Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Чучков Михайло Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса. Позов мотивує тим, що із матеріалів виконавчого провадження [NUMBER] стало відомо, що 12.05.2021 р. приватним нотаріусом КМНО Остапенко Є.М. був вчинений виконавчий напис №36124. Згідно із якого на користь ТОВ «Фінпром Маркет» із [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором №338/701338 від 02.07.2007 р. у розмірі 39 253, 26 грн. Зазначив, що У виконавчому написі №36124 від 12.05.2021 р. зазначено, що загальна заборгованість за кредитним договором №338/701338 від 02.07.2007 р. (за період з 13.12.2020 р. по 12.05.2021 р.) становить: 39 203, 26 грн. (заборгованість за тілом кредиту). Звертає увагу суду, що відповідно до п.1.1. кредитного договору№338/701338 від 02.07.2007 р. банк надає позичальнику кредит у сумі 3000 дол США строком на 36 місяців з 02.07.2007 р. по 01.07.2010 р. Відповідно до ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Як вбачається із виконавчого напису він вчинений 12.05.2021 р. щодо вимог які виникли станом на 02.07.2010 р., а відтак нотаріус не мав законної можливості для вчинення виконавчого напису щодо вимог стягнення заборгованості, оскільки було порушено вимоги ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» (було порушено строк позовної давності). Таким чином вбачається спірність щодо розміру заборгованості, а відтак відсутність у нотаріуса законної можливості вчинення виконавчого напису. Також зазначив, що у тексті виконавчого напису №36124 від 12.05.2021 р. міститься посилання на пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, який затверджений постановою КМУ від 29.06.1999 р. №1172. У 2014 р. до вказаного Переліку були внесені зміни, затверджені постановою КМУ від 26.11.2014 р. №662, якими, зокрема, доповнено перелік новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Так, документом, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, є кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. В справі №826/20084/14 постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. визнано незаконною та не чинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 року, зокрема, в частині, наведеній вище. Виконавчий напис №36124 вчинений нотаріусом 12.05.2021 р., тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.12.2017 р. у справі №826/20084/14. Відповідно до п. 1 Переліку для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Поряд з цим кредитний договір №338/701338 від 02.07.2007 р. укладений в простій письмовій формі без нотаріального посвідчення. Вказані обставини є самостійною підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Вказав, що 12.07.2023 р. з рахунка [PERSON] було списані кошти у розмірі 27 712 (двадцять сім тисяч сімсот дванадцять) гривень 72 коп. в якості оплати в рамках виконавчого провадження [NUMBER] з виконання виконавчого напису №36124 від 12.05.2021 р., що підтверджується Історією по картковому рахунку. З урахуванням протиправності виконавчого напису №36124 від 12.05.2021 р. (що обґрунтовується в попередніх розділах) є необхідним стягнути списані кошти із стягувача (ТОВ «Фінпром Маркет» (код ЄДРПОУ 43311346). В зв`язку з чим просить суд, визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Миколайовича від 12.05.2021 р. зареєстрованого в реєстрі за №36124 щодо стягнення з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (код ЄДРПОУ 43311346) заборгованості за кредитним договором №338/701338 від 02.07.2007 р. Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (код ЄДРПОУ 43311346) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) грошові кошти у розмірі 27 712 (двадцять сім тисяч сімсот дванадцять) гривень 72 коп. Судові витрати стягнути із відповідача. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кухленка Д.С. від 25 липня 2023 року задоволено заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Ходака В.В. про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Миколайовича від 12.05.2021р. зареєстрованого в реєстрі за № 36124 щодо стягнення з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованості за кредитним договором № 338/701338 від 02.07.2007р., яке проводиться в рамках виконавчого провадження № [NUMBER] до набрання рішення суду у цивільній справі № 367/5422/23 законної сили. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кухленка Д.С. від 26 липня 2023 року у справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Чучков Михайло Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса було відкрито спрощене провадження у даній справі з викликом сторін. В судове засідання позивач та його представник не з`явився, були повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Через канцелярію суду надали заяву, в якій просили розгляд справи проводити у їхню відсутність, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив задовольнити позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Фінпром Маркет» в частині визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрованого за № 36124 від 12 травня 2021 року таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з ТОВ «Фінпром Маркет» судового збору за подання позовної заяви в розмірі 537грн., та у разі подання заяви про забезпечення позову в розмірі 268,4 грн. Також скориставшись своїм правом надили відзив на позовну заяву [PERSON] в частині вимоги щодо стягнення грошових коштів зазначили, що Позивач просить суд стягнути з ТОВ «Фінпром маркет» грошові кошти в розмірі 27 712,72 грн., які були стягнені в ході проведення виконавчих дій. Проте з такими вимогами не можливо погодитись, з огляду на наступне: 1. В матеріалах цивільної справи відсутні докази, що підтверджують перерахування стягну тих з позивача коштів на банківські реквізити саме відповідача - ТОВ «Фінпром маркет» та в розмірі згідно позовних вимог - 27 712,72 грн. 2. Кошти, стягнуті в рамках виконавчого провадження, неможливо вважати безпідставно набутими. Щодо відсутності документів, які підтверджують безпідставне стягнення грошових коштів на користь ТОВ «Фінпром маркет» зазначили, що доводи позивача стосовно стягнення з останнього коштів в розмірі 27 712,72 грн. на користь ТОВ «Фінпром маркет» - є безпідставними та такими, що не підтверджуються фактичними обставинами справи. Згідно наданих позивачем доказів можна лише підтвердити факт утримання з позивача певних грошових коштів. Але надані матеріали абсолютно не підтверджують, що вказані грошові кошти були перераховані саме за банківськими реквізитами ТОВ «Фінпром маркет», і саме у вказаному позивачем розмірі - 27 712,72 грн.. Стверджують, що грошові кошти в розмірі 27 712,72 грн. на розрахункові рахунки відповідача - ТОВ «Фінпром маркет» не надходили, в підтвердження цього надають виписку з рахунку [PERSON] із зазначенням суми заборгованості, строку, за який провадиться стягнення та відміткою стягувача про непогашення заборгованості за Кредитним договором № 338/701338 від 02.07.2007р., який було укладено між [PERSON] та AT "ІНДУСТРІАЛЬНО-ЕКСПОРТНИЙ БАНК". Кошти, які було стягнуто на підставі виконавчого документу, а саме: виконавчого напису, виданого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем за № 9506 від 23.02.2021р. про стягнення із боржника, яким є - [PERSON] , заборгованості на користь ТОВ " Фінпром маркет" в рамках виконавчого провадження № [NUMBER] перераховувались на рахунок приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова Михайла Олександровича. Щодо застосування положень ст. 1212 ЦК України: Підставою виникнення прав та обов`язків сторін, у даному випадку - щодо стягнення грошових коштів з [PERSON] є укладений між останньою та AT "ІНДУСТРІАЛЬНО-ЕКСПОРТНИЙ БАНК" кредитний договір № 338/701338 від 02.07.2007р., який в свою чергу встановлює заборгованість (чи її відсутність) та на якому відповідно був вчинений виконавчий напис нотаріуса. Питання щодо чинності (дійсності) вказаного договору, в тому числі в судовому порядку, не вирішувалось. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604-607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання). Набуття однією зі сторін зобов`язання за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не : безпідставним. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії судці з Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.05.2019 року по справі № 522/5771/16-ц, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27.01.2020 року по справі № 308/13503/16-ц. Оскільки між сторонами у справі існують договірні відносини, а кошти, які позивач просить повернути, стягнуті в рамках виконавчого провадження як заборгованість за кредитним договором, їх не може бути витребувано відповідно до положень ст. 1212 ЦК України як безпідставне збагачення. У цьому разі договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень ч. 1 ст. 1212ЦКУкраїни. Згідно із п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави, чого в цьому випадку не відбулося. Враховуючи вище викладене, просили суд, цивільну справу з позовом [PERSON] слухати за відсутності представника відповідача - ТОВ «Фінпром маркет». Витребувати у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Пучкова Михайла Олександровича документи які підтверджують стягнення коштів в рамках виконавчого провадження № [NUMBER] та перерахування на рахунок ТОВ «Фінпром маркет». У задоволені позовних вимог [PERSON] частині щодо стягнення з ТОВ «Фінпром маркет» грошових коштів в розмірі 27 712,72 грн. -відмовити. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи - приватний виконавець виконавчого округу Київської області Чучков Михайло Олександрович в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. 12.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис № 36124, відповідно до якого запропоновано стягнути з [PERSON] , невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Груп Фактор», код ЄДРПОУ 39866943, відступлено право вимоги на підставі Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 14/12/2020-ФМ від 14 грудня 2020 року, за Кредитним договором № 338/701338 від 02 липня 2007 року, укладеним між первісним кредитором - Акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк», код ЄДРПОУ 14361575 та [PERSON] .. Як зазначено у виконавчому написі, строк платежу за кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 13.12.2020 року по 12.05.2021 року включно, сума заборгованості складає 39253,26 грн. Виконавчий напис зареєстрований в реєстрі 12.05.2021 за № 36124. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучковим Михайлом Олександровичем відкрито виконавче провадження № [NUMBER] із примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича № 36124 від 12 травня 2021 року про стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості в розмірі 39253,26 грн. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. При цьому, статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до яких нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року в справі № 6-887цс17, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Тобто, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Так, відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Однак пунктом 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001. Вказаний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі № 910/13233/17 від 29 січня 2019 року. Однак приватним нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису залишено поза увагою, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи за кредитними договорами, укладеними у простій письмовій формі, визнані нечинними з дня їх прийняття. З матеріалів справи вбачається, що в порушення вказаних положень матеріального права оспорюваний виконавчий напис було вчинено на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчувався, відсутністю оригіналів розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку. Оскаржений позивачем виконавчий напис вчинений нотаріусом 12 травня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17. Крім того, аналогічна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». За встановлених обставин, суд вважає позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису № 36124 від 12.05.2021 таким, що не підлягає виконанню, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача з відповідача 27 712,72 грн. безпідставно набутих коштів слід зазначити таке. З матеріалів справи вбачається, що відповідно історії по картковому рахунку від 17.07.2023, виданого АТ «Райффайзен Банк» на запит [PERSON] , встановлено, що 12.07.2023 з рахунка [PERSON] були списані кошти в розмірі 27 712,72 грн., деталі транзакції: примусове списання коштів/арешт Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. стягнення за ВП № [NUMBER] з виконання виконавчого документу: виконавчий напис № 36124 виданий 12.05.2021 документ видав: приватний нотаріус. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Наведені висновки викладені у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 910/1531/18, від 29.05.2019 у справі № 757/42443/15-ц, від 28.01.2020 у справі № 910/16664/18, від 08.09.2021 у справах № 201/6498/20, № 206/2212/18 тощо. Окрім того, Верховний Суд у постанові від 08.09.2021 у справі № 201/6498/20 висновки апеляційного суду про те, що між сторонами виникли договірні відносини у зв`язку з укладенням кредитного договору, що виключає можливість застосування статті 1212 ЦК України, визнав помилковими, оскільки факт визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з позивача) таким, що не підлягає виконанню, є підставою для повернення коштів. При цьому обставини наявності або відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за таким кредитним договором можуть бути предметом окремого судового розгляду. З огляду на те, що під час виконавчого провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса, зареєстрованого в реєстрі за № 36124 від 12.05.2021, стосовно якого суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання цього виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, було стягнуто з боржника [PERSON] та перераховано на рахунок ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» 27 712,72 грн., тому ці кошти підлягають стягненню з відповідача на підставі статті 1212 ЦК України як безпідставно набуті. Також, щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, судом встановлено наступне. В обґрунтування заявленої суми на надання правничої допомоги представником позивача надано копію договору про надання правової (правничої) допомоги № 273 від 15.07.2023р. укладеного між [PERSON] та Адвокатом Ходаком В.В., описом виконаної роботи, ордер на надання правничої (правової) допомоги від 15.07.2023 р., копією рахунку № 273-1 від 15.07.2023, та копією квитанції до платіжного інструкції на переказ готівки № 1HFN3621M від 17 липня 2023р., копією заключної виписки від 20.07.2023 за період з 17.07.2023 по 17.07.2023.(а.с.36-41). Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частинами 1-3 статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Приписами ст. 137 ЦПК України встановлено, що до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Необхідно зауважити, що ч. 6 ст. 137 ЦПК України передбачає, що обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідачем у клопотанні про зменшення витрат на правничу допомогу було зазначено про не співмірність витрат зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт, пов`язаних зі справою, також зазначено, що вартість адвокатських послуг є значно завищеною порівняно з іншими витратами на адвокатські послуги в інших аналогічних справах. Враховуючи зазначене, суд вважає, що заявником документально підтверджено понесені витрати на правничу допомогу. З урахуванням вимог ч. 4 ст. 137, ч. ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, а також відповідно до розміру задоволених вимог, суд приходить до висновку про необхідність стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 10000,00 гривень. Також, представник відповідача в своїй заяві про визнання позовних вимог від 01.09.2023р. просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальності «Фінпром Маркет» лише 50% судового збору за подання позовної заяви в розмірі 537 грн., та уразі подання заяви про забезпечення позову в розмірі 268,4 грн., а інші 50% судового збору повернути позивачу з державного бюджету. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Передбачене ч. 1 ст. 142 ЦПК України повернення 50 відсотків від судового збору, сплаченого при поданні заяви у разі визнання відповідачем позову є правом, а не обов`язком суду. Суд вважає, що в задоволенні клопотання представника відповідача про повернення 50% судового збору з державного бюджету слід відмовити, оскільки позивач не визнає суму заборгованості за кредитним договором. Крім того, суд враховує, що саме недобросовісна поведінка відповідача призвела до звернення позивача до суду та зумовило вирішення спору судом по суті. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений при подачі позову та при подачі заяви про забезпечення позову судовий збір. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі викладеного та

Outcome: approved