Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: Позивачка звернулася до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області із позовною заявою до відповідача, у якій просить суд усунути перешкоди у здійсненні нею права користування житловим будинком за адресою [ADDRESS] шляхом виселення відпоідача із зазначеного житлового будинку без надання іншого житлового приміщення; стягнути з відповідача у її користь сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу. В основу своїх позовних вимог позивачка зіслалася на те, що вона уклала шлюб із [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . На праві власності її чоловікові належав житловий будинок за адресою [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу серії ААН №097201 та земельна ділянка на якій знаходиться даний будинок, що підтверджується Витягом № HB-2601905312016. Заповітом від 20 вересня 2016 року чоловік [PERSON] заповів їй все належне йому майно. 27 липня 2022 року вона звернулась у першу Рожнятівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини та фактично вступила у володіння майном свого померлого чоловіка. Син її померлого чоловіка, [PERSON] (відповідач) зареєстрований в [ADDRESS] , інколи навідувався до них в будинок (під час сварки зі своєю дружиною), однак кожен його візит супроводжувався конфліктами та агресією. Він зневажливо ставився до неї із чоловіком, вчиняв сварки, постійно перебував у стані алкогольного сп?яніння. Після смерті її чоловіка відповідач проживає в будинку та намагається її з нього вижити. Створює антисанітарні умови проживання, систематично руйнує та псує будинок, розбиває вікна, приносить сміття та різний непотріб, регулярно застосовує до неї домашнє насильство, приходить в стані алкогольного сп`яніння і намагається її вигнати з будинку, штовхає її та наносить побої. Відповідач є агресивною та неврівноваженою людиною, усі його дії спрямовані на те, щоб вона швидше померла і йому залишився будинок. Оскільки постійні звернення до поліції не дають результатів, відповідач продовжує вчиняти щодо неї домашнє насильство, нищити будинок, ламати меблі, на рівному місці вчиняти конфлікти, а тому вона змушена звертатися до суду із даним позовом. Така протиправна поведінка відповідача не лише позбавила її спокійного життя та злісно порушує її права як власника, але і вкрай негативно відображається на її фізичному здоров`ю. Позивачка зазначає, що вона є людиною похилого віку і регулярне фізичне та психічне насильство з боку відповідача наносить сильну шкоду її самопочуттю, вона постійно викликає собі швидку медичну допомогу у зв?язку з різким погіршенням фізичного стану через дії відповідача. Відповідач на постійній основі проживає у своєї цивільної дружини [PERSON] , в с. Човгани (тобто він має житло в якому постійно проживає). До її будинку приходить виключно з метою завдати їй шкоди та вижити її з будинку. У судове засідання позивачка не прибула, однак її представник Ї адвокат Комарницький Е.Г. подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, а також зазначив, що не заперечує щодо заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не прибув, причин неявки суд не повідомив, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Відзиву на позов та будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань суду не подавав. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 11.04.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження, відкрив провадження у справі та призначив відкрите підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи. Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 15.06.2023 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті з повідомленням учасників справи. 19.09.2023 до Рожнятівського районного\~суду Івано-Франківської\~області від\~представника позивачки\~поступила заява\~про розгляд\~справи у\~його відсутності,\~у якій\~він також\~зазначив,\~що не заперечує щодо заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення). Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 19.09.2023 суд постановив провести заочний розгляд цієї цивільної справи. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дотримуючись вимог вищезазначених норм процесуального закону, розгляд справи проводиться у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом на підставі письмових доказів, наявних в матеріалах справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Відповідно до копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] (а.с.6), позивачка у справі [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5), позивачка [PERSON] 14.12.2015 зареєструвала шлюб із [PERSON] у виконавчому комітеті Брошнів-Осадської селищної ради Рожнятівського району Івано-Франківської області, про що зроблено відповідний актовий запис №33. Після реєстрації шлюбу дошлюбне прізвище позивачки « [PERSON] » змінено на « [PERSON] ». Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.06.2022 (а.с.9) підтверджено, що чоловік позивачки [PERSON] , [INFO] помер [INFO] у віці 77 років. Копією заповіту від 20.09.2016, зареєстрованого в реєстрі за №55 (а.с.10) підтверджено, що чоловік позивачки [PERSON] за життя на випадок своєї смерті зробив заповідальне розпорядження, яким все належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось він заповів своїй дружині [PERSON] . При цьому, копією договору купівлі-продажу квартири серії ААН №097201 від 27.08.1998 (а.с.12) підтверджено, що [PERSON] належала на прав власності однокімнатна квартира [ADDRESS] . З копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №69565872 від 27.07.2022 (а.с.11) вбачається, що після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа №69507966. З копії відповіді начальника Відділення поліції №2 (смт.Рожнятів) Калуського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 16.08.2022, адресованої позивачці [PERSON] (а.с.26) вбачається, що з відповідачем [PERSON] проводилась бесіда профілактичного характеру про недопустимість в майбутньому антигромадської поведінки щодо позивачки [PERSON] . У позовній заяві позивачка, окрім іншого стверджує, що відповідач створює антисанітарні умови проживання, систематично руйнує та псує будинок, розбиває вікна, приносить сміття та різний непотріб, що також вбачається із долучених до матеріалів справи роздруківок фотосвітлин (а.с.31-35). Також позивачка стверджує, що [PERSON] регулярно застосовує до неї домашнє насильство, намагається її вигнати з будинку, штовхає її та наносить побої, продовжує нищити будинок, ламати меблі, на рівному місці вчиняти конфлікти. Вищезазначені обставини підтверджені копією постанови Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 01.02.2019 у справі №350/179/19 (а.с.29-30), у якій зазначено, що 25 січня 2019 року, 17 годині 40 хвилин, в [ADDRESS] , [PERSON] вчинив насильство у сім`ї, тобто умисно ображав свого батька [PERSON] та матір [PERSON] , обзивав їх непристойними словами. Неправомірними діями правопорушника, могла бути завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю потерпілих. ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування: проаналізувавши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити з таких підстав. Частинами 1, 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Статтею 321 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках або порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Способи захисту права власності передбачені нормами ст. 16, 386, 391 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як передбачено ст. 157 Житлового кодексу Української РСР, членів сім`ї власника житлового будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення проводиться у судовому порядку без надання іншого житлового приміщення. У відповідності до ч. 1 ст. 116 Житлового кодексу України, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Отже, власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Згідно з ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з п. 1 ч. 1ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. У постанові від 16 листопада 2016 року Верховний Суд вирішував справу № 6-709цс16 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, і зняття з реєстрації та вказав на те, що положення статей 383, 391, 405 ЦК України, статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК УРСР передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на житлове приміщення, будинок, квартиру тощо від будь - яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статті 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК УРСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, зокрема у випадку втрати власником права власності, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. Такі по суті висновки містяться у постановах Верховного Суду від 15 травня 2017 року у справі № 6-2931цс16, від 29 листопада 2017 року у справі № 6-13113цс16 (753/481/15-ц), від 09 жовтня 2019 року у справі №695/2427/16-ц. Крім цього, виселення є категорією житлового законодавства, і тому при розгляді справ про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені ЖК України підстави для позбавлення права на житло. З матеріалів справи та в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є сином покійного чоловіка позивачки. Відповідач систематично порушує правила співжиття вчиняючи домашнє насильство стосовно позивачки, що як наслідок призводить до неможливості проживання з ним в одному будинку. Вжиття заходів шляхом притягнення відповідача до адміністративної відповідальності не принесло жодного результату. На підставі вищевикладеного, суд приходить висновку, що дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджується той факт, що відповідач систематичним порушенням правил співжиття робить неможливим проживання з ним в одному будинку позивачки, перешкоджає їй користуватись власним житловим приміщенням на свій розсуд, а заходи запобігання та громадського впливу виявились безрезультатними, а тому заявлений позов слід задоволити, усунувши позивачці\~перешкоди у\~здійсненні нею\~права користування\~житловим будинком\~шляхом виселення відповідача з вказаного будинку без надання йому іншого житлового приміщення. V. Розподіл судових витрат. Питання судових витрат суд вирішує за правилами ст.141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивачка понесла у зв`язку з розглядом справи, остання відносить сплату судового збору за подання позову в розмірі 1073,60 гривень та 10 гривень за сплату комісії, а всього 1083,60 грн., що підтверджено відповідною квитанцією (а.с.42). Доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачка не надала. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 391 ЦК України, ст.ст. 116, 157 Житлового кодексу Української РСР,

Outcome: approved