Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

Виклад позиції позивача. 11.05.2023 року позивач [PERSON] з відповідачем [PERSON] розірвали шлюб, який був зареєстрований 16.10.2019 року Гайсинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, за актовим записом № 146. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину, доньку, [PERSON] , [INFO] , батьком якої у її свідоцтві про народження записаний відповідач. Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Дитина проживає разом із матір`ю та перебуває на повному її утриманні. Відповідач участі в утриманні дитини не приймає та матеріальної допомоги не надає. Згоди щодо розміру аліментів, які відповідач має сплачувати на утримання спільної дитини досягнуто між сторонами не було, окрім того у добровільному порядку відповідач також не бажає сплачувати аліменти на утримання дитини. Сама позивач не може забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку її дитини, а тому вважає, що відповідач, який є здоровим та працездатним може сплачувати аліменти на рівні 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу). Окрім того, інших осіб на утриманні у нього не має, він отримує стабільний дохід, його стан здоров`я дозволяє йому працювати. Такі обставини й стали підставою звернутися до суду з даним позовом. Виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] відзив на позов із викладенням своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог не подавав не дивлячись на пропозицію суду викладену в ухвалі про відкриття провадження від 11.07.2023 року. Заяви, клопотання позивача, відповідача Заяви та клопотання пов`язаних із розглядом даної справи від позивача та відповідача до суду не надходили. Процесуальні дії у справі Відповідно до ухвали суду від 11.07.2023 року прийнято до розгляду позовну [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та відкрито провадження у справі, розгляд цивільної справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження на 07.09.2023 року на 09:00 год. без повідомлення (виклику) учасників справи. З метою встановлення місця проживання відповідача судом здійснювався запит до адресно-довідкового бюро при ГУДМС України у Вінницькій області, а тому ухвалу суду від 11.07.2023 року було направлено на адресу відповідача зазначену у позові разом з копією позовної заяви, додатками до неї і судовою повісткою. Згідно рекомендованого поштового повідомлення, відповідач про розгляд справи був повідомлений належним чином та завчасно. Судом були вжиті усі належні заходи для повідомлення позивача та відповідача про розгляд справи і реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги\~ЦПК України\~щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. Відповідно до ч.2, п.1 ч.6 ст.\~19, п.1 ч.1 ст.\~274 ЦПК України\~суд розглядає за правилами спрощеного провадження без виклику сторін малозначні справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мініміму для працездатних осіб. За приписами ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У зв`язку з наведеним вище, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч.13\~ст.7 ЦПК України). Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. За вказаних обставин, за приписами ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Судом встановлено, що дійсно позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі і за час проживання у шлюбі мають спільну дитину, дочку [PERSON] , [INFO] , батьком якої у її свідоцтві про народження записаний відповідач, що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 20.01.2020 року (а.с. 8). Довідкою № 751від 14.12.2007 року підтверджується, що позивач [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] (а.с.5). Підставою даного позову є фактичні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а також правові норми, на які вона посилається в підтвердження своїх вимог, а саме ненадання відповідачем матеріальної допомоги на утримання спільної дитини. Предметом позову є матеріально-правові вимоги позивача до відповідача про стягнення аліментів. Оцінюючи вище перераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, Суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79 та 80 цього ж Кодексу, вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можливо встановити дійсні обставини справи, у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Підставою даного позову є фактичні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а саме небажання відповідача в добровільному порядку надавати допомогу на утримання спільної дитини та бажання позивача отримувати від відповідача таку належну матеріальну допомогу. Предметом позову є вимоги позивача до відповідача про стягнення аліментів Позивач у своєму позові зазначає, що відповідач [PERSON] є працездатною особою, а тому має можливість надавати допомогу на утримання дитини, однак добровільно таку допомогу не надає. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Надаючи правову\~оцінку викладеним\~обставинам,\~суд зазначає,\~що спірні\~ правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем (батьком) обов`язку щодо утримання своєї дитини до досягнення нею повноліття. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України Про охорону дитинства батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Суд зазначає, що обов`язок щодо утримання та виховання своєї дитини покладено на обох батьків і вони в рівній мірі зобов`язані її утримувати до досягнення нею повноліття. Суд зауважує, що право вибору способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина. Суд враховує той факт, що відповідач відзив на позов не подавав та жодним чином не зпреречував, що не може за станом здоров`я чи через інші об`єктивні обставини сплачувати аліменти. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України Про судовий збір , а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Висновки суду За таких обставин, враховуючи вік дитини, потреби фізичного, духовного, соціального розвитку, зважаючи на те, що обов`язок по утриманню дитини лежить на обох батьках, виходячи із засад справедливості та розумності, беручи до уваги обставини, передбачені\~ст. 182 СК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. При зверненні до суду з означеним позовом [PERSON] не сплачено судовий збір, оскільки позивач звільнена від його сплати. Так, відповідно до п.3. ч.1 ст.5 ЗУ Про судовий збір , від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, в тому числі позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 1073, 60 грн., відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. На підставі ст.ст. 180 -182, 190, 191 СК України, ст. 1, 2 Закону України Про охорону дитинства ,

Outcome: approved