Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

21 лютого 2023 року до Красноокнянського районного суду Одеської області надійшла вказана позовна заява. Позовні вимоги, після їх уточнення, обґрунтовані тим, що позивач проживала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 09.08.2008 року до травня 2009 року, від шлюбу з відповідачем мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею. Спільне життя з відповідачем не склалось і у травні 2009 року вони припинили спільне проживання. Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 11.08.2010 року шлюб між нею і відповідачем був розірваний. На підставі рішення Балтського районного суду Одеської області від 11.08.2010 року у справі 2-896/2010 видано виконавчий лист, за яким з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку. Однак відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання сина і, станом на 01.02.2023 року, розмір заборгованості відповідача по аліментах складає\~ 176506,81 грн. На думку позивача, вказана заборгованість виникла через вину відповідача, що дає їй право звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача неустойки (пені) за несвоєчасно сплачені аліменти на утримання неповнолітньої дитини, розмір якої за період з 01.11.2015 року по 01.02.2023 року включно становить 1303210,40 грн. Тому, з урахуванням вимог ст.196 СК України, позивач просила стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.11.2015 року по 01.02.2023 року включно у розмірі, який не перевищує 100% заборгованості, а саме в сумі 176 506,81 грн. Після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, 03 березня 2023 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалами від 03.04.2023 року та від 18.05.2023 року позовна заява була залишена без руху на підставі ч.11 ст.187 ЦПК України. 06.06.2023 року до суду надійшли усунення недоліків позовної заяви та уточнена позовна заява. Позивач в судове засідання не з`явилась, однак від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає /а.с.32/. Тому розгляд справи проведено у відсутність позивача, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України. Відповідачу направлялася судова повістка про виклик в судове засідання за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, як передбачено п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, однак до суду повернувся конверт з довідкою Укрпошти: «адресат відсутній за вказаною адресою» /а.с.74/. При цьому ч.1 ст.131 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Таким чином, відповідно до вищевказаних положень ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, однак\~ в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Тому суд визнає причини неявки відповідача неповажними і тому справа розглянута у його відсутність в порядку п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в шлюбі, який розірвано рішенням Балтського районного суду Одеської області від 11.08.2010 року /а.с.9/. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та, згідно наданої копії свідоцтва про народження дитини, відповідач є батьком /а.с.7/. У зв`язку з реєстрацією шлюбу з [PERSON] , позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » /а.с.8/. Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 11.10.2010 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.06.2010 року до 04.11.2026 року. На підставі вказаного рішення 23.08.2010 року видано виконавчий лист /а.с.40/. Вказаний виконавчий лист перебуває на виконанні в Подільському відділі державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) /а.с.52, 53, 54, 55, 56, 57/. Частиною 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч.1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Частина\~ 5 ст. 263 ЦПК України передбачає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому суд зазначає, що ст.81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доказування та надання доказів, а саме, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць\~ та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Така позиція суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18). Як вбачається з наданих державним виконавцем розрахунків заборгованості зі сплати аліментів у вказаному виконавчому провадженні за період з 01 листопада 2015 року до 01 лютого 2023 року, відповідач не здійснив жодного платежу по сплаті аліментів та станом на 01.02.2023 року має заборгованість у розмірі 176506,81 грн. /а.с.52, 53, 54, 55, 56, 57/. Зазначені розрахунки не оспорені ні позивачем, ні відповідачем. Доказів того, що ця заборгованість утворилась не з вини відповідача, останнім в порушення ст.81 ЦПК України суду не надано. Позивачем до позовної заяви долучено розрахунок пені на заборгованість за період з 01.11.2015 року по 01.02.2023 року, нарахованої у вищевказаному порядку. Згідно зазначеного розрахунку, розмір пені за вказаний період склав 1303210,40 грн /а.с.50-51/. Зокрема, в зазначеному розрахунку пеня на заборгованість за листопад 2015 року розрахована наступним чином. За наданим виконавчою службою розрахунком заборгованості по аліментах відповідача, у листопаді 2015 року відповідач повинен був сплатити аліменти в розмірі 608,75 грн. Разом з тим, відповідач не виконав свого обов`язку по вказаному платежу і, починаючи з 01 грудня 2015 року, станом на 01 лютого 2023 року має заборгованість по зазначеному платежу, строк прострочки складає 2620 днів. Таким чином, розмір неустойки (пені) на заборгованість відповідача по сплаті аліментів за листопад 2015 року, складає: 608,75 х 1% х 2620 днів = 15949,25 грн. (сума пені за кожен місяць = заборгованість по аліментам за місяць х 1% х кількість днів прострочення). За таким же принципом розрахована пеня за інші місяці у періоді з 01.11.2015 року по 01.02.2023 року, за який позивачем пред`явлено даний позов. І хоча позивач при здійсненні вказаного розрахунку допустила помилку в зазначенні кількості днів прострочення, а саме замість 2620 днів, обраховувала за 2630 днів, у зв`язку з чим розмір пені вийшов 16010,12 грн. (тобто на 60,87 грн. більше) і аналогічно за інші періоди, однак беручи до уваги, що розмір заборгованості відповідача по сплаті аліментів складає 176506,81 грн., а загальний розмір пені за вказаним розрахунком склав 1303210,4 грн., що перевищує розмір заборгованості по аліментах на понад 700%, то суд вважає, що ця помилка позивача не має впливу на розмір пені, який може бути стягнутий з відповідача за судовим рішенням, так як цей розмір ч.1 ст.196 СК України обмежується 100% заборгованості по аліментах. Таким чином, оскільки сума пені значно перевищує 100% заборгованості по аліментах, то з урахуванням вимог ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України, пеня на вказану заборгованість може бути стягнута в розмірі, який складає не більше 100% розміру заборгованості, тобто не більше 176506,81 грн. Отже, суд приходить до висновку, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача, який починаючи з 01.11.2015 року не сплачував аліменти на утримання сина [PERSON] , а тому позивач має право на отримання від відповідача неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, але не більше 100 % заборгованості, у зв`язку з чим, позов підлягає задоволенню. Згідно з п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Позивачем заявлено позов на суму 176506,81 грн., а тому розмір судового збору за подання до суду вказаної позовної заяви складає 1765,06 грн. Позивач відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору. Тому згідно із ч.6 ст.141 ЦПК України вказаний судовий збір слід стягнути в дохід держави з відповідача.

Outcome: approved