Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-05 00:00:00

16 серпня 2021 року [PERSON] звернулася до Московського районного суду м. Харкова із позовом до [PERSON] , законним представником якого є [PERSON] , третя особа-Департамент служб у справах дітей про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Посилається на те, що [PERSON] зареєстрована із 13.04.2013 р. та проживає за адресою- [ADDRESS] . 19.07.2013 р. між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, та в подальшому відповідач був зареєстрований за вищевказаною адресою. До березня 2015 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю за вищевказаною адресою, вели спільне господарство. В подальшому шлюб між сторонами було розірвано, та відповідач пішов із сім`ї, почав проживати окремо, із спірного житла виїхав. 30.10.2019 р. рішенням № 827 Виконавчого комітету Харківської міської ради [PERSON] було визнано наймачем кімнат 29,30, житловою площею 42,2 кв.м. зі складом сім`ї дві особи, тобто із колишнім чоловіком позивача- [PERSON] , не дивлячись на те, що він фактично не проживає у спірному житлі тривалий час. На підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 19.05.2021, спарва № 643/2691/21 [PERSON] визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою- [ADDRESS] , після чого його місце проживання за вказаною адресою було знято. Проте, в подальшому, як стало відомо, без згоди позивача, [PERSON] зареєстрував місце проживання свого сина- [PERSON] , у приміщенні, наймачем якого є позивач. Тобто, у приміщенні позивача на даний час зареєстровано зовсім чужу їй людину, а саме сина [PERSON] - [PERSON] [PERSON] знятий з реєстрації за вказаною спірною адресою. Малолітній син відповідача ніколи не проживав за вищевказаною спірною адресою. Прохала визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, площею 42,2 кв.м., розташованого за адресою- [ADDRESS] . По справі було відкрито спрощене провадження. На виконання розпорядження Верховного Суду від 08.03.2022 Київ № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану зміненно територіальну підсудність судових справ підсудних Московському районному суду м. Харкова до Октябрського районного суду м. Полтави, тому цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , законним представником якого є [PERSON] , третя особа- Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради було направлено до Октябрського районного суду м. Полтави для розгляду за підсудністю. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , законним представником якого є [PERSON] , третя особа- Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням розподілено на суддю Г.В. Андрієнко. Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 24 травня 2023 року прийнято до свого провадження вказану цивільну справу. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов та прохала його задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явивсяся, суд про причину своєї неявки не повідомив. Відзив на адресу суду не направили. Заяв від них до суду також не надходило. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи без їх участі. \~ \~ \~ \~ За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до вимог ч.1 ст. 223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи,надавши їм правову оцінку, суд дійшов наступних висновків. Встановлено, що [PERSON] зареєстрована із 13.04.2013 р. та проживає за адресою- [ADDRESS] . 19.07.2013 р. між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, та в подальшому відповідач був зареєстрований за вищевказаною адресою. До березня 2015 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю за вищевказаною адресою, вели спільне господарство. В подальшому шлюб між сторонами було розірвано, та відповідач пішов із сім`ї, почав проживати окремо, із спірного житла виїхав. 30.10.2019 р. рішенням № 827 Виконавчого комітету Харківської міської ради [PERSON] було визнано наймачем кімнат 29,30, житловою площею 42,2 кв.м. зі складом сім`ї дві особи, тобто із колишнім чоловіком позивача- [PERSON] , не дивлячись на те, що він фактично не проживає у спірному житлі тривалий час. На підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 19.05.2021, спарва № 643/2691/21 [PERSON] визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою- [ADDRESS] , після чого його місце проживання за вказаною адресою було знято. Проте, в подальшому, як стало відомо, без згоди позивача, [PERSON] зареєстрував місце проживання свого сина- [PERSON] , у приміщенні, наймачем якого є позивач. Тобто, у приміщенні позивача на даний час зареєстровано зовсім чужу їй людину, а саме сина [PERSON] - [PERSON] . [PERSON] знятий з реєстрації за вказаною спірною адресою. Малолітній син відповідача ніколи не проживав за вищевказаною спірною адресою. Крім того, реєстрація відповідача [PERSON] у вказаній квартирі перешкоджає позивачу в повній мірі користуватися належним їй майном. Ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Згідно висновку Департаменту служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 26.06.2023 № 239, останні зазначають , що при прийнятті рішення необхідно враховувати інтереси дитини, її право на житло, неприпустимість обмеженні її прав. Тому діючи як орган опіки та піклування, Департамент служб вважає за недоцільне визнання малолітнього [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою- [ADDRESS] . Згідно Акту сусідів про не проживання від 11.08.2021, підписаного [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які проживають у гуртожитку по [ADDRESS] , значиться, що [PERSON] за адресою- [ADDRESS] ніколи не проживав, особистих речей його у даному житлі немає. Як мешканець гуртожитку [PERSON] сусідам невідомий, жодного разу його не бачили. Відповідно до ст. 160 СК України Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою КМУ № 207 від 02.03.2016 р. у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом із одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи,яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків( крім випадків , коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування. [PERSON] не має зареєстрованого за зазначеною адресою місця проживання, тому і підстави для наявності зареєстрованого місця проживання його дитини за даною адресою також не має. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] у спірному житлі не проживає, був зареєстрований там без згоди позивача і фактично там ніколи не проживав, речей у спірному житлі не має, крім того і батько відповідача також у спірному житлі не проживає , знятий з реєстрації за вказаною адресою, проте у добровільному порядку з реєстрації [PERSON] не знімається, місце перебування його позивачу невідоме, вищевказаний факт створює позивачу перешкоди у користуванні своєю власністю,тому суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. Судом надано оцінку висновку органу опіки та піклування, який міститься в матеріалах справи,проте, оскільки [PERSON] у спірному житлі ніколи не проживав, власних речей там не має, тому зняття останнього за адресою реєстрації не порушить конституційних прав малолітнього. Крім того , у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України із відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача 908 грн. судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved