Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Рекуш О.Р., звернувся до суду із заявою, заінтересована особа [PERSON] , про видачу обмежувального припису, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , на строк шість місяців, яким заборонити останньому наближатися на відстань ближче сто метрів до його, [PERSON] , місця проживання за адресою по [ADDRESS] ; заборонити у будь-який спосіб спілкуватися з ним. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що [PERSON] , [INFO] , є його сином, проживає разом з ним і його дружиною за адресою по [ADDRESS] , без реєстрації. Упродовж останніх двох років він потерпає від психологічного домашнього насильства з боку останнього, яке він не має змоги терпіти. Зокрема, це погрози застосування фізичного насильства, залякування, приниження і образ нецензурними словами. [PERSON] постійно вчиняє сварки, що робить безпричинно, особливо вночі як перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Житловий будинок у якому проживає він та [PERSON] належить йому, [PERSON] , на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами від 12 травня 1975 року. З приводу систематичних конфліктів з боку [PERSON] він неодноразово звертався із заявами до відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області. Зазначає, що він відчуває страх за себе та потребує захисту в протидії домашнього насильства з боку свого сина. За наведених обставин просить заявлені вимоги задовольнити. Заявник [PERSON] в судове засідання не прибув. Представник заявника, адвокат Рекуш О.Р., будучи присутнім у судовому засіданні, заяву підтримав з підстав, викладених у ній та просив таку задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув з невідомих суду причин. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши долучені до матеріалів справи докази, суд вважає, що заява підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Протидія насильству у сім`ї є однією з важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а, насамперед, як проблема захисту прав людини. При здійсненні насильства у сім`ї відбувається порушення прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства. Невжиття своєчасних обмежувальних заходів щодо кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілому від насильства у сім`ї. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~від 07 грудня 2017 року №2229-VIII (далі - Закон).\~Закон\~визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Частиною першою статті 1 Закону\~передбачено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Згідно з положеннями п. 7 ч. 2\~ст. 3 Закону, дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, зокрема, на батьків (матір, батька) і дитину (дітей). Положеннями\~п.1 ч.1 ст. 21 Закону передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.\~24\~ та п. 1 ч. 1 ст.\~26 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа або її представник. Враховуючи положення Закону, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функції і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частинами 2, 3, 4 ст.\~26\~Закону визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Як слідує з матеріалів справи, [PERSON] є батьком [PERSON] . Згідно довідки №270, виданої Бучацькою міською радою Чортківського району Тернопільської області 28 серпня 2023 року, в будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [INFO] (заявник), [PERSON] , [INFO] (дружина). На підтвердження права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] заявником [PERSON] суду надано договір купівлі-продажу будинку, розташованого в сільській місцевості від 12 травня 1975 року, згідно якого останній придбав у власність житловий будинок, що знаходиться в с. Переволока. Даний договір нотаріально посвідчено виконавчим комітетом Переволоцької сільської Ради депутатів трудящих Бучацького району Тернопільської області та зареєстрований в книзі для запису нотаріальних дій за №3. Як стверджується заявником, [PERSON] проживає спільно з батьками [PERSON] та [PERSON] за адресою по [ADDRESS] , без реєстрації. Зі змісту\~заяви про\~видачу обмежувального\~припису вбачається,\~що [PERSON] вчиняє відносно заявника [PERSON] домашнє насильство психологічного характеру, яке він не в змозі терпіти, зокрема - це погрози різного характеру, у тому числі залякування, приниження і образи нецензурними словами, що підтверджується копіями постанов, які долучені до матеріалів справи. З приводу конфліктів [PERSON] неодноразово звертався із заявами до відділення поліції №2 (м. Бучач) Чортківського районного ВП ГУНП в Тернопільській області. Так,\~згідно постанови\~Бучацького районного\~суду Тернопільської\~області від\~25\~січня 2023\~року,\~ [PERSON] \~визнано винним\~в скоєнні\~правопорушення,\~передбаченого ч.2\~ст.173-2\~КУпАП та\~накладено на\~нього адміністративне\~стягнення у\~виді штрафу,\~а саме,\~за те,\~що він \~10 грудня 2022 року близько 23 год. 00 хв., по місцю спільного проживання в с. Переволока Чортківського району, вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно батька [PERSON] . Відповідно до постанови Бучацького районного суду Тернопільської області від 01 серпня 2023 року, [PERSON] визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді громадських робіт, а саме, за те, що він\~26\~липня 2023 року близько 18 год. 00 хв., перебуваючи за місцем спільного проживання в [ADDRESS] вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно свого батька [PERSON] , 1951 р.н., що виражалося у висловлюваннях в його сторону нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою. Так, відповідно до копії термінового заборонного припису стосовно кривдника серія АА №255208 від 26 липня 2023 року, винесеного інспектором СРПП ВП №2 (м. Бучач) Боднаром В.В., стосовно [PERSON] , у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства психологічного характеру застосовано до кривдника такі заходи заборонного припису: заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 10 діб з 21.00 год. 26.07.2023 до 21.00 год. 05.08.2023. Згідно постанови Бучацького районного суду Тернопільської області від 18 серпня 2023 року, на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у виді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, а саме, за те, що\~26 липня 2023 року близько 21.00 год. [PERSON] , за місцем спільного проживання в [ADDRESS] , будучи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив відносно свого батька [PERSON] домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, що виражалося у шарпанні за верхній одяг, нецензурній лайці, погрозах фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю останнього; також 26 липня 2023 року о 21.00 год. [PERSON] порушив ТЗПСК серії АА №255208 від 26 липня 2023 року, щодо заборони в будь-який спосіб контактувати із постраждалою особою, а саме 26.07.2023 обзивав нецензурними словами батька [PERSON] . Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановити, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінити ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: від 14 січня 2020 року в справі № 754/6995/19. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 липня 2020 року у справі №753/10840/19 зроблено такий висновок: «Видача обмежувального припису є обов`язковою в разі доказово обґрунтованого постійного використання у безпосередньому спілкуванні або переписці з колишнім чоловіком/дружиною та дітьми погроз, у тому числі фізичною розправою, вживанням щодо них ненормативної лексики, образ та приниження, які кваліфікуються як домашнє насильство у формі психологічного насильства». За наведених вище обставин, судом встановлено, що [PERSON] систематично вчиняв щодо свого батька [PERSON] домашнє насильство, що підтверджується постановами, долученими до матеріалів цивільної справи. У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи надані учасниками справи докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення заінтересованою особою домашнього насильства щодо заявника, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно заінтересованої особи\~ [PERSON] шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених п. 5 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Проте, заявник також просить встановити заборону щодо [PERSON] наближатися на відстань ближче сто метрів до його, [PERSON] , місця проживання за адресою по [ADDRESS] . Свої вимоги заявник [PERSON] обґрунтовує тим, що будинок за вказаною адресою, належить йому на праві власності і він, як власник такого, не бажає, щоб [PERSON] наближався до нього. Аналізуючи наданий суду договір купівлі продажу, укладений 12 травня 1975 року, суд ставить під сумнів твердження заявника стосовно того, що житловий будинок по [ADDRESS] перебуває у власності заявника на підставі вищевказаного договору дарування, оскільки такий не містить точної адреси (вулиці, номера будинку), його розташування. Згідно із частиною першою\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При вирішенні питання застосування заходів тимчасового обмеження прав особи щодо заборони перебувати у місці проживання (перебування) заявника, а також щодо заборони наближатися на визначену відстань до місця проживання заявника, суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 28.04.2020 у справі № 754/11171/19. Проте, суд не вбачає необхідності для застосування таких заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, як заборона наближатися на відстань ближче сто метрів до будинку за адресою по [ADDRESS] , який належить [PERSON] , оскільки заявником не доведено існування високого рівня вірогідності настання тяжких чи особливо тяжких наслідків вчинення домашнього насильства щодо постраждалої особи, які б свідчили про необхідність встановлення таких заборон, а також застосування максимального строку обмежувального припису -\~6 місяців. Разом з тим, суд вважає, що достатнім буде встановлення обмежувального припису строком на 3 місяці. За таких підстав, заява [PERSON] підлягає до часткового задоволення. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст.\~350-6\~ЦПК\~України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»,

Outcome: partial