Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

13.06.2023 року [PERSON] звернулася до суду з вищенаведеним позовом, який обґрунтувала так. Сторони уклали шлюб 31.08.2009 року. Від шлюбу у них народилася одна дитина, а саме син [PERSON] , [INFO] . Останнім часом їхнє сімейне життя з відповідачем погіршилося : між ними почали виникати різні непорозуміння, сварки, внаслідок чого вони припинили спільно проживати як одна сім`я (вже більше двох місяців) та не підтримують шлюбних стосунків. Позивачка вказує, що вони не спілкуються з відповідачем, проживають окремо за різними адресами (під час перебування в Польщі на заробітках, де відповідач знаходиться і на даний час), кожен з них живе своїм життям, та вони не мають наміру примиритися та зберегти сім`ю. Спору про спільне нажите майно за час шлюбу, та місце проживання дитини між ними на даний час нема, адже ці питання вони мають вирішити в позасудовому порядку. Позивачка вважає, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження їхнього шлюбу є неможливим, бо їх шлюб та сім`я існують тільки формально, що суперечить їхнім інтересам. На підставі вищенаведеного, позивачка просить : шлюб, укладений між нею та відповідачем, розірвати, не вживати заходи примирення у шлюбі, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Представник відповідача [PERSON] подала суду відзив на позовну заяву та заяву про надання строку на примирення у шлюбі, в яких просить вжити заходів для примирення подружжя і призначити сторонам строк для примирення шість місяців, провадження на цей час зупинити, та відмовити позивачці у задоволенні позову повністю. У відзиві відповідач стверджує, що його дружина (позивачка) гарна домогосподиня і добра мама, в них ніколи не було сварок з фінансової сторони, так як відповідач гарно заробляє. Він дуже її кохає. Чому вона подала на розлучення досі не може зрозуміти. У 2019 році позивачка захворіла на рак "Меланома шкіри". Сім`я стійко перенесла цей виклик. Відповідач дуже багато працював, щоб її врятувати. Просив знайомих про фінансову допомогу. Зі слів відповідача він піклувався за нею, так як за малу дитину. Відповідач стверджує, що в них було щасливе життя, всі ці 14 років шлюбу. 19.03.2023 року позивачка разом з відповідачем та їх малолітньою дитиною виїхали до Республіки Польща. Відповідач влаштувався на роботу та багато працює, щоб забезпечувати сім`ю. Позивачка також влаштувалась на роботу, угода на даний час діє і не розірвана, що свідчить про необхідність повернення до Польщі. У 2023 році дитина планує піти до першого класу в Польщі, подружжя не планувало повернення в Україну. Нещодавно позивачка повідомила відповідачу, що у зв`язку з тим що в неї закінчувався термін лікарської комісії (по хворобі) його треба продовжити для чого потрібно повернутись в України на деякий час, щоб знов пройти комісію. 31.05.2023 року позивачка повернулась в Україну. А в 20 червня 2023 року відповідач отримав позов про розлучення. Відповідач вважає, що позивачка перебуває у стресовому стані і не може адекватно сприймати ситуацію, оскільки за останній час вона перенесла стільки потрясінь: хворобу; переїзд до Польщі; неможливість пристосуватись до нового місця; воєнні дії; мати позивачки залишилась в Україні і вона так саме за неї переживає; відсутній контакт з друзями та родичами; наявність мовного бар`єру та інше, все це на думку відповідача призвело до розвитку депресії у позивачки. Відповідач дуже переживає за дитину, котра живе з ним, оскільки вважає, що інформація про розлучення дуже серйозно може травмувати дитину. Позивачкою подано суду відповідь на відзив [PERSON] та заперечення щодо надання строку для примирення в шлюбі, в якому вона просить відзив відповідача відхилити та заявлений нею позов задовольнити; залишити клопотання відповідача про надання строку для примирення без задоволення та не вживати заходів для примирення у шлюбі. Позивачка обґрунтовує відповідь на відзив таким. Позивачка вказує про подружню зраду відповідача та постійні приниження, сварки між ними, безпричинні сцени ревнощів. Свідками всіх сварок є їхній малолітній син. Вона повністю втратила почуття кохання до свого чоловіка, та не має наміру спілкуватись та зустрічатися з ним. Позивачка вважає, що відповідач втратив почуття кохання до неї. Позивачка зазначає, що відповідач після того, як дізнався про даний позов став проживати однією сім`єю з іншою жінкою. Крім цього, позивачка вважає, що відповідач наговорює їхнього сина проти неї для того, щоб помститися їй. Також позивачка не має змоги бачити сина, адже відповідач заборонив останньому це. Представник відповідача [PERSON] подала заперечення на відповідь на відзив, де зазначила, що з викладеними доводами в відповіді на відзив відповідач не згодний в повному обсязі. Відповідач просить суд визнати доводи позивачки недоведеними, відмовити позивачці у задоволенні позову повністю та надати строк на примирення в шість місяців. Заперечення обґрунтовано таким. Відповідач вказує на аморальну поведінку позивачки : а саме, що вона приходила з роботи під ранок, у стані алкогольного сп`яніння, вона зраджувала його. Відповідач вказує, що твердження позивачки про те, що він живе з іншою жінкою є наклепом. Відповідач хоче відновити сім`ю, бо кохає дружину не зважаючи на те, що позивачка живе в Вінниці з іншим чоловіком. Крім того, відповідач зазначив, що позивачка переживає психологічну кризу, та вона не цікавиться сином, не телефонує йому. Відповідач вважає, що позивачка не довела, що подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та інтересам дитини. Згідно ухвали Міжгірського районного суду Закарпатської області від 14.06.2023 року позов [PERSON] прийнято до розгляду та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 19.07.2023 року клопотання відповідача про надання строку для примирення подружжя терміном шість місяців задоволено частково та надано сторонам строк для примирення в шлюбі терміном два місяці, провадження у справі на цей час зупинено. УхвалоюМіжгірського районного суду Закарпатської області від 20.09.2023 року відновлення провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити повністю виходячи з такого. Згідно Свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 31.08.2009 року у виконавчому комітеті Нагірнянської сільської ради Жашківського району Черкаської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за №4. Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Тобто, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. За таких обставин, примушування одного з подружжя до перебування у шлюбі, який проти цього заперечує, буде порушувати його законні права та інтереси і суперечити вимогам закону. Відповідно до ч.1 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В даному випадку, позивачка у позовній заяві, відповіді на відзив вказала, що подальше збереження шлюбу є неможливим, буде суперечити її інтересам та просила не надавати строку для примирення, при цьому вона просила задовольнити позов про розірвання шлюбу. При цьому, слід зауважити про те, що СК України чітко визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже, примирення і подальше подружнє життя сторін не є можливим, оскільки сім`я фактично розпалася і подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки, яка не бажає перебувати в шлюбі з відповідачем, тобто на даний час не існує її вільної згоди на шлюб. Позивачка не заявляла клопотань про відмову від позову чи надання сторонам строку для примирення, навпаки заперечувала проти надання такого строку, що свідчить про небажання позивачки перебувати в шлюбі з відповідачем. Крім того, суд надав сторонам строк на примирення, однак такий не надав жодного результату, позивачка надалі бажає розірвати шлюб з відповідачем. Відмова у розірванні шлюбу буде примушенням позивачки до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Таким чином, подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, яка категорично наполягає на розірванні шлюбу, тому позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Оскільки позивачка змінювала прізвище після реєстрації шлюбу, та просить залишити його, то суд вважає, що після розірвання шлюбу необхідно залишити за нею прізвище - " [PERSON] ".

Outcome: approved