Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

Позивач просить розірвати договір оренди земельної ділянки площею 2,71 га, розташованої на території Ясенівської сільської ради, кадастровий номер 6825889600:02:009:0019 від 20.06.2007 р., укладений між [PERSON] та СФГ «Віталія», усунути йому перешкоди у володінні та користуванні ним цією земельною ділянкою та повернути йому вказану земельну ділянку з незаконного володіння та користування відповідача. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач набув право власності на цю земельну ділянку на підставі договору дарування від 31.03.2023 р., укладеного між ним та [PERSON] .. Відповідно до п. 36 договору оренди земельної ділянки від 20.06.2007 р. зазначене є підставою для зміни або розірвання договору. Звернувшись із відповідним листом від 18.04.2023 р. до відповідача, позивач відповіді не отримав. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Представник відповідача в судові засідання не з`являвся. Подав відзив, у якому проти позову заперечив, посилається на недобросовісність використання своїх прав орендодавцем, а також на те, що п. 36 договору при зміні власника земельної ділянки оренди не обумовлює обов`язкості припинення договору, а лише передбачає підставу, при якій за взаємною згодою сторін договір може бути змінений або розірваний у порядку, встановленому п. 35 договору тобто, за взаємною згодою. Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, суд встановив наступне. 20.06.2007\~р. між СФГ «Віталія» (орендар) та [PERSON] (орендодавець) був укладений договір оренди строком на 49 років земельної ділянки площею 2,71 га кадастровий номер 6825889600:02:009:0019, зареєстрований 20.06.2007 р. у Ярмолинецькому районному відділі Хмельницької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» за № 040776500082. З матеріалів справи вбачається, що, не розірвавши чи не припинивши зазначений договір у встановлений законом спосіб, [PERSON] 25.06.2013 р. підписала договір оренди цієї ж земельної ділянки із ПП «ГВМ-Агро», здійснила його повторну державну реєстрацію, у зв`язку із чим спори, пов`язані із цією земельною ділянкою, перебували на розгляді в судах. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.12.2017 р. (справа №822/2822/17), залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.02.2018 р., було задоволено позов СФГ «Віталія» та скасовано відповідне рішення державного реєстратора КП "Чемеровецьке бюро нерухомості" Козловець Л.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (права оренди цієї земельної ділянки за ПП «ГВМ - Агро»). Постановою Хмельницького апеляційного суду від 04.06.2020 р. (справа №689/1101/18) відмовлено в задоволенні позову, у т.ч. [PERSON] до Селянського (фермерського) господарства «Віталія» про розірвання договорів оренди земельної ділянки. При цьому, зазначеною постановою встановлено факт, що СФГ «Віталія» з травня 2013 року не веде обробіток спірних земельних ділянок внаслідок зайняття їх іншим орендарем. 31.03.2023 р. між [PERSON] (дарувальник) та [PERSON] (обдарований) був укладений договір дарування земельної ділянки площею 2,7102 га кадастровий номер 6825889600:02:009:0019, яка знаходиться на території Ясенівської сільської ради і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Договір посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Стожик Н.В., зареєстрований в реєстрі за №481. На підставі цього договору право власності на земельну ділянку зареєстровано за позивачем 31.03.2023 р., що підтверджується витягом з державного реєстру прав. Згідно із ч. 6 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Згідно із ч. ч. 1 3 ст. 6 ЦК України, сторони мають\~право укласти\~договір,\~який не\~передбачений актами\~цивільного законодавства,\~але відповідає\~загальним засадам\~цивільного законодавства. Сторони\~мають право\~врегулювати у\~договорі,\~який передбачений\~актами цивільного\~законодавства,\~свої відносини,\~які не\~врегульовані цими\~актами. Сторони\~в договорі\~можуть відступити\~від положень\~актів цивільного\~законодавства і\~врегулювати свої\~відносини на\~власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, лише якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Згідно із п. 36 договору оренди земельної ділянки від 20.06.2007 р., укладеного між [PERSON] та СФГ «Віталія», перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря є підставою для зміни або розірвання договору. Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до ст. 1 Закону, яка кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 93 ЗК України орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі ст. 13 Закону договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно зі ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Згідно із ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених або законом, або договором. П. 36 договору оренди земельної ділянки передбачена можливість розірвання договору оренди в односторонньому порядку у зв`язку із переходом права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи. Такий перехід права власності підтверджується матеріалами справи. Змістом п. 36 договору спростовуються посилання відповідача, що навіть за наявності такої підстави розірвання договору можливе лише за взаємною згодою сторін. Згідно із ч. 1 ст. 148-1 ЗК України, до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Згідно із ч. 5 ст. 31 Закону України «Про оренду землі», ч. 3 ст. 148-1 ЗК України, особа,\~яка набула\~право власності\~на земельну\~ділянку,\~що перебуває\~в оренді,\~протягом одного\~місяця з\~дня державної\~реєстрації права\~власності на\~неї зобов`язана\~повідомити про\~це орендаря\~в порядку,\~визначеному ст.\~148-1\~ЗК України. Особа,\~яка набула\~право власності\~на земельну\~ділянку,\~протягом одного\~місяця з\~дня набуття\~права власності\~на неї\~зобов`язана повідомити\~про це\~її користувачів\~із зазначенням: кадастрового номера\~(за\~наявності),\~місця розташування\~та площі\~земельної ділянки; найменування (для\~юридичних осіб),\~прізвища,\~ім`я,\~по батькові\~(для\~фізичних осіб)\~нового власника; місця проживання\~(знаходження)\~нового власника,\~його поштової\~адреси; платіжних реквізитів\~(у\~разі,\~якщо законом\~або договором\~передбачена плата\~за користування\~земельною ділянкою\~у грошовій\~формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку. Такий обов`язок позивачем не виконаний, оскільки його вимога від 18.04.2023 р. не оформлена і не надіслана у встановленому цією нормою порядку (зокрема, надсилалась цінним листом). Однак, зазначене не спростовує існування встановленої договором підстави для розірвання договору в односторонньому порядку. Тому, встановлення в договорі додаткової підстави для розірвання договору допускається законом та йому не суперечить. Позивач надіслав відповідачу вимогу від 18.04.2023 р. про припинення дії договору з цієї підстави. Та обставина, що у цій вимозі зазначено ряд підстав, що не відповідають фактичним обставинам, як-от використання земельної ділянки без достатньої правової підстави тощо, не спростовує характеру такої вимоги як звернення про припинення договірних відносин в односторонньому порядку з підстави, передбаченої договором. Доказів отримання відповіді суду не надано. Відтак, в частині вимоги про розірвання договору позов слід задовольнити. Позивач також просить захистити його право одночасно шляхом віндикації та усунення перешкод у користуванні майном, що суперечить суті та змісту зазначених способів захисту, які є у даному випадку взаємовиключними. Так, відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Тобто, цей спосіб захисту стосується випадків заволодіння чужим майном без відповідної правової підстави. У той же час, відповідачу земельна ділянка передавалась у користування на підставі договору оренди, тобто, на належній правовій підставі. Також, ст. 391 ЦК України стосується захисту права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння та встановлює, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Однак, передавши в оренду земельну ділянку, власник не здійснює її використання, а відтак йому не вчиняються перешкоди у користуванні майном. Згідно із ст. 34 Закону України «Про оренду землі», у разі\~припинення або\~розірвання договору\~оренди землі\~орендар зобов`язаний\~повернути орендодавцеві\~земельну ділянку\~на умовах,\~визначених договором.\~Орендар не\~має права\~утримувати земельну\~ділянку для\~задоволення своїх\~вимог до\~орендодавця. У разі невиконання орендарем обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки. Відтак, повернення позивачу земельної ділянки у даному випадку має відбутись після і у випадку набрання судовим рішенням у цій справі законної сили. Отже, такі позовні вимоги були заявлені позивачем «на майбутнє», за відсутності факту порушення права на фізичне повернення орендованої земельної ділянки внаслідок розірвання договору оренди. Оскільки відповідно до ст. 16 ЦК України судовому захисту підлягає право лише у випадку його фактичного порушення, невизнання або оспорювання, за відсутності на дату розгляду справи таких обставин ці вимоги не підлягають задоволенню. У судовій практиці сформульована стала правова позиція, яка полягає у тому, що ефективним вважається такий спосіб захисту, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) відшкодування шкоди, заподіяної порушенням права; обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає завданню судочинства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі № 705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18.04.2018 р. у справі № 826/14016/16, від 11.02.2019 р. у справі № 2а-204/12, від 15.07.2019 р. у справі № 420/5625/18, від 11.02.2020 р. у справі № 0940/2394/18). Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial