Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

17 лютого 2023 року від представника позивача [PERSON] до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшов позов, в якому просить суд : розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 13 липня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Алчевського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 374. Після розірвання шлюбу малолітню дитину [PERSON] , [INFO] залишити проживати разом з матір`ю [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 13 липня 2013 року. Від цього шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя, не сумісністю характерів, різних поглядів на життя та сімейні відносини, обов`язки. Спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини припинені. Наміру зберегти сім`ю у них немає. Тому позивач переконана, що збереження шлюбу є не можливим. Ухвалою суду від 10 березня 2023 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. Крім того, ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи Службу у справах дітей та сім`ї Золочівської сільської ради Київської області. Ухвалою суду від 06 липня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті з викликом і повідомленням сторін. В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість представник позивача подав заяву, якою просив розгляд справи проводити у його відсутність, та відсутність позивача на позові наполягає та просить задовольнити. Належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи відповідач до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов, заяв чи клопотань на адресу суду не направив. Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, при винесенні рішення поклались на розсуд суду. Згідно ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно вимог ст.\~223,\~280,\~281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи не заперечує і позивач. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши подану позивачем заяву у справі, матеріали справи та наявні в ній докази, прийшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав люди-ни»\~відповідно якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. Так, враховуються висновки, зазначені у рішенні в справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року (серія А, №303А, п.2958), згідно якого Суд повторює, що згідно усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що 13 липня 2013 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Алчевського міського управління юстиції у Луганській області, про що складено актовий запис № 374. Наведене підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 13 липня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Алчевського міського управління юстиції у Луганській області. Від цього шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Наведене підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 23 жовтня 2014 року Відділом державної реєстрації актів Цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві. Відповідно ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. При розгляді справ про розірвання шлюбу суд має встановлювати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, можливість збереження шлюбу в подальшому. Згідно ст.\~111\~СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Статтею112\~СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Зі змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подружніх та сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. З цих підстав подальше існування сім`ї неможливе. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що має істотне значення, у зв`язку з чим укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст.112 Сімейного кодексу України. Разом з тим, позивач також просить суд визначити місце проживання сина [PERSON] , [INFO] , разом з нею. Стаття 3 Конвенції про права дитини, схвалена Генеральною Асамблеєю ООН та ратифі-кована Постановою Верховної Ради України за № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, проголошує, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони держав-ними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею\~141 Сімейного кодексу України\~встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаче-ного\~частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. У відповідності до вимог\~ч. 1, 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.\~Батьки зобов`язані\~піклуватися про\~здоров`я\~дитини,\~її фізичний,\~духовний та\~моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно вимог ч. 1\~ст. 160 Сімейного кодексу України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Частиною 1\~ст.\~161\~Сімейного кодексу\~України встановлено,\~що якщо\~мати та\~батько,\~які проживають\~окремо,\~не дійшли\~згоди щодо\~того,\~з ким\~із них\~буде проживати\~малолітня дитина,\~спір між\~ними може\~вирішуватися органом\~опіки та\~піклування або\~судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно п. 5, 6 ч. 1\~ст.\~19\~Сімейного кодексу\~України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН\~\~20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно вищезазначеного 6-го принципу Декларації малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно листа Служби у справах дітей та сім`ї Золочівської сільської ради Бориспіль-ського району Київської області від 11 липня 2023 року встановлено, що [PERSON] та її син [PERSON] , [INFO] знаходяться за межами України, а тому акт обстеження зробити не вбачається можливим. Разом з тим, Службою у справах дітей та сім`ї Золочівської сільської ради Бориспіль-ського району Київської області встановлено, що малолітній [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] знаходяться в Польщі, де створені всі необхідні умови для належного розвитку та виховання. Крім того, [PERSON] навчається в початковій школі № 6 в 3-с класі м. Гданськ. Крім того, між сторонами досягнуто згоди щодо здійснення їх батьківських прав та визначення місця проживання дитини. Наведене підтверджується укладеним між сторонами Договором між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини від 20 липня 2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазарчук Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1915. Згідно п. 1.3 даного Договору, місцем проживання дитини батьки визначили місце проживання матері за адресою : [ADDRESS] , або за будь - якою іншою адресою, за якою дитина може бути зареєстрована на розсуд матері, включаючи за кордоном. Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, приймаючи до уваги вік сина [PERSON] , [INFO] , якому, безумовно, потрібна материнська турбота,\~\~оскільки між дитиною та матір`ю з самого народження існує тісний зв`язок, розірвання якого може потягти за собою негативні наслідки у фізичному та емоційному розвитку дитини, суд прийшов переконання про необхідність задовольнити позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини разом з матір`ю [PERSON] . Разом з тим, батько дитини [PERSON] , не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у її вихованні,\~ може реалізувати свої права в межах укладеного сторонами Договору щодо здійснення батьківських прав та визначен-ня місця проживання дитини. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що позивачем при зверненні з даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 2147 грн. 20 коп. (1073 грн. 60 коп. + 1073 грн. 60 коп.) Відповідно ч.1, п. 1 ч. 2 ст.\~141\~ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. \~Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позов задоволено в повному обсязі, суд вважає за належне стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 2147 грн. 20 коп.

Outcome: approved