Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

16.05.2023 року ОСББ «Глорія Парк» (далі по тексту - позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про стягнення заборгованості, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість зі сплати щомісячних внесків на управління та внесків до ремонтного і резервного фондів у загальному розмірі сумі 22 767,88 грн., а також судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач є власником приміщення за адресою: [ADDRESS] , яке перебуває на балансі з обслуговування в ОСББ «Глорія Парк». Протоколами Загальних зборів ОСББ «Глорія Парк» від 21.06.2020р., 19.09.2021р. затверджено розміри щомісячних внесків на управління (утримання багатоквартирних будинків та прибудинкової території) та внесків до ремонтного і резервного фондів. Однак відповідач належним чином не виконувала та не виконує свої зобов`язання зі сплати внесків, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість за період часу з 01.02.2021р. по 30.04.2023р. у загальному розмірі 22767, 88 грн. Оскільки в досудовому порядку вирішити спір не вбачається можливим, тому позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 19.05.2023р. позовну заяву було залишено без руху. Ухвалою суду від 06.07.2023р. було відкрито провадження у цивільній справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а також встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення копії ухвали суду подати відзив на позовну заяву у відповідності до статті 274 ЦПК України. Копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовну заяву з доданими до неї документами було направлено на адресу відповідача, однак поштове відправлення повернулося на адресу суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що відповідач є власником приміщення 5 по [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.05.2023р. Судом встановлено, що 28 лютого 2019 року було зареєстровано Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Глорія Парк» за адресою: 03062, м. Київ, вул.Нивська, 4Г. 21 червня 2020 року було проведено Загальні збори ОСББ «ГЛОРІЯ ПАРК», на яких згідно з протоколом від 21.06.2020 року на підставі виключної компетенції більшістю голосів співвласників було встановлено: 1. розмір внеску на управління (утримання багатоквартирних будинків та прибудинкової території) за адресою: [ADDRESS] , вул. Нивська, 2-Л, [ADDRESS] (далі по тексту «Будинки») з 1 липня 2020 року в розмірі 7 грн/м2 для власників/співвласників квартир та 9 грн/м2 для власників/співвласників нежитлових приміщень. 2.встановити для власників/співвласників квартир та нежитлових приміщень розмір внеску в резервний фонд 0,50 грн/м2 га в ремонтний фонд 0,50 грн/м2; 3.встановити, що внесок на управління багатоквартирним будинком та інші внески або платежі ОСББ повинні сплачуватись співвласниками до 20-го числа розрахункового місяця (включно). 19 вересня 2021 року було проведено Загальні збори ОСББ «ГЛОРІЯ ПАРК», на яких згідно з протоколом від 19.09.2021 року на підставі виключної компетенції більшістю голосів співвласників було встановлено: 1. затвердити розмір базового щомісячного внеску на управління (утримання багатоквартирних будинків та прибудинкової території) за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] (далі по тексту «Будинки») з 1 січня 2022 року в розмірі 9 грн/м2 для власників/співвласників квартир та 11 грн/м2 для власників/співвласників нежитлових приміщень; 2. затвердити для власників/співвласників квартир та нежитлових приміщень розмір внеску в резервний фонд 0,50 грн/м2 та в ремонтний фонд 0,50 грн/м2 3. встановити, що внесок на управління багатоквартирним будинком та всі інші внески або платежі, які затверджені загальними зборами співвласників ОСББ «ГЛОРІЯ ПАРК» повинні сплачуватись співвласниками до 20-го числа розрахункового місяця (включно). Статтею 15 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" від 29 листопада 2001 року №2866-ІІІ передбачено, що співвласник зобов`язаний: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Згідно частин 2, 3 статті 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року № 417-VIII витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Абзацом 4 частини 1 статті 17 Закону України від 28 листопада 2001 року №2866-ІІІ передбачено, що для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право: вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів. Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Наведене в сукупності свідчить про те, що особа, яка є власником приміщення і, в свою чергу, співвласником будинку, в якому створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, зобов`язана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку, а об`єднання наділено правом у разі не здійснення цією особою таких дій звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих за цими витратами платежів. При цьому, відсутність окремо укладеного між сторонами договору не є обставиною, що звільняє відповідача від сплати внесків, оскільки такий обов`язок покладено на нього нормами Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку". Згідно наданого стороною позивача розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач має заборгованість зі сплати щомісячних внесків на управління та внесків до ремонтного і резервного фондів за період часу з 01.02.2021 р. по 30.04.2023 року у загальному розмірі 22 767,88 грн. Вимогами ст. 322 ЦК України визначено, що тягар утримання майна покладається на власника, а саме: власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" особа, яка є власником приміщення і, в свою чергу, співвласником будинку, в якому створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, однак не є членом цього об`єднання, зобов`язана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку, а об`єднання наділено правом у разі нездійснення цією особою таких дій звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих платежів по цим витратам. Обґрунтованих доказів тому, що вказані послуги відповідачем отримано не було, претензій чи скарг з приводу повноти, обсягу та якості наданих послуг, тарифів від неї на адресу позивача не надходило. Таким чином, оскільки позивачем доведено належними та допустимими доказами факт надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території щодо будинку за адресою: [ADDRESS] , тому нарахування заборгованості є правомірним. Судом враховано, що за умовами ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 12 ЦПК України, встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і у ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов, суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами за допомогою належних, достовірних, достатніх та допустимих доказів. Сторони самостійно визначають обсяг, зміст та достатність доказів, що надають до суду. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі "Ващенко проти України" (Заява N 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, суд позбавлений повноваження на вихід за межі принципу диспозитивної і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи вищевикладене, позивачем належними та допустимими доказами доведено обставини, викладені у позовній заяві, котрі відповідачем в ході розгляду справи не спростовано. Виходячи із принципу диспозитивної цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, а також, враховуючи норми ст. 81 ЦПК України, якою встановлено обов`язок кожної сторони довести ті, обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по сплаті щомісячних внесків на управління (утримання багатоквартирних будинків та прибудинкової території), внесків до ремонтного та резервного фондів у розмірі 22 767,88 грн. Щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України). Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 141 ЦПК України й судові витрати (судовий збір) у сумі 2684,00 грн. стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, а також уз урахуванням Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», ст.ст. 319, 322, 509, 525, 526 ЦК України, та

Outcome: approved