Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

13.07.2023 року до Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14 листопада 2022 року виконавчим комітетом Новояворівської міської ради, актовий запис № 245. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначив, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 14 листопада 2022 року. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Спільне життя між сторонами не склалось з причин різності характерів та вподобань, втрачено почуття поваги та любові один до одного. Позивач вважає, що збереження родини є неможливим, на примирення він не згоден, тому просив розірвати шлюб. Спору про поділ майна на теперішній час сторони не мають. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.07.2023 року відкрито спрощене провадження та призначено судове засідання. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав до суду заяву, якою підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити також просив розглядати справу без участі сторони позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, визнала позовні вимоги та просила розірвати шлюб. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України судом не здійснювалося. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 листопада 2022 року виконавчим комітетом Новояворівської міської ради, актовий запис № 245 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 14.11.2022). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. У ході судового розгляду встановлено, що шлюбно-сімейні відносини припинені, сторони не ведуть спільне господарство, у них відсутній єдиний сімейний бюджет. Позивач та відповідач у своїх заявах підтвердили суду, що збереження родини не є можливим, клопотань про надання часу на примирення не заявили. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, а саме, що сторони не ведуть спільне господарство, у них відсутній сімейний бюджет, не підтримують шлюбно-сімейні відносини, вважає необхідним шлюб розірвати, так як подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач при реєстрації шлюбу прізвище не змінювала. На підставі викладеного,

Outcome: approved