держпраці у Київській області про скасування постанови про накладення штрафних санкцій було відмовлено, а відтак право позивача підлягає захисту в судовому порядку. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 95 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності з ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved