Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-05 00:00:00

У липні 2023 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до Акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат (далі АТ Кривбасзалізрудком), в обґрунтування якого вказав, що він протягом тривалого часу з травня 2002 року по червень 2022 року працював підземним прохідником у шкідливих умовах на підприємстві відповідача. 12 січня 2023 року рішенням ЛЕК Державної установи Український науково-дослідний інститут промислової медицини йому встановлено професійні захворювання: радикулопатія попереково-крижова L5-S1 з вираженим статико-динамічними порушеннями, стійким больовим тa м?язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів ПФ другого ступеня; вібраційна хвороба другої стадії від дії локальної вібрації: синдром вегетативно-сенсорної полінейропатії верхніх кінцівок з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), деформуючим остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ другого ступеня); хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В, ЛН першого-другого ступеня. Висновком МСЕК від 13 червня 2023 року позивачу первинно було встановлено 65 % втрати професійної працездатності та ІІІ групу інвалідності безстроково. Внаслідок отриманих професійних захворювань позивача постійно турбує стійкий біль, обмеження рухів у шийному і поперековому відділах хребта з іррадіацією в кінцівки, обмеження рухів та хрускіт в них, заніміння кінцівок, зниження слуху, задишка при фізичному навантаженні, періодичний сухий кашель та загальна слабкість. Також, внаслідок отриманих професійних захворювань, було порушено нормальні життєві зв?язки, позивач у віці 52 років залишився без роботи, не може працювати за освітою та на належному рівні утримувати свою неповнолітню дитину, а тому відчуває себе тягарем для своєї родини. У зв?язку з поганим самопочуттям позивач змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, через що відчуває психологічний дискомфорт, що негативно позначається на його душевному та фізичному станах. Позивач вважає, що професійне захворювання виникло внаслідок порушень норм охорони праці на підприємстві, де він працював. У зв`язку із отриманими професійними захворюваннями йому заподіяна моральна шкода, розмір якої позивач оцінює в 435500 грн., яку просив стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 10 липня 2023 року судом відкрито провадження у справі та призначене розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Представник відповідача [PERSON] скористалась правом надання відзиву в якому зазначила, що АТ Кривбасзалізрудком, враховуючи загальний стаж роботи позивача, розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня календарного року, ступінь втрати професійної працездатності частково погоджується з компенсацією виплати моральної шкоди у розмірі 108875 грн. Розмір моральної шкоди у розмірі 435500 грн. є безпідставно завищеним, не відповідає засадам розумності, справедливості. Крім того, вказала, що з 23 травня 2020 року моральна шкода в розмірі вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року визначається з урахуванням необхідності утримання податку з доходів фізичних осіб. У відповідності до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 27 травня 2002 року по 31 жовтня 2003 року працював прохідником 3 розряду у підземних умовах шахти Гвардійська ВАТ Кривбасзалізрудком, з 10 листопада 2003 року по 06 червня 2022 року працював прохідником 4 розряду у підземних умовах шахти Родіна ВАТ Кривбасзалізрудком. 06 червня 2022 року звільнений за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію за віком згідно ст.38 КЗпП, що підтверджується трудовою книжкою (а.с.11-13). Медичним висновком ЛЕК високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я Державної установи Український науково-дослідний інститут промислової медицини № 54 від 12 січня 2023 року позивачу встановлено професійні захворювання: радикулопатія попереково-крижова L5-S1 з вираженим статико-динамічними порушеннями, стійким больовим тa м?язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів ПФ другого ступеня; вібраційна хвороба другої стадії від дії локальної вібрації: синдром вегетативно-сенсорної полінейропатії верхніх кінцівок з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), деформуючим остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ другого ступеня); хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В, ЛН першого-другого ступеня (а.с.23-24). Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 13 березня 2023 року, проведеного на АТ Кривбасзалізрудком, встановлено обставини виникнення хронічного професійного захворювання позивача, а саме: працюючи прохідником на дільниці № 6 шахти Родіна (Криворізька) AT Кривбасзалізрудком у період з 10.11.2003 року по 06.06.2022 року [PERSON] в підземних умовах шахти виконував весь комплекс робіт з проходки виробок: буріння шпурів та свердловин ручними перфораторами, роботи з заряджання та підривання шпурів, кріплення всіх виробок, зрошення гірничої маси після вибухових робіт, зачищення виробки від просипів гірничої маси, розбирання та ремонт тимчасового кріплення, навантаження та транспортування гірничої маси скреперними лебідками. В підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати засоби малої механізації для переміщення вантажів з причин технологічного обмеження простору, перешкоджаючого їх застосуванню, внаслідок чого умови праці характеризувалися фізичним перевантаженням. Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, порушень в роботі систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування підпадав під вплив локальної вібрації, аерозолів фіброгенної дії, що перевищували нормативні значення. Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я Державної установи Український науково-дослідний інститут промислової медицини від 12.01.2023 року № 54 підставою для встановлення професійного характеру захворювання також послужив профмаршрут: з 04.02.2002 року по 30.04.2002 року, з 27.05.2002 року по 31.10.2003 року прохідник (учень) шахти Гвардійська ВАТ Кривбасзалізрудком (а.с.18-20). З пункту 18 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 13 березня 2023 року вбачається, що причиною виникнення хронічного професійного захворювання є важкість праці маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну перевищувала на 10 кг і складає 40 кг при нормі до 30 кг; періодичне перебування у незручній робочій позі 35 % зміни при нормі до 25 %; нахили тулуба (вимушені, більше 30°) 128 разів за зміну, при нормі 51-100 разів згідно вимогами Державних санітарних норм та правил Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища важкості та напруженості трудового процесу, затвердженими наказом Міністерства охорони здоров?я України № 248 від 08.04.2014 року; вібрація локальна еквівалентний корегований рівень віброприскорення на 1,0 дБ перевищував допустимий рівень згідно ДСН 3.3.6.039-99 Державні санітарні норми виробничої загальної та локальної вібрації та склав 77,0-78,6 дБ при ГДР 76 дБ; пил переважно фіброгенної дії - концентрація пилу переважно фіброгенної дії з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10 до 70% в повітрі робочої зони перевищує гранично-допустиму в 1,8 рази (3,6 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3) згідно Наказу МОЗ України від 14.07.2020 року № 1596 Про затвердження гігієнічних регламентів допустимого вмісту хімічних і біологічних речовин у повітрі робочої зони. Згідно довідки МСЕК від 13 червня 2023 року позивачу первинно встановлено 65 % втрати працездатності за захворюванням: радикулопатія 30 %, вібраційна хвороба 20 %, ХОЗЛ 15 % та ІІІ групу інвалідності з 22 травня 2023 року безстроково. Позивачу противопоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження в умовах вібрації та виробничого пилу та рекомендовано спостереження та лікування у сімейного лікаря та невролога (а.с.22). У зв`язку з отриманими професійними захворюваннями позивач неодноразово звертався до закладу медичного лікування, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками із медичної карти стаціонарного хворого (а.с.25-33). Статтею 3 Конституції України\~передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті\~43, частина 1 статті\~46 Конституції України\~передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до\~статті 153 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Згідно частин 1, 3 ст.3\~Закону\~України Про\~охорону\~праці , роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець\~несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Згідно ст.173\~КЗпП\~України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Так, відповідно до ч.2 ст.153\~КЗпП\~України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 2371 КЗпП\~України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст.2371 КЗпП\~України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок роботи у шкідливих умовах, під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я через виникнення у нього професійних захворювань, спричинених негативними виробничими факторами, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Зупиненням, а в подальшому й скасуванням права громадян, що потерпіли від нещасних випадків на виробництві, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.2371 КЗпП\~України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до\~ст.23\~Цивільного\~кодексу\~України особа\~має\~право\~на відшкодування\~моральної\~шкоди,\~завданої\~внаслідок\~порушення її\~прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; Як зазначено в п.4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 15 червня 2020 року у справі № 212/3137/17-ц зазначив, що невиконання роботодавцем обов`язку по забезпеченню безпечних і здорових умов праці, яке мало наслідком виникнення у позивача професійного захворювання, втрати працездатності й встановлення інвалідності, є підставою для відшкодування роботодавцем (його правонаступником) заподіяної працівнику моральної шкоди. Так, судом встановлено, що професійне захворювання виникло у позивача під час його роботи саме на підприємстві відповідача, а тому АТ Кривбасзалізрудком повинно нести відповідальність за заподіяну позивачу моральну шкоду, що спричинена професійним захворюванням. Судом встановлено, що у зв`язку з отриманими професійними захворюваннями [PERSON] первинно встановлено втрата професійної працездатності 65 % та ІІІ групу інвалідності безстроково, внаслідок чого позивач відчуває біль у різних частинах тіла, загальну слабкість, крім того потребує медичного лікування. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань(фізичних,душевних,психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Cуд враховує тривалий період роботи позивача в шкідливих умовах на підприємстві відповідача впродовж 20 років, характер отриманих професійних захворювань, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, стан здоров`я потерпілого, тяжкість та невідворотність вимушених змін її життєвих і виробничих стосунках, і вважає необхідним визначити розмір компенсації в сумі 230 000 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди у розмірі 435500 грн., то суд приходить висновку, що така сума належним чином не вмотивована, є значно завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві моральної шкоди. Також, відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 2300 грн., оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений від його сплати.

Outcome: partial