Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

Рішенням Чорнухинського районного суду Полтавської області від 30 березня 2023 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання - задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, починаючи з 01.12.2022 року, і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення [PERSON] 23-х річного віку. Стягнуто з [PERSON] судовий збір у розмірі 1073,6 0грн. на користь держави. Додатковим рішенням Чорнухинського районного суду Полтавської області від 12 квітня 2023 року заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Штепи Дмитра Юрійовича про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу - задоволено повністю. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000,00 грн. Не погодившись з рішенням та додатковим рішенням суду першої інстанції, їх в апеляційному порядку оскаржив відповідач [PERSON] . Постановою Полтавського апеляційного суду від 17 липня 2023 року апеляційні скарги [PERSON] - залишено без задоволення. Рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 30 березня 2023 року та додаткове рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 12 квітня 2023 року - залишено без змін. 20 липня 2023 року представником [PERSON] - адвокатом Штепою Д.Ю. подано до Полтавського апеляційного суду заяву про ухвалення додаткової постанови про стягнення судових витрат на професійну правову допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції у порядку ст. 141 ЦПК України у розмірі 4 000 грн. Апеляційний суд у складі колегії суддів, вирішуючи заяву про ухвалення додаткового рішення (постанови) зазначає наступне. Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно матеріалів справи, у відзивах на апеляційні скарги представник [PERSON] - адвокат Штепа Д.Ю. зазначав, що позивач понесла витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом даної справи в суді апеляційної інстанції, орієнтовний розмір яких складає 4 000 грн., які просив покласти на відповідача [PERSON] . Крім того, представником позивача зазначено, що докази, які підтверджують розмір понесених судових витрат будуть надані суду протягом 5-ти днів з дня проголошення судового рішення з врахуванням норм ч.8 ст. 141 ЦПК України. Згідно матеріалів справи, Полтавським апеляційним судом розглянуто дану справу в апеляційному порядку з прийняттям відповідної постанови 17 липня 2023 року. Заяву про ухвалення додаткового рішення подано до Полтавського апеляційного суду 20 липня 2023 року. Тобто, представником [PERSON] - адвокатом Штепою Д.Ю. подано заяву про ухвалення додаткового рішення з дотриманням ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат з врахуванням наданих доказів, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У відзивах на апеляційні скарги представник [PERSON] - адвокат Штепа Д.Ю. зазначив, що орієнтовний розмір витрат, які позивач очікує понести під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції становить 4 000 грн. Просив судові витрати покласти на відповідача [PERSON] . Одночасно з заявою про ухвалення додаткового рішення на підтвердження понесених судових витрат на професійну правову допомогу у суді апеляційної інстанції представником [PERSON] - адвокатом Штепою Д.Ю. надано належним чином завірені копії: договору від 17 лютого 2023 року про надання правової (правничої) допомоги, додаткової угоди №2 до договору від 01 червня 2023 року про надання правової (правничої) допомоги, акту від 17.07.2023 року, квитанції від 10.07.2023 року про сплату гонорару у розмірі 1500 грн. та розрахунок судових витрат на професійну правову (правничу) допомогу у справі №549/342/22 (а.с. 257-263). Згідно умов договору від 17 лютого 2023 року про надання правової (правничої) допомоги сторонами визначено, що розмір гонорару, який клієнт сплачує Бюро за надану в межах цього договору правову допомогу, визначається сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього договору. Згідно п.2 додаткової угоди №2 до договору про надання правової допомоги №47/23 від 17 лютого 2023 року сторонами визначено вартість послуг, а саме: підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу на рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 30.03.2023 року - 750 грн.; підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу на додаткове рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 12.04.2023 року -750 грн. Крім того, п. 2.3 передбачено, що в разі залишення Полтавським апеляційним судом в силі рішення суду першої інстанції від 30.03.2023 року, клієнт бере на себе зобов`язання сплатити Бюро гонорар успіху у розмірі 2 500 грн. Згідно акту виконаних робіт від 17 липня 2023 року, сторони договору [PERSON] та адвокат Штепа Д.Ю. погодили обсяг виконаної роботи, зокрема, в частині наданих послуг під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, встановивши, що вартість наданих послуг становить 4 000 грн., з яких вартість послуг з правової (правничої) допомоги становить 1500 грн., розмір гонорару успіху становить 2 500 грн. Вказаний обсяг наданих послуг адвокатом Штепою Д.Ю. оплачено клієнтом [PERSON] у розмірі 1500 грн., що підтверджується квитанцією від 10.07.2023 року ( а.с. 258). Заяву про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, до суду апеляційної інстанції не надано. Згідно ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України" (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з п. 4, 6, 9 ч.1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Відповідно ст.. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що надані представником [PERSON] - адвокатом Штепою Д.Ю. документи в їх сукупності є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі, а саме 1500 грн. Вказаний розмір судових витрат доведений, документально, обґрунтований та підлягає розподілу за результатами розгляду справи. Стосовно гонорару успіху, апеляційний суд зазначає, що суд має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й враховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55 рішення Iatridis v. Greece, заява № 31107/96), водночас, угоди про гонорар успіху не можуть зобов`язувати суд в обов`язковому порядку стягувати таку суму. Водночас, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. При цьому колегія суддів приймає до уваги правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 12.05.2020 року у справі №904/4507/18, зокрема, на позицію викладену у п.5.42-5.44. «У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом (в даному випадку відсоток суми по розблокованим податковим накладним). Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55). З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність «. Варто зазначити, що поняття «гонорар успіху» не закріплене на законодавчому рівні. При цьому, як вбачається з Правил адвокатської етики, адвокат зобов`язаний приділяти розумно необхідну увагу для успішного виконання кожного доручення, незалежно від розміру обумовленого гонорару. Отже, уклавши договір про надання правової допомоги адвокат визначає гонорар, тобто вартість своїх послуг за виконання доручення (надання послуг) і при цьому адвокат зобов`язаний використати всі розумно необхідні і доступні йому законні засоби для надання ефективної професійної правничої (правової) допомоги клієнту та успішно здійснити його захист або представництво. Виходячи з викладеного, судом не встановлено, що такі витрати як «гонорар успіху» були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим у даній справі. Таким чином, визначаючи співмірність заявлених до відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, беручи до уваги заперечення відповідача, колегія суддів враховує, що дана справа є справою незначної складності, яка не потребує значного часу на опрацювання нормативно-правових актів; справа містить незначний обсяг обставин, які відносяться до предмета доказування; справа розглядалася судом апеляційної інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами; судові засідання не проводились; наявна стала судова практика, тому заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Outcome: partial