Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

03.04.2023 року [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до Приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Хамули Наталі Григорівни, [PERSON] , в якому просила визнати незаконною і скасувати постанову приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Хамули Наталії Григорівни від 08 липня 2022 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є спадкоємицею майна рідного брата [PERSON] , який помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить: квартира [ADDRESS] , 2/5 частки квартири [ADDRESS] , автомобілі. Після смерті [PERSON] вона звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Хамули Наталії Григорівни із заявою про прийняття спадщини. Крім неї, з заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] , яка вважає себе особою, що проживала з померлим [PERSON] однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. 08 липня 2022 року приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Хамула Наталія Григорівна видала [PERSON] постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої відмовила їй у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] . Позивач вважає, що вказана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії є незаконної та підлягає скасуванню, оскільки: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Хамула Н.Г. 06 вересня 2021 року завела спадкову справу № 188/2021 після померлого [INFO] гр. [PERSON] задовго до настання часу відкриття спадщини, тобто до його фактичної смерті; в матеріалах спадкової справи №188/2021 відсутня заява [PERSON] про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно від 06 липня 2022 року, натомість є в наявності заява про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, яка надійшла 08 липня 2022 року, зареєстрована за №155 спадкова справа №124/2021, підписана також 08 липня 2022 року [PERSON] ; приватний нотаріус Запорізької нотаріального округу Хамула Н.Г. не мала права видавати оскаржувану постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії раніше ніж 11 жовтня 2022 року; приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Хамула Н.Г. у вказаній заяві зазначила: «Особу гр. [PERSON] , встановлено за паспортом [NUMBER] , виданим Орджонікідзевським РВ УМВС України в Запорізькій області 15.04.1999 року. Справжність підпису заявника перевірено.». Однак, вказана вище інформація не відповідає дійсності, оскільки станом на 08 липня 2022 року [PERSON] перебувала за межами території України та не могла бути присутньою за місцезнаходженням приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Хамули Н.Г. за адресою: 69063, м. Запоріжжя, вул. Поштова, буд. 27/29, прим.3. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2023 провадження по справі відкрито, визначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачі правом на подання відзиву не скористалися. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, наполягав на задоволенні позову. Відповідач Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Хамула Н.Г. позов не визнала, зазначила, що оскаржувана постанова винесена відповідно до норм чинного законодавства , те що у ній наявні технічні помилки, не є підставою для скасування зазначеної постанови, крім того зазначені помилки можливо виправити за заявою [PERSON] .. Також, приватний нотаріус зазначила, що [PERSON] особисто надала заяву в липні. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в задоволенні позовних вимог просила відмовити, пославшись на те, що оскаржувана постанова жодним чином не порушує права позивача, та остання не є особою прав та інтересів якої стосується вказана постанова. Суд, вислухавши вступне слово учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до наступних висновків. За загальним правилом, встановленим ст.\~1258 Цивільного кодексу України, право на спадкування за законом спадкоємці одержують\~почергово: кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування в разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. \~За законом після відкриття спадщини спадкоємці мають право змінювати за взаємною згодою (договором) встановлену черговість спадкування. Такий договір має бути нотаріально посвідчений. Він не може порушувати прав спадкоємця, який не бере в ньому участі, а також спадкоємця, що має право на обов`язкову частку. Зміна черговості спадкування може здійснюватися не лише добровільно, але й за рішенням суду. Статтями 12611265 ЦК визначено п`ять черг спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою завдання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних\~ нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Завданнями нотаріату є забезпечення захисту та охорони власності, прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, сприяння зміцненню законності та правопорядку, попередження правопорушень. Нотаріус посвідчує безспірні права та безспірні факти, у наявності яких він може упевнитися безпосередньо або на підставі відповідних документів, а також вчиняє інші дії, спрямовані на юридичне підтвердження та закріплення цивільних прав, щоб запобігти їх можливому порушенню в майбутньому. Відповідно до ст. 55 та ст. 124 Конституції України, кожна особа має право на судовий захист своїх прав та законних інтересів, причому юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Виходячи зі змісту частини 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди тощо.\~\~\~\~\~\~\~\~ Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Оскарження нотаріальної дії можливе, якщо особа вважає, що така дія була вчинена неправомірно. Оскарження ж відмови у такому вчиненні матиме місце у разі, якщо особа вважає, що нотаріус неправомірно відмовив у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до ст. 50 ЗУ «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином, може відбуватися оскарження\~нотаріальної дії, відмови у вчиненні нотаріальної дії або ж нотаріального акта. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . 20.12.2021 року до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Хамули Наталі Григорівни засобами поштового зв`язку була полана заява [PERSON] про прийняття спадщини, після смерті [PERSON] . 08 липня 2022 року [PERSON] надала нотаріусу заяву , в якій просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , 2/5 частки квартири [ADDRESS] , автомобілі. Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Хамули Наталі Григорівни відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , 2/5 частки квартири [ADDRESS] , автомобілі. Частиною 1 статті 49 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 8-1) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників. З оскаржуваної постанови вбачається, що підставою для її винесення стала та обставина, що спадкоємцем не надані документи, що підтверджують родинні та інші відносини, а також та обставина, що в матеріалах спадкової справи в наявності є заява спадкоємиці другої черги , сестри спадкодавця [PERSON] .. Позивач в обгрунтування позовних вимог щодо підстав для скасування постанови, послався на те, що в ній наявні невідповідності щодо дати винесення, дати надання [PERSON] заяви про прийняття спадщини , порушення строків винесення постанови, однак жодних обґрунтувань того, що нотаріус неправомірно відмовив у вчиненні нотаріальної дії, позивач не навів , і таких обставин судом не встановлено. Суд звертає\~увагу ,\~що наявність\~технічних помилок\~(описок)\~у оскаржуваній\~постанові ,\~не свідчить\~про її\~незаконність , а можливість самостійного виправлення нотаріусом помилки передбачають Правила ведення нотаріального діловодства, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 р. № 3253/5. Також, обґрунтовуючи наявність порушеного права, [PERSON] зазначила, що скориставшись винесеною приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Хамулою Н.Г. оскаржуваною постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, [PERSON] звернулась до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності, чим порушила право позивачки та одержання у встановлений законом строк свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке за життя належало померлому [INFO] [PERSON] .. На теперішній час, справа №331/2184/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Хамула Наталія Григорівна, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності знаходиться в провадженні Жовтневого районного суду міста Запоріжжя. Суд звертає увагу позивача на те, що за змістом статей\~15\~і\~16 ЦК України\~кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини другої\~статті 16 цього Кодексу\~способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Отже, кожна особа має право в порядку, встановленому процесуальним законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи, інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, що визначений законом або договором, а якщо закон або договір ефективного способу захисту не визначають - суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Стаття 15 ЦК України\~передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. У справі Європейський суд з прав людини «Белеш та інші проти Чеської Республіки» вказав, що право на справедливий судовий розгляд, що гарантується статтею 6 § 1\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав та обов`язків. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~визнається право на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. Якщо право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, а той, який обрав позивач, може бути використаний для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких позивач звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним і відмовляє у позові (пункт 69 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 331/6927/16-ц, провадження № 14-651цс18). Згідно з частиною першою\~статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, суд не має права виходити за межі заявлених позовних вимог та застосувати інший спосіб захисту, не заявлений позивачем. Так,\~суд зауважує,\~що матеріалами\~справи підтверджено,\~що сам\~факт звернення\~відповідача [PERSON] \~до суду\~з позовом\~до [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~третя особа\~ приватний\~нотаріус Запорізького\~міського нотаріального\~округу Хамула\~Наталя Григорівна,\~про встановлення\~факту проживання\~однією сім`єю\~чоловіка та\~жінки без\~шлюбу та\~визнання права\~власності (справа 331/2184/22), жодним чином не порушує права позивача, оскільки відповідно до положень ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Інших доказів того, що оскаржуваною постановою нотаріуса, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, після смерті , порушено права позивача , суду не надано, а тому суд не вбачає підстав для висновку, що діями приватного нотаріуса ЗМНО Хамули Н.Г. були обмежені будь-які права чи свободи позивача. Інші доводи учасників справи не впливають на висновки суду та не спростовують встановлені фактичні обставини. Так, у рішенні ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed