Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача 1.Виклад позиції позивача Адвокат Лисько В. П. звернувся до Шаргородського районного суду Вінницької області з означеним позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому просить розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований виконавчим комітетом Федорівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області 18.11.2011 року за актовим записом №02. Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.11.2011 року позивач уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу позивач та відповідач мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Представник позивача\~ адвокат\~ Лисько\~В.П.\~просить шлюб\~між позивачем\~та відповідачем\~розірвати,\~зсилаючись на\~те,\~що спільне\~життя сторін\~у шлюбі\~не склалося\~через відсутність\~взаєморозуміння та\~взаємоповаги,\~що призвело\~до непорозумінь,\~внаслідок чого\~подальше спільне\~життя та\~збереження сім`ї\~між позивачем\~та відповідачем\~стало неможливим. Позивач вважає, що збереження сім`ї є таким, що суперечить її інтересам. Спроби позивача примиритися з відповідачем виявилися невдалими, тому перебування в шлюбі суперечить інтересам позивача, оскільки сім`я існує формально. 2. Виклад позиції відповідача Відповідач [PERSON] не скористався правом на подання відзиву на позов та не подав до суду відзиву на позов із викладенням своїх заперечень, відповідно до норм чинного ЦПК України, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 16.06.2023 року (а.с.19-20). ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача 1. Зі змісту позовної заяви вбачається, що представник позивача адвокат Лисько В.П. просить справу розглянути у відсутності позивача, позов задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.2, на звороті). Інших заяв та клопотань, пов`язаних з розглядом справи, позивач до суду не подавала. 2. Відповідач [PERSON] заяв та клопотань, пов`язаних з розглядом справи, до суду не подавав. ІІІ. Процесуальні дії у справі 1. Відповідно до ухвали Шаргородського районного суду від 16.06.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Лисько В.П., до [PERSON] про розірвання шлюбу; відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд справи на 11.07.2023 року без повідомлення (виклику) сторін; роз`яснено сторонам, що у випадку наявності клопотання про виклик їх у судове засідання, його слід подати до суду у встановлені строки; запропоновано відповідачеві у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали подати до суду відзив на позовну заяву, а у випадку визнання позовних вимог заяву про визнання позовних вимог (а.с.19-20). 2. Згідно з ухвалою суду від 11.07.2023 року, здійснено перехід до розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; визначено дати першого та другого судових засідань: 02.08.2023 року та 14.09.2023 року, відповідно; прийнято рішення про виклик відповідача у судові засідання в порядку, передбаченому ч.11 ст.128 ЦПК України (а.с.25-26). 3. 02.08.2023 року судове засідання у цій цивільній справі відкладено на завчасно визначену дату другого судового засідання 14.09.2023 року у зв`язку із неприбуттям відповідача [PERSON] (а.с.52). 4. 14.09.2023 року судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи за позовом [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Лисько В.П., до [PERSON] про розірвання шлюбу і про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с.54-55). При цьому, суд звертає увагу на те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07 липня 2022 року у справі №918/539/16. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності відповідача та ухвалення судового рішення немає. 5. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи… фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що розгляд означеної справи здійснюється в судовому засіданні у відсутності всіх учасників справи, то суд не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18.11.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.11). Від шлюбу позивач та відповідач мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] (а.с.12). Позивач [PERSON] має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, що вбачається із позовної заяви (а.с.2-3). При розгляді справи судом встановлено фактичні взаємини між [PERSON] та [PERSON] , а саме, що у їх сім`ї виник не короткочасний розлад, а тривалий розлад, через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, внаслідок чого подальше спільне життя та збереження сім`ї стало неможливим. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, так як позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не висловив заперечень щодо розірвання шлюбу, оскільки відзиву на позов на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 16.06.2023 року, до суду не подав. Таким чином, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановлені судом сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч.1 ст.24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 2,\~3,\~4\~ст.56\~СК України\~встановлено,\~що дружина\~та чоловік\~мають право\~вживати заходів,\~які не\~заборонені законом\~і не\~суперечать моральним\~засадам суспільства,\~щодо підтримання\~шлюбних відносин. Кожен\~з подружжя\~має право\~припинити шлюбні\~відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. VІ. Висновки суду Згідно з нормами наведеного законодавства позивач має право на звернення до суду з означеним позовом і, оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, і що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, а відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу з підстав, що наведені в позові, так як не подав до суду відзиву із викладенням заперечень щодо позовних вимог [PERSON] , тому суд приходить до висновку, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved