Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був між ними зареєстрований 08 липня 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Первомайська Миколаївської області, актовий запис № 153. Від шлюбу мають дитину, яка на даний момент є повнолітньою. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказала, що з 2016 року вони з відповідачем не проживають разом, не ведуть спільно господарство, не мають спільного бюджету, не підтримують шлюбних стосунків та не спілкуються. Кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. Спільне життя не склалося через відсутність кохання та взаємоповаги, байдужості до життя та проблем один одного, їхня сім`я вже давно перестала існувати, а отже збереження шлюбу неможливе, тому шлюб між ними необхідно розірвати. Сім`я розпалась остаточно, а тому строк для примирення надавати необхідності немає. Майнового спору на даний немає. На підставі ст.ст. 278-279 ЦПК України, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторони у судове засідання не з`явилися, про час і місце слухання справи оповіщені відповідно до вимог ст. 128, 130 ЦПК України. Відповідачка відзив на позов не надала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована, ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. В судовому засіданні судом встановлено, що 08 липня 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Первомайська Миколаївської області, актовий запис № 153, між сторонами по справі було зареєстровано шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Народжена в шлюбі дитина вже повнолітня. Шлюбні стосунки припинені з 2016 року через відсутність кохання та взаємоповаги, байдужості до життя та проблем один одного. Спір про розподіл майна будуть вирішувати в окремому провадженні. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин справи суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved