Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

У квітні 2023 року адвокат Тимошенко О.І., діючий від імені та в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом до Маріупольської міської ради Донецької області, [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 08 липня 1993 Бюро приватизації житла ЖКП комбіната «Азовсталь» видало Свідоцтво про право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (надалі - Квартира). Квартира була передана у власність громадянину [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Частка [PERSON] у квартирі становила 17.09 м2, частки [PERSON] та [PERSON] були рівними - по 17.08 м2 кожному. Свідоцтво про право власності на квартиру було зареєстровано в Бюро технічної інвентаризації міста Маріуполь 10 серпня 1993, за номером 36493. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 частку квартири, яка належала [PERSON] на праві власності. 1/3 частку Квартири успадкувала [PERSON] , це підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 5 серпня 2009, виданого державним нотаріусом Четвертої державної нотаріальної контори Г.В. Одерій. Після прийняття спадщини частка, належна [PERSON] , збільшилась до 2/3 квартири. На підставі набуття [PERSON] права власності на 1/3 частку квартири та збільшення її частки до 2/3 було внесено відповідні зміни до Технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] . Новий технічний паспорт на Квартиру був виготовлений станом на 23 серпня 2011. Відповідно до відомостей, зазначених в технічному паспорті, володіння частками Квартири було розподілено наступним чином: 2/3 належали [PERSON] , 1/3 - [PERSON] [PERSON] право на володіння 1/3 частки квартири втратив. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] . Факт народження цієї особи підтверджується Свідоцтвом про народження, виданим Орджонікідзевським ЗАГС міста Маріуполь 16 жовтня 1954 . [INFO] [PERSON] помер. Факт смерті цієї особи підтверджений Свідоцтвом про смерть, виданим Лівобережним районним у місті Маріуполь відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Харків). Дата видачі Свідоцтва про смерть - 25 листопада 2020, актовий запис про смерть - № 1797. До моменту смерті [PERSON] на спадщину у вигляді квартири та часток у ній не претендував, та спадщину відповідно до встановленого законодавством порядку не прийняв. [INFO] [PERSON] (надалі - Спадкодавець) померла. Факт смерті цієї особи підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим Бердянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бердянському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Дата видачі Свідоцтва про смерть - 21 вересня 2021, актовий запис про смерть № 1754. Після смерті Спадкодавця відкрилась спадщина - на належну йому частку Квартири в розмірі 2/3 від цілого. За прийняттям спадщини звернулась громадянка України [PERSON] (надалі - Спадкоємець, Позивач). Спадкоємець є дочкою [PERSON] . Окільки [PERSON] помер до відкриття спадщини, право на спадкування 2/3 квартири відповідно до закону переходить до його доньки, [PERSON] . 29 жовтня 2021 Позивач звернулась до приватного нотаріуса Маріупольського міського районного нотаріального округу Донецької області Скоробогатько О.В. з заявою про прийняття спадщини за законом. Спадкування здійснювалось за законом, а не за заповітом, оскільки Спадкодавець заповіту не залишила. Відсутність заповіту Спадкодавця підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори). Номер Витягу - 71865568, дата видачі - 21 березня 2023. Приватний нотаріус прийняв заяву Позивача про прийняття спадщини, відкрив спадкову справу № 68558187 (номер спадкової справи у нотаріуса 78/2021). Наведені факти підтверджуються Витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справі та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину). Номер Витягу - 71865509, дата видачі - 21 березня 2023. Станом на 24 лютого 2022 спадкова справа перебувала на зберіганні у приватного нотаріуса Скоробогатько О.В., оскільки ще не булі завершені всі необхідні законні процедури, що супроводжують процес оформлення прийняття спадщини. Місцем зберігання матеріалів спадкової справи було робоче місце (офіс) приватного нотаріуса, розташований за адресою: 87500, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Таганрозької дивізії, будинок 5. 24 лютого 2022, після того, як відбувся другий етап військового вторгнення російських окупаційних військ до України, приватний нотаріус Скоробогатько О.В. тимчасово призупинив роботу. Поновити роботу приватному нотаріусу в подальшому не вдалось можливим, оскільки невдовзі після вторгнення місто Маріуполь Донецької області опинилось в зоні ведення бойових дій, було оточене та узято в блокаду російськими військами. Бойові дії та блокада міста призвели до його знищення та окупації. В тих умовах відновлення роботи приватного нотаріуса не було можливим. Позивачу вдалось залишити місто Маріуполь та переїхати на підконтрольну державі Україна територію. У 2023 позивач дізналась, що приватний нотаріус Скоробогатько О.В. поновив нотаріальну діяльність у місті Києві, вже як приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, та звернулась до нього із запитом про те, чи може вона зараз продовжити оформлення права на спадщину, що не встигла зробити раніше, внаслідок початку повномасштабної війни. 21 березня 2023 приватний нотаріус надав позивачу письмове роз`яснення з вихідним номером 99/01-16, відповідно до якого встановлено, що матеріали спадкової справи № 68558187 втрачені та їх відновлення неможливе, оскільки, з огляду на руйнування, яких зазнало місто Маріуполь, є достатні підстави вважати, що офіс приватного нотаріуса Скоробогатько О.В. теж був знищений, а всі документи, що там зберігались, втрачені остаточно, і в майбутньому доступ до них не буде отримано. У відповіді на звернення також містились рекомендації оформити право власності на спадкове майно шляхом звернення до суду. Вбачаючи, відповідно до змісту відповіді на звернення, відсутність можливості продовжити оформлення права на спадщину в нотаріальному порядку з причин припинення роботи приватним нотаріусом Скоробогатько О.В., втрати ним документів та невідомого поточного стану цих документів, позивач вважає, що єдиним ефективним та дієвим засобом реалізації нею права на оформлення спадщини є звернення до суду з відповідною позовною заявою. Ухвалою суду від 02 травня 2023 року відкрито провадження у вищевказаній справі, визначено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 20 липня 2023 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Тимошенко О.І. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 20 липня 2023 року закрито підготовче провадження у даній цивільній справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Тимошенко О.І. в судове засідання не з`явилися, від представника до суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі та участі позивача. Представник відповідача Маріупольської міської ради Донецької ради та відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилися, за невідомих суду причин, про день, час і місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України», надіслання судової повістки на електрону адресу відповідача 1, відзиву на позов не надали, будь-яких заяв (клопотань) від них не надходило, тому суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є онукою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , виданого Відділом ЗАГС Орджонікідзевського району міста Жданова (колишня назва міста Маріуполь Донецької області до 1989) 17 січня 1978 року , де зазначено, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Матір`ю [PERSON] , батька позивача, є [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження, виданим Орджонікідзевським ЗАГС міста Маріуполь 16 жовтня 1954 року, де батьками зазначено: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 07.09.2017 року, з якого встановлено, що [PERSON] 28.11.1998 року уклала шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] та після розірвання шлюбу залишено прізвище чоловіка. [PERSON] належить паспорт громадянина України серії [NUMBER] від 28.12.1998 року, виданий Орджонікідзевським РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області. [INFO] батько позивача [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Лівобережним районним у місті Маріуполь відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Харків) 25.11.2020 року, актовий запис про смерть - № 1797. [INFO] баба позивача [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Бердянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бердянському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 21.09.2021 року, актовий запис про смерть № 1754. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну їй частку квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , в розмірі 2/3 частки від цілого. Як встановлено судом, син померлої - [PERSON] помер [INFO] , тобто до моменту смерті своєї матері - [PERSON] . У такому випадку відбувається спадкування за правом представлення. 29 жовтня 2021 позивач звернулася до приватного нотаріуса Маріупольського міського районного нотаріального округу Донецької області Скоробогатько О.В. з заявою про прийняття спадщини за законом. Приватний нотаріус прийняв заяву позивач про прийняття спадщини, відкрив спадкову справу № 68558187 (номер спадкової справи у нотаріуса 78/2021), що підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справі та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину). Номер Витягу 71865509, дата видачі 21 березня 2023. Станом на 24.02.2022 року спадкова справа перебувала на зберіганні у приватного нотаріуса Скоробогатько О.В., оскільки ще не булі завершені всі необхідні законні процедури, що супроводжують процес оформлення прийняття спадщини. Місцем зберігання матеріалів спадкової справи було робоче місце (офіс) приватного нотаріуса, розташований за адресою: [ADDRESS] . Як зазначає позивач у позовній заяві, їй вдалось залишити місто Маріуполь та переїхати на підконтрольну державі Україна територію. У 2023 вона дізналась, що приватний нотаріус Скоробогатько О.В. поновив нотаріальну діяльність у місті Києві вже як приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу. У зв`язку з чим звернулася до нього із запитом про те, чи може вона зараз продовжити оформлення права на спадщину, що не встигла зробити раніше, внаслідок початку повномасштабної війни. 21.03.2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скоробогатько О.В. надано письмове роз`яснення позивачу за вихідним номером 99/01-16, в якому зазначено, що 21.10.2021 року ним, Скоробогатьком О.В., приватним нотаріусом Маріупольського міського районного нотаріального округу Донецької області (на теперішній час приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, реєстраційне посвідчення № 1866, від 10 червня 2022 року), після померлої [INFO] громадянки України [PERSON] , [INFO] , останнє місце проживання [ADDRESS] , було відкрито спадкову справу за № 78/2021. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року за №75, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 квітня 2022 року за №453/37789, затверджено Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, до списку якого віднесена Маріупольська міська територіальна громада. У зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України та проведенням воєнних (бойових) дій на території міст Маріуполя, доступ до всіх документів, нотаріального архіву, в тому числі спадкової справи, заведеної ним 21.10.2021 року за № 78/2021 після смерті [PERSON] , які зберігалися в приміщенні, яке було його робочим місцем за адресою: [ADDRESS] , відсутній. Враховуючи вищевикладене та у зв`язку із відсутністю доступу до вже заведеної ним спадкової справи за № 78/2021 після смерті [PERSON] , що перешкоджає па теперішній час отриманню свідоцтва про право на спадщину. [PERSON] може визнати право власності на успадковане майно в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ст. ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Проаналізувавши вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за правом представлення після смерті спадкодавця баби [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був її син [PERSON] , який помер [INFO] , та якби був живим на час відкриття спадщини, смерті матері [PERSON] , спадкував ту частку спадщини, яка належала б за законом його матері, спадкоємцем якого є його донька позивач [PERSON] . Таким чином позивач [PERSON] спадкує на 2/3 частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка належить її бабці за правом представлення. Статтею 1296 ЦК України, встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, останній раз Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №58/2023 від 06.02.2023, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб. Згідно із п. 7 ст. 1-1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації. Адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України (абз. 1 ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). З 24 лютого 2022 року, тобто з початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації в Україну на території Донецької області відбувалися активні бойові дії, а відповідно до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25.04.2022, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №75 від 25 квітня 2022 року, з 25 квітня 2022 року Маріупольська міська територіальна громада Маріупольського району Донецької області визнана тимчасово окупованою територією. На час розгляду справи відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22 грудня 2022 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України №1668/39004 від 23 грудня 2022 року, до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України відноситься вся територія Маріупольського району. Як зазначено вище, листом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скоробогатько О.В. від 21.03.2023 року за вихідним номером 99/01-16, роз`яснено, що у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України та проведенням воєнних (бойових) дій на території міст Маріуполя, доступ до всіх документів, нотаріального архіву, в тому числі спадкової справи, заведеної ним 21.10.2021 року за № 78/2021 після смерті [PERSON] , які зберігалися в приміщенні, яке було його робочим місцем за адресою: [ADDRESS] , відсутній. Також зазначено, що у зв`язку із відсутністю доступу до вже заведеної спадкової справи, що перешкоджає на теперішній час отриманню свідоцтва про право на спадщину, вона може визнати право власності успадкованого майно в судовому порядку. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» саме у разі неможливості нотаріуса оформити право на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Відповідно до п. 37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України, передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності у разі, якщо це право не визнається іншою особою, втрачено або відсутній правовстановлюючий документ. Отже, на підставі вказаних доводів та письмових доказів, суд дійшов висновку, що у позивача існують об`єктивні, непереборні, істотні труднощі у вчиненні нею дій щодо отримання свідоцтва про прийняття спадщини за законом після смерті баби [PERSON] у нотаріальному порядку та подальшої реєстрації прав власності на підставі даного свідоцтва. На переконання суду, позивач зі свого боку вжила усіх необхідних та передбачених законом заходів для реалізації своїх спадкових прав. В позасудовому порядку вирішити дане питання не виявляється за можливе. Відповідачі Маріупольська міська рада Донецької області та [PERSON] будь-яких заперечень щодо позову до суду не подали. Враховуючи вищенаведені норми права, вищевикладене, суд дійшов висновку, що отримати свідоцтва про право на спадщину за правом представлення на майно після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] , позивач не має можливості, через обставини, які викладені вище, тому суд, забезпечуючи реалізацію права позивача [PERSON] на отримання спадщини та оформлення права власності на таку спадщину, задовольняє її позовні вимоги про визнання право власності в порядку спадкування за правом представлення після смерті її бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] , на 2/3 частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , які є обґрунтованими та доведеними.

Outcome: approved