Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

[PERSON] звернулася у суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі, зареєстрованому 10 липня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дубенського міськрайонного управління юстиції Рівненської області, актовий запис №164. Від шлюбу у них є троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Причиною звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу стало те, що спільне життя з відповідачем не склалося, у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутнє взаєморозуміння. На даний час їхня сім`я фактично розпалася та існує лише юридично. Спільного господарства з відповідачем не ведуть та спільно не проживають з червня 2022 року. Вважає, що примирення з відповідачем та збереження шлюбу не можливе, а надання будь-яких строків на примирення не доцільним. З наведених підстав просить шлюб розірвати, дітей залишити проживати з нею. Ухвалою суду від 15 серпня 2023 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 19 вересня 2023 року ухвалою суду відмовлено відповідачу у встановленні строку для примирення. Позивачка в судове засідання не з`явилася. Просить справу розглядати у її відсутності, про що подала письмову заяву 29.08.2023 та повторно 15.09.2023. Зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на розірванні шлюбу настоює. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, до суду подав заяву, згідно якої позовні вимоги не визнає, бажає зберегти шлюб. Разом з тим відзиву на позовну заяву не подав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що подружжя перебуває у шлюбі, зареєстрованому 10 липня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дубенського міськрайонного управління юстиції Рівненської області, актовий запис №164, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.9). [PERSON] народилася [INFO] , [PERSON] народився [INFO] , [PERSON] народився [INFO] . У свідоцтвах про народження серії серії [NUMBER] , серії [NUMBER] та серії [NUMBER] їхніми батьками зазначені сторони по справі (а.с.6,7,8). Згідно з ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Сторони припинили сімейні і подружні стосунки, не бажають їх поновлення. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує, передбачене ст. 56 Сімейного кодексу України, право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч. 3, 4 ст.\~56\~Сімейного кодексу\~України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Передбачене ч. 1 ст.\~111\~Сімейного Кодексу\~України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Суд зазначає, що надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 442/6319/16-ц, постанова від 30.05.2019. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачем жодним чином не обгрунтовано клопотання про надання строку на примирення, відтак підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя, як того вимагають положення ст. 111 СК України, судом не встановлено, про що постановлено ухвалу суду від 19.09.2023. Згідно ч. 3 ст.\~105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. На думку суду в даному випадку відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Згідно ч. 2 ст.\~114\~СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.\~115\~Сімейного кодексу\~України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи, що спору щодо місця проживання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , немає, відповідач будь-яких заперечень щодо вказаного не зазначав, відповідно до ст. 160 СК України, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити проживати їх з позивачкою, що кореспондується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові № 200/952/18 від 15 січня 2020 року. При цьому суд роз`яснює сторонам право на визначення способу участі у вихованні спільних дітей як у позасудовому, так і в судовому порядку, у разі виникнення спору. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, позов підлягає задоволенню. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частина 1 ст.133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачкою було сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн., які в разі задоволення позову підлягають стягненню з відповідача

Outcome: approved