Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за законом та в лютому 2020 року уточнив свої позовні вимоги та просив проголосити рішення, котрим встановити факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , спадкового майна, а саме: 1/2 частини будинку [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на спадкове нерухоме майно, а саме: 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] , що належав [PERSON] , померлій [INFO] ; про встановлення порядку користування 1/2 частиною земельної ділянки, на якій розташоване спадкове нерухоме майно, а саме: 1/2 частка житлового будинку [ADDRESS] . В обґрунтування вимог посилалась на те, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується актовим записом про смерть №21 згідно копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яка є матір`ю позивача [PERSON] , що також підтверджується актовим записом №560 згідно копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Після державної реєстрації 30 серпня 2016 року шлюбу позивача з [PERSON] , що підтверджується актовим записом №1052 згідно копії Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , позивач отримав прізвище дружини - [PERSON] . [PERSON] , є єдиним спадкоємцем першої черги після померлої [PERSON] на спадщину за законом на 1/2 частки будинку (50 відсотків), який розташований за адресою: [ADDRESS] . 11 жовтні 2017 року, згідно копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №49434776 (спадкова справа №61369721), [PERSON] звернувся до Четвертої одеської державної нотаріальної контори на теперішній час - Суворовська державна нотаріальна контора у м. Одеса) із заявою про прийняття спадщини, але зробити це не може внаслідок відсутності у нього оригіналів правовстановлюючих документів на будинок за адресою: [ADDRESS] , необхідних для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. Заява про прийняття спадщини була подана [PERSON] протягом строку визначеного частиною 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України та в подальшому не відкликалась. Як зазначив позивач, зазначені оригінали правовстановлюючих документів знаходяться у відповідача, а саме: Свідоцтво про смерть [PERSON] , Свідоцтво про право власності на будинок від 18.03.1971 року, технічний паспорт та будинкова книга. [PERSON] це відомо тому, що відповідач отримав їх у нього в 2017 році. [PERSON] особисто надав їх відповідачу після його прохання та запевнення, що ці документи будуть наданні державному нотаріусу для оформлення спадщини. Але до державного нотаріуса ці документи відповідач не надає, сам не з`являється, чим перешкоджає реалізації права на отримання спадщини позивача. Постановою державного нотаріуса Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одеса від 06 серпня 2019 року вих. №2016 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої матері, у зв`язку з тим, що він не надав оригіналів правовстановлюючих документів до державного нотаріуса на будинок за адресою [ADDRESS] . Через це позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права та вимушений звертатися до суду з відповідним позовом. На адресу суду 27 серпня 2019 року надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Суворовська державна нотаріальна контора у м. Одеса, про зобов`язання надати правовстановлюючі документи, зобов`язання не чинити перешкод у здійсненні права володіння та користування спадковим майном та визнання права власності на спадщину за законом. 16 вересня 2019 р. (л.с.31,32) провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду за нормами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 05 лютого 2020 року прийнято до розгляду уточнену позовну заяву [PERSON] , що подана в рамках розгляду цивільної справи №523/13465/19. Ухвалою суду від 13 березня 2023 р. закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд по суті позову [PERSON] до [PERSON] про зобов`язання надати правовстановлюючі документи, зобов`язання не чинити перешкод у здійсненні права володіння та користування спадковим майном та визнання права власності на спадщину за законом. (а.с. 207). Ухвалою суду від 05 березня 2023 р. позовні вимоги [PERSON] ( [ADDRESS] ) до [PERSON] (останнє місце реєстрації: [ADDRESS] ) про встановлення порядку користування 1/2 частиною земельної ділянки, на якій розташоване спадкове нерухоме майно, а саме: 1/2 частка житлового будинку [ADDRESS] було залишено без розгляду. Стороною позивача адвокатом Костинчуком В. В. надано клопотання про можливість розгляду справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не прибув, про розгляд справи неодноразово повідомлявся належним чином, причин неявки суду не сповістив та з заявою про відкладення розгляду справи не звертався. Враховуючи вимог ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача. Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд доходить висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується актовим записом про смерть №21 згідно копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яка є матір`ю позивача [PERSON] , що також підтверджується актовим записом №560 згідно копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Після державної реєстрації 30 серпня 2016 року шлюбу позивача з [PERSON] , що підтверджується актовим записом №1052 згідно копії Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , позивач отримав прізвище дружини - [PERSON] . (а.с. 9-11). [PERSON] , є єдиним спадкоємцем першої черги після померлої [PERSON] на спадщину за законом на 1/2 частки будинку (50 відсотків), який розташований за адресою: [ADDRESS] . 11 жовтні 2017 року, згідно копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №49434776 (спадкова справа №61369721), [PERSON] звернувся до Четвертої одеської державної нотаріальної контори на теперішній час - Суворовська державна нотаріальна контора у м. Одеса) із заявою про прийняття спадщини, але зробити це не може внаслідок відсутності у нього оригіналів правовстановлюючих документів на будинок за адресою: [ADDRESS] , необхідних для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. Заява про прийняття спадщини була подана [PERSON] протягом строку визначеного частиною 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України та в подальшому не відкликалась. (а.с. 12). Постановою державного нотаріуса Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одеса від 06 серпня 2019 року вих. №2016 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої матері, у зв`язку з тим, що він не надав оригіналів правовстановлюючих документів до державного нотаріуса на будинок за адресою [ADDRESS] . (а.с. 13). [PERSON] отримала від ЖКО Ленінської райради м. Одеси Свідоцтво про право власності на будинок від 18.03.1971 року (Свідоцтво про право власності, технічний паспорт на цей будинок надані КП «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради (а.с 155-160,194-199). Після смерті, спочатку у 1994 році власника будинку [PERSON] , потім у 2016 році її чоловіка і дідуся позивача - [PERSON] , його мати [PERSON] та відповідач прийняли спадщину за законом на будинок [ADDRESS] , у рівних частинах, на підставі того, що обидва мешкали у цьому будинку та були зареєстровані за цією ж адресою. Ані мати [PERSON] , ані відповідач [PERSON] спадщину на вказаний будинок у встановленому цивільним законодавством порядку нотаріально не оформлювали. На момент смерті матері [PERSON] у спірному будинку були зареєстровані спадкодавець та відповідач. Померла [PERSON] письмового заповіту на своє майно не складала. Таким чином, [PERSON] (як її син) є єдиним спадкоємцем спадщини за законом померлої [INFO] матері [PERSON] , що становить 1/2 частини (50 відсотків) спірного будинку. Інші спадкоємці, або треті особи, які б мали претендувати на майно померлої, відсутні. Друга половина цього будинку належить відповідачу [PERSON] на правах спадкоємства майна померлих батьків за законом. Цивільним законодавством України передбачено спадкування, а саме відповідно до ст. 1216 ЦК України, права та обов`язки фізичної особи, яка померла (спадкодавець), переходять до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В Постанові № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року в п. 5 вказано, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). За п. 6 цього ж Пленуму незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Саме таку правову позиції висловив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у своїй Постанові № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Статтею 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи те, що до складу спадщини входить нерухоме майно, виконуючи свій обов`язок визначений ст. 1297 ЦК України, відповідно до якої, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. В силу ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. Таким чином, приймаючи до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері підлягають до задоволення в повному обсязі. Крім того, згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Однак, оскільки ухвалою суду від 05 березня 2023 р. позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку користування 1/2 частиною земельної ділянки, на якій розташоване спадкове нерухоме майно, а саме: 1/2 частка житлового будинку [ADDRESS] було залишено без розгляду, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2/3 частини сплаченого позивачем судового збору. (1921 х 2/3 = 1280 грн. 67 коп.)

Outcome: approved