Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , просить стягнути з [PERSON] , на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Позов мотивовано тим, що в шлюбі із відповідачем народилася дочка, яка на даний час перебуває на її утриманні. Відповідач участі у виховані дочки не приймає, матеріальної допомоги не надає. Ухвалою судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 21 липня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Позивач та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, однак подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю та просять суд їх задовольнити. Не заперечують щодо винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, і не повідомив суд про причину своєї неявки, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду. Відповідно до ч.4\~ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам\~ст.280 ЦПК України. Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини: 03 травня 2006 року сторони зареєстрували шлюб, який 21 березня 2013 року був розірваний, що підтверджується рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 21 березня 2013 року. У цьому шлюбі у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 30, складений Білокриницькою сільською радою Кременецького району Тернопільської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 01.04.2021 року.\~ Згідно статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.\~ Відповідно до вимог частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.\~ Положеннями статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.\~ Згідно статті 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Зважаючи на матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, його вік, відсутні відомості про поганий стан здоров`я, матеріальне становище позивачки, суд доходить переконання, що аліменти на утримання дочки слід визначити в розмірі частки усіх видів його заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття.\~Тому, позов підлягає до задоволення.\~ На підставі статті 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь держави судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів.\~ Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.\~

Outcome: approved