Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-07 00:00:00

У травні 2023 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог зазначила, що відповідач по справі її сином. 28 грудня 1984 року за ордером № 2303, виданим Виконавчим комітетом Жовтневої районної ради народних депутатів міста Кривого Рогу її чоловіку [PERSON] їх родині була надана для проживання квартира за адресою: [ADDRESS] . Квартира до цього часу не приватизована. [INFO] чоловік позивача помер. Після смерті чоловіка позивач звернулась до Реєстраційної служби з метою зняти його з реєстраційного обліку, а також до Житлово-комунальної організації з заявою про переоформлення фінансово-особового рахунку по квартирі на своє ім`я. В переоформленні фінансово-особового рахунку по квартирі позивачу відмовили, мотивуючи відмову тим, що для цього потрібно мати згоду всіх членів сім`ї померлого наймача, до яких відноситься в тому числі і відповідач [PERSON] . Однак відповідач надати згоду на переоформлення особового рахунку по квартирі не може, оскільки не мешкає у квартирі майже вісім років, його місце проживання не відомо, на зв`язок він не виходить. Восени 2015 року відповідач зібрав свої особисті речі, документи і добровільно залишив спірне житло, виїхавши з квартири. Відповідач не проживає у квартирі на протязі восьми років, не сплачує комунальні платежі, у добровільному порядку знятись з реєстраційного обліку не бажає, у зв`язку із чим позивач вимушена звернутись до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 09 червня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подав, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи або клопотань про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходило. Відповідно до ч.1\~\~ст.280 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи Виконкому Покровської районної у місті Ради Логінов Д.В. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду письмові пояснення в яких просив прийняти рішення відповідно до чинного законодавства. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач її сусідка, поряд з якою на одному поверсі вона мешкає з 2005 року. Відповідач син її сусідки, якого вона бачила приблизно 10 років назад. Як їй відомо, син не мешкає в квартирі батьків тривалий час і зв`язок не підтримує. Коли помер його батько, чоловік позивачки, він на похорони не приїжджав. Де знаходиться відповідач, їй не відомо, до квартири не повертався, вселитись не намагався, матері не допомагає. Вислухавши позивача, свідка, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 31 грудня 1977 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданого 31 грудня 1977 року Саксаганським відділом РАЦСу, актовий запис № 1271 (а.с.7). Згідно ордеру № 2303, виданого Виконавчим комітетом Жовтневої районної ради народних депутатів міста Кривого Рогу від 28 грудня 1984 року [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надано в користування квартиру [ADDRESS] . Ордер видано на підставі рішення виконкому Жовтневої ради народних депутатів міста Кривого Рогу від 14 грудня 1984 року № 476 (а.с.28). За договором найму житлового приміщення в будинках державного та громадського житлового фонду УРСР від 21 січня 1988 року, Жовтневою районною житлово-експлуатаційною організацією надано на підставі ордеру № 2303 від 28 грудня 1984 року, виданого виконкомом Жовтневої ради народних депутатів, [PERSON] та членам його сім`ї у безстрокове користування житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Згідно типового договору найму житла в будинках державного і громадського житлового фонду № 01/08 від 10 січня 2008 року, Комунальним житловим підприємством надано на підставі ордеру № 2303 від 28 грудня 1984 року [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] у безстрокове користування житло за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Також, з матеріалів справи вбачається, що позивачем [PERSON] , як наймачем квартири за вищевказаною адресою було укладено договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у 2008 році та 2013 році (а.с.11, 13). [PERSON] помер [INFO] , про що 10 квітня 2023 року складено відповідний актовий запис № 797 Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.8). Як вбачається з довідки № 27 від 18 травня 2023 року Криворізької об`єднаної міської довідково-інформаційна служби, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.14). Згідно Акту від 23 січня 2023, складеного мешканцями будинку [ADDRESS] , посвідченого директором ТОВ Житлокомцентр, [PERSON] , [INFO] не мешкає за адресою: [ADDRESS] з 06 вересня 2015 року (а.с.15). Згідно зі статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.\~Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.ст.13,\~81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього , в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до статті 64 Житлового кодексу Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.\~До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до статті 65 ЖК Української РСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Таким чином право користування жилим приміщенням нарівні з наймачем виникає у тих осіб, які вселилися в якості членів сім`ї наймача в установленому законом порядку. Статтею 9 ЖК Української РСР передбачено, що ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян. Стаття 71 ЖК Української РСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Також жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців, зокрема, у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи. Відповідно до статті 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК Української РСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На підтвердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Із урахуванням положень ст.55 Конституції України, ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.ст.64, 65, 71, 72 ЖК Української РСР, враховуючи те, що особа, яка на законних підставах вселилися в жиле приміщення як член сім`ї наймача та зареєстрована у ньому, набула рівного права із наймачем на користування жилим приміщенням, несе тягар його утримання, така особа має право на звернення до суду захистом своїх прав, зокрема і з позовом про визнання іншої особи (зокрема й наймача) такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, який викладений у постанові від 20 вересня 2021 року, прийнятої у справі № 200/17337/17. Таким чином, враховуючи факт, що позивач правомірно вселилась в житлове приміщення, як член сім`ї наймача, зареєстрована у ньому, самостійно несе тягар його утримання, під час розгляду справи підтверджений факт відсутності відповідача у спірному житлі понад шість місяців без поважних причин, при цьому відповідальний квартиронаймач помер, суд приходить до висновку, що є підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування цим житлом, та право позивача, як порушене, підлягає захисту в судовому порядку, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved