Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

Заступник керівника Бахмутської окружної прокуратури Донецької області Андрія Дубовського діючего в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області до Бахмутської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області, [PERSON] , про визначення незаконним та скасування рішення Бахмутської міської ради Донецької області від 24.11.2021 № 07/16-469 «Про передачу у власність земельних ділянок» із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель селянського господарства (кадастровий номер 1420985500:01:041:0035). В обгрунтвання позовних вимог прокурор зазначає, що за результатами вивчення стану законності безоплатної передачі у власність громадянам земельних ділянок комунальної форми власності сільськогосподарського призначення, розташованих на території Бахмутського району Донецької області, окружною прокуратурою встановлені порушення норм земельного законодавства. Встановлено, що на підставі зазначеного рішення ради, від 24.11.2021 № 07/16-469 «Про передачу у власність земельних ділянок» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину [PERSON] із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер 1420985500:01:041:0035). Відповідно до п. 1.25 рішенням Бахмутської міської ради Донецької області від 24.11.2021 № 07/16-469, передано у власність громадянину [PERSON] земельну ділянку комунальної власності (кадастровий номер 1420985500:01:041:0035) загальною площею 2,0000 га із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель сільськогосподарського призначення Бахмутської міської територіальної громади. На підставі зазначеного рішення, 10.01.2022 за №2555086514020 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку. Пункт 1.25 рішення Бахмутської міської ради Донецької області від 24.11.2021 № 07/16-469 є незаконним та підлягає скасуванню. Так, було встановлено, що згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на підставі розпорядження голови Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації від 21.11.2008 № 1592 вже отримував у власність земельну ділянку кадастровий номер 3223387800:02:002:0004 площею 0.9900 га із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого сільського господарства на території Хоцьківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області з. Відповідно до договору купівлі-продажу 30.05.2019 [PERSON] продав земельну ділянку кадастровий номер 3223387800:02:002:0004 Фермерському господарству «Олександр». Зазначене підтверджує, що [PERSON] на час отримання (на підставі рішення Бахмутської міської ради Донецької області від 24.11.2021 № 07/16-469) спірної земельної ділянки з кадастровим номером: 1420985500:01:041:0035 вже використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання (попередньо отримавши у приватну власність земельну ділянку з кадастровим номером 3223387800:02:002:0004). Позивач зазначає, що необхідність захисту інтересів держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, покладає на прокуратуру обов`язок представництва інтересів держави в суді відповідно до ст. 131-1 Конституції України. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 13 та ч. 1 ст. 14 Конституції України земля, її надра, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.\~78\~Земельного кодексу\~України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Статтею 80 Земельного кодексу України встановлено, що самостійними суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності. Положеннями статті 81 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Порядок отримання громадянами у власність земельних ділянок регламентовано нормами ст.ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України. Згідно із ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ч. 3 ст. 116 Земельного кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних\~ділянок безоплатно\~у власність\~громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду цільового призначення (ч. 4 ст. 116 Земельного кодексу України). Згідно зі\~ч.\~1\~ст.\~19\~Земельного Кодексу\~України за основним цільовим призначенням землі поділяються на землі сільськогосподарського, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського, природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, землі житлової та громадської забудови, землі водного фонду та землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення. Частина 2 ст. 19 Земельного Кодексу України передбачає, що земельна ділянка, яка за основним цільовим призначенням належить до відповідної категорії земель, відноситься в порядку, визначеному цим Кодексом, до певного виду цільового призначення, що характеризує конкретний напрям її використання та її правовий режим. Так, відповідно до вимог ст. 22 Земельного Кодексу України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. Крім того, згідно Класифікатора видів цільового призначення земельних ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17.12.2012 (додаток №59 до Порядку ведення Державного земельного кадастру в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 821 від 28.07.2021) землі сільськогосподарського призначення поділяються за видами цільовим призначенням на землі для ведення\~особистого селянського\~господарства (код згідно з Класифікатором розділ 01, підрозділ 01.03) та інші види. Відповідно до ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2 га. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, посилаючись на викладені в позові обставини та просить позов задовольнити. Представник Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі. Представник Бахмутської міської військової адміністрації в Донецької області до суду не з`явився, про дату та час належним чином повідомлені. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 4 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до ч. 3 ст. 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. Згідно з частиною 5 статті 175 ЦПК України у разі пред`явлення позову особами, які діють на захист прав, свобод та інтересів іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 №3-рп/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо). Згідно ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Виходячи із норм ст. 13, 14 Конституції України, ст. 177, 181, 324, гл. 30 Цивільного кодексу України земля та земельні ділянки є об`єктами цивільних прав, а держава та територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах з метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок. З положень ст. 13, 14, 140, 142, 143 Конституції України, ст. 11, 16, 167, 169, 374 ЦК України, ст. ст. 80, 84, 123, 124, 127, 128 Земельного кодексу України випливає, що органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок. Відповідно до ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 122 Земельного кодексу України визначені повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок із земель державної та комунальної власності у власність або користування. Отже, правовідносини, пов`язані із вибуттям земель із державної чи комунальної власності, становлять «суспільний», «публічний» інтерес, а незаконність рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, на підставі якого земельна ділянка вибула із державної чи комунальної власності, такому суспільному інтересу не відповідає. Аналогічних правових позицій при вирішенні питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи притримується і Європейський суд з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 02.11.2004 категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» (п. 54 рішення). Відповідно до указу Президента України № 469/2022 від 04.07.2022 утворено Бахмутську міську військову адміністрацію Бахмутського району Донецької області. Постановою Верховної ради України №2542-ІХ від 30.08.2022 начальнику Бахмутської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області у період дії воєнного стану в Україні та 30 днів після його припинення чи скасування відповідно до положень ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» надано здійснення повноважень міської ради, виконавчого комітету та міського голови. 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 запроваджено воєнний стан з 05.30 годин 24.02.2022 на зо діб, потім дія воєнного стану була продовжена відповідно до указів Президента України (№133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022 ) затверджених Верховною Радою України, на теперішній час на території України діє правовий режим воєнного стану. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» апарат міської ради та її виконавчого комітету, інші виконавчі органи, комунальні підприємства, установи та організації відповідної територіальної громади підпорядковуються начальнику відповідної військової адміністрації. Із матеріалів позову вбачається, що Бахмутська міська рада Донецької області (після створення Бахмутська міська військова адміністрація Бахмутського району Донецької області), яка є органом, уповноваженим територіальною громадою на вирішення питань при розпорядженні землями територіальних громад, порушила вимоги чинного законодавства, внаслідок чого визнається незаконним рішення, прийняте радою, та у зв`язку з чим виступає відповідачем у справі. Водночас, нормами чинного законодавства не передбачено право органів місцевого самоврядування скасовувати свої попередні рішення, якщо на їх підставі виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів. Таке офіційне тлумачення і роз`яснення ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» надано в рішенні Конституційного Суду від 16.04.2009 № 7-рп/2009. Судом встановлено, що, рішенням Бахмутської міської\~ради Донецької\~області від\~24.11.2021\~№ 07/16-469\~ [PERSON] передано\~земельну ділянку\~комунальної власності\~(кадастровий\~номер 1420985500:01:041:0035)\~загальною площею\~2,000\~га із\~земель сільськогосподарського\~призначення для\~ведення особистого\~селянського господарства,\~за рахунок\~земель сільськогогосподарського\~призначення Бахмутської\~територіальної громади,\~що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 306880875 від 09.08.2022. Разом з тим, встановлено, що згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на підставі розпорядження голови Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації від 21.11.2008 № 1592 вже отримував у власність земельну ділянку кадастровий номер 3223387800:02:002:0004 площею 0.9900 га із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого сільського господарства на території Хоцьківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області з. Відповідно до договору купівлі-продажу 30.05.2019 [PERSON] продав земельну ділянку кадастровий номер 3223387800:02:002:0004 Фермерському господарству «Олександр». Зазначене підтверджує, що [PERSON] на час отримання (на підставі рішення Бахмутської міської ради Донецької області від 24.11.2021 № 07/16-469) спірної земельної ділянки з кадастровим номером: 1420985500:01:041:0035 вже використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання (попередньо отримавши у приватну власність земельну ділянку з кадастровим номером 3223387800:02:002:0004) на підставі ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України Частинами першою, другою ст. 78 ЗК України визначено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно з п. «б» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Абзацом першим ч. 1 ст. 116 ЗК України\~визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»,\~передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до\~п.\~«в» ч.\~3\~ст.\~116\~ЗК України\~безоплатна передача\~земельних ділянок\~у власність\~громадян провадиться\~у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Частиною четвертою статті 116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення. У пункті «б» ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 гектара. Всупереч зазначеному, [PERSON] двічі звернувся до органу уповноваженого з розпорядження земельними ділянками з клопотанням щодо відведення йому безоплатно у власність земельної ділянки. Він приховав той факт, що раніше ним вже було отримано безоплатно у власність іншу земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства. Таким чином, рішення Бахмутської\~міської ради\~Донецької області\~від 24.11.2021\~№ 07/16-469\~«Про передачу\~у власність\~земельних ділянок»\~із земель\~сільськогосподарського призначення\~для ведення\~особистого селянського\~господарства,\~за рахунок\~земель селянського\~ \~ господарства\~(кадастровий\~номер 1420985500:01:041:0035),\~ було\~ухвалено з\~порушенням з порушенням закону, не перевірила факт реалізації [PERSON] права на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення. Вищеприведені обставини та факти у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи представником позивача було обґрунтовано доведені ті обставини, на які він посилався як на підстави своїх вимог. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими і позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім того, позивачем під час подання до суду позовної заяви були сплачені витрати по сплаті судового збору у сумі 2 481 грн. У відповідності з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги були задоволені в повному обсязі, суд приходить до висновку, що з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути солідарно сплачений при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 2 481 грн. за платіжним дорученням № 1472 від 02.11.2022. На підставі викладеного та

Outcome: approved