Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до суду із заявою про видачу обмежувального припису, у якій просить видати обмежувальний припис стосовно кривдника [PERSON] , жителя [ADDRESS] (без реєстрації) в інтересах [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , строком на шість місяців, а саме: заборонити [PERSON] , перебувати в місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] ; заборонити [PERSON] переслідувати [PERSON] та в будь-який спосіб спілкуватися з ним без його згоди. \~ \~ \~ \~В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що [PERSON] перебуваючи за місцем спільного проживання із [PERSON] систематично вчиняє домашнє насилля відносно нього, своїми протиправними діями [PERSON] спричиняє непоправну шкоду психологічному здоров`ю [PERSON] . Представник заявника заяву підтримала. Заінтересовані особи в судове не з`явилися. Однак їх неявка не перешкоджає судовому розгляду. З врахуванням зібраних доказів, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутності. Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до переконання про підставність заяви. Відповідно до ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~від 07.12.2017№2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоровю особи. Згідно з положеннями п. 4 ч. 2\~ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя). Положеннями\~ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.\~24\~та п. 1 ч. 1 ст.\~26 Закону №2229-VIII\~до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Положеннями\~ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~ передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обовязків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмов у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з положеннями п. 1,2 ч. 22 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» постраждала дитина має всі права постраждалої особи, реалізація яких забезпечується з урахуванням найкращих інтересів дитини, її віку, статі, стану здоров`я, інтелектуального та фізичного розвитку. Звернення та повідомлення про вчинення домашнього насильства стосовно дітей приймаються і розглядаються згідно з порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Згідно з положеннями п. 3 ч. 22 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» захист прав та інтересів постраждалої дитини, у тому числі звернення до суду, представництво її прав та інтересів у суді, крім батьків та інших законних представників дитини, можуть здійснювати родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, якщо вони не є кривдниками дитини, а також орган опіки та піклування. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є власником та проживає у житловому будинку [ADDRESS] разом із своєю сім`єю, а саме: дружиною [PERSON] , дочкою [PERSON] , внуком [PERSON] . Вказане підтверджується копією довідки про склад сім`ї зареєстрованих у житловому будинку, виданою Іванівською сільською радою від 30.08.2023 року за №213, копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії СК № 108101. [PERSON] є сином заявника, який без реєстрації проживає у житловому будинку разом з заявником та іншими членами родини. [PERSON] перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чинить на заявника психологічне насильство, висловлюється нецензурною лайкою, ображає його, погрожує фізйчною розправою йому та іншим членам родини, які проживають разом. З приводу вчинення [PERSON] відносно заявника [PERSON] протиправних дій, останній неодноразово звертався до поліції, за наслідками таких звернень були прийняті відповідні процесуальні рішення, складено протоколи про адміністративні правопорушення за ч.1 та ч.2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, які направлені для розгляду до суду та відповідно прийнято останнім рішення. Згідно листа повідомлення від 20 липня 2023 року, виданого відділенням поліції № 3 (м. Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, зареєстровано ряд звернень [PERSON] щодо вчинення насильства в сім`ї щодо нього, зокрема: 12 лютого 2022 року, 08 липня 2022 року, 31 липня 2022 року, 03 вересня 2022 року, 20 жовтня 2022 року, 25 жовтня 2022 року, 14 січня 2023 року, 3 липня 2023 року, 14 липня 2023 року. Як вбачається із заяви, що постановами Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 04 травня 2022 року, 10 серпня 2022 року [PERSON] , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173 - 2 КУпАП. 16 листопада 2022 року Теребовлянський районний суд Тернопільської області заяву [PERSON] , заінтересовані особи: [PERSON] , відділення поліції №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про видачу обмежувального припису задоволив. Видав обмежувальний припис стосовно [PERSON] (місце проживання без реєстрації: [ADDRESS] , на строк 6 (шість) місяців, яким визначити такі тимчасові обмеження. Постановою Теребовлянського районного суду від 16 серпня 2023 року (справа № 606/1407/23) було встановлено вину [PERSON] у вчиненні домашнього насильства щодо батька [PERSON] , тобто у вчиненні адміністртивних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. З врахуванням практики Європейського Суду з прав людини, суд вважає, що вжиті заявником розумні заходи для її захисту та покарання винного не надали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявника. Тому заяву слід задоволити. Суд погоджується із доводами заявниці, що саме наведені нею у заяві види обмежувальних приписів будуть забезпечувати дієвий та ефективний захист від кривдника.

Outcome: approved