Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

Заява обґрунтована зокрема тим, що [PERSON] [INFO] є сином [PERSON] [INFO] (місце народження село Новополлє, Бахчисарайського району, Крим, громадянин України, паспорт серія [NUMBER] виданий Генічеським РВ УМВС України в Херсонській області 17.09.1997р.), що підтверджується свідоцтвом про народження заявника [NUMBER] , запис №381 Згідно із довідкою №1615-7501131879 від 14 липня 2022 року [PERSON] взятий на облік як внутрішньо переміщена особа, яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер у смт. Новоолексіївка, Генічеський район, Херсонська обл., про що Сімферопольським районним відділом ЗАГС №2 Департаменту ЗАГС Міністерства юстиції Республіки Крим видано свідоцтво про смерть від 13 червня 2023 року [NUMBER] , актовий запис №170239910003002724004. Факт смерті також підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №850 від 02 червня 2023 р., з якого вбачається що [PERSON] помер [INFO] у смт. Новоолексіївка, Генічеського району, Херсонської обл. Задля здійснення державної реєстрації смерті батька заявник звернувся до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, але отримав відмову від 18 липня 2023р. №194/30.3-61, у зв`язку з тим, що заявник надав документи видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлення факту смерті [PERSON] заявнику необхідно для державної реєстрації смерті, проведеної державним органом України, з метою відкриття спадкової справи на території України та спадкування спадкового майна. На сьогоднішній час свідоцтво про смерть, видане відділом РАЦС країни-агресора не відноситься до підстав для реєстрації смерті на території України, тому заявник позбавлений можливості зареєструвати його смерть іншим способом. На підставі вищевикладеного, просив суд ухвалити рішення, яким: - встановити факт смерті громадянина України [PERSON] [INFO] , яка настала [INFO] у смт. Новоолексіївка, Генічеського району Херсонської області. Представник заявника в судове засідання не з`явився. На адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі, в якій просив розглядати заяву без його участі, просив задовольнити вказану заяву. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, просила розглядати заяву без їх участі, проти її задоволення не заперечували. Дослідивши матеріали заяви та докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Згідно до ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 2 ст.\~315\~ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені будь-які факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав фізичних осіб. Відповідно до ст.\~1\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України N\~5\~від 31\~березня 1995\~року "Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення" "Відповідно до статей 255, 271\~ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення". Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст.\~315\~ЦПК України суд вправі встановити факт смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Так судом встановлено, що заявник [PERSON] [INFO] є сином [PERSON] [INFO] (місце народження село Новополлє, Бахчисарайського району, Крим, громадянин України, паспорт серія [NUMBER] виданий Генічеським РВ УМВС України в Херсонській області 17.09.1997р.), що підтверджується свідоцтвом про народження заявника [NUMBER] , запис №381 Згідно із довідкою №1615-7501131879 від 14 липня 2022 року [PERSON] взятий на облік як внутрішньо переміщена особа, яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер у смт. Новоолексіївка, Генічеський район, Херсонська обл., про що Сімферопольським районним відділом ЗАГС №2 Департаменту ЗАГС Міністерства юстиції Республіки Крим видано свідоцтво про смерть від 13 червня 2023 року [NUMBER] , актовий запис №170239910003002724004. Факт смерті також підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №850 від 02 червня 2023 р., з якого вбачається що [PERSON] помер [INFO] у смт. Новоолексіївка, Генічеського району, Херсонської обл. Задля здійснення державної реєстрації смерті батька заявник звернувся до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, але отримав відмову від 18 липня 2023р. №194/30.3-61, у зв`язку з тим, що заявник надав документи видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлення факту смерті [PERSON] заявнику необхідно для державної реєстрації смерті, проведеної державним органом України, з метою відкриття спадкової справи на території України та спадкування спадкового майна. На сьогоднішній час свідоцтво про смерть, видане відділом РАЦС країни-агресора не відноситься до підстав для реєстрації смерті на території України, тому заявник позбавлений можливості зареєструвати його смерть іншим способом. Заявник, як син померлого, не може здійснити подальшу реєстрації факту смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документу - свідоцтва про смерть, згідно чинного законодавства України. Згідно ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються не\-законними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не ство\-рює правових наслідків. Згідно до вимог ч. 1 ст.\~76\~ЦПК України "Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи". Як передбачено ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до Інформаційного листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року N 990-VIII "Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України" - "Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказівю. При вирішенні питання щодо належності доказів по справ наданих заявником, суд також враховує практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) зокрема у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), відповідно до якої документи, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами та органами реєстрації громадянського стану), що знахо\-дяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братися до уваги судом та оцінюватися разом із інши\-ми доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ. З урахуванням викладеного та відповідно до ст. 77 ЦПК України, суд не може прийняти, як належний доказ: свідоцтво про смерть [PERSON] , так як вказаних державних органів, які мають повноваження для реєстрації такої дії, підконтрольних Україні на теперішній час немає . Однак з урахуванням практики ЄСПЛ суд приймає до уваги фактичні обставини, відповідно до інформації про смерть, причини смерті, та вважає за можливе встановити факт смерті останнього на тимчасово окупованій території України. Відповідно до ч.2 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» смерть підлягає державній реєстрації. Ч. 1 ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою (пункт перший); рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою (пункт другий). У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved