Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-10 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту сумісного проживання, визнання спільним сумісним майном, визнання права власності. Свої вимоги мотивує тим, що в період з 2001 року у неї з [PERSON] почали виникати шлюбні відносини. На той час [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] та фактично проживав з нею. [INFO] [PERSON] померла. [INFO] у них народилась донька [PERSON] . Факт батьківська [PERSON] підтверджується свідоцтвом про встановлення батьківства № [NUMBER] . Після смерті [PERSON] вона з [PERSON] почала проживати разом на кілька будинків. Під час спільного проживання вони були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, проводили разом дозвілля та мали взаємні права та обов`язки, притаманні чоловіку та дружині. У 2004 році вони проживали разом у належній їй квартирі за адресою: [ADDRESS] . 13 червня 2005 року вони разом з [PERSON] придбали будинок за адресою: [ADDRESS] . Пізніше на підставі рішення Київської міської ради № 179-10/408 від 22 лютого 2007 року у власність було передано земельну ділянку кадастровий номер 8000000000:69:246:0022, на якій розміщено будинок. 14 квітня 2007 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб. 05 травня 2015 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів все своє майно дружині [PERSON] та доньці [PERSON] в рівних частинах. 16 травня 2020 року [PERSON] склав новий заповіт, яким поділив будинок за адресою: [ADDRESS] між донькою та сином від першого шлюбу. Зазначає про те, що [PERSON] , складаючи новий заповіт, мав на увазі, що хоче поділити свою частину будинку між донькою та сином та не мав на меті розпоряджатися її половиною будинку як дружини. [INFO] [PERSON] помер. 25 травня 2021 року відповідач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса КМНО Більшиної С.О. з заявою про прийняття спадщини та нотаріусом була відкрита спадкова справа № 10/2021. Просила суд ухвалити рішення, яким: - встановити факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з січня 2004 року по [INFO] ; - визнати спільною сумісною власністю наступне майно: будинок [ADDRESS] та земельну ділянку кадастровий номер 8000000000:69:246:0022; - визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку [ADDRESS] ; - визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:69:246:0022. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10 грудня 2021 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25 січня 2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29 вересня 2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29 вересня 2022 року вирішено питання про витребування доказів у справі. Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали заявлені вимоги, а також відповідь на відзив (т. 1, а.с. 86-92) та просили їх задовольнити. Зазначили, що позивач не хотіла проживати у будинку [ADDRESS] та з 2004 року вона разом з [PERSON] та спільною донькою проживали у належній їй квартирі за адресою: [ADDRESS] . На підтвердження спільного проживання з [PERSON] позивач, окрім фотографій на показів свідків, надала письмові докази придбання меблів, побутової техніки саме у будинок [ADDRESS] . Відповідачем [PERSON] не надано жодних доказів на спростування доводів сторони позивача, останній лише зазначає про те, що наданих позивачем доказів не достатньо для підтвердження факту спільного проживання з [PERSON] . Крім того, народження спільної дитини у 2002 році та подальша реєстрація шлюбу у 2007 році є беззаперечним підтвердженням того, що весь цей час позивач з [PERSON] дійсно проживали однією сім`єю. Єдиним доказом [PERSON] , який він додав до відзиву, є фотографія із соціальних мереж, з якої на його думку вбачається, що позивач знаходилась з іншим чоловіком в той час, коли [PERSON] потребував її допомоги вдома восени 2019 року. Разом з тим, встановити коли та за яких обставин була зроблена зазначена фотографія неможливо, а також вона не має жодного відношення до тих обставин, які мають бути встановлені. Відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, підтримали викладене у відзиві на позовну заяву (т. 1, а.с. 62-69) та запереченнях (т. 1, а.с. 212-214, 223-226). Зазначено, що позивачем не доведено факт спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з [PERSON] в період з січня 2004 року по 14 квітня 2007 року. Позивач надала фото біля будинку за адресою: [ADDRESS] , що доказує, що вона не проживала спільно з [PERSON] , оскільки цей будинок до 2005 року належав [PERSON] та був проданий ним в 2005 році, а всі гроші від продажу він передав своєму батьку [PERSON] для придбання та реконструкції будинку [ADDRESS] . Він ніколи не бачив [PERSON] в будинку за адресою: [ADDRESS] та вона там ніколи не проживала. Покази свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання. Долучені до позову фотографії не доводять факту, що між позивачем та [PERSON] виникли відносини, притаманні подружжю, а спірне майно придбано за спільні кошти та спільними зусиллями. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що земельна ділянка та будинок дійсно істотно збільшили свою вартість саме внаслідок спільної з спадкодавцем праці, а тому підставі для визнання їх спільним майном подружжя відсутні. Спірне майно є особистою приватною власністю [PERSON] , оскільки придбане до реєстрації шлюбу 14 квітня 2007 року. позивач, звертаючись до суду з позовом не надавала доказів щодо подання нею заяви про прийняття спадщини чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності на спадщину. Крім того, починаючи з 2018 року у позивача погіршились відносини з [PERSON] , вона не надавала йому допомоги та підтримки, постійно з ним сварилась, погрожувала розвестись та часто не ночувала вдома, що підтверджується фотографією із соціальних мереж, з якої вбачається, що позивач знаходилась з іншим чоловіком у м. Одеса в той час, коли [PERSON] потребував її допомоги вдома восени 2019 року. Фактично за [PERSON] останній рік доглядала [PERSON] , яка вела домашнє господарство в будинку [ADDRESS] , та була рядом з батьком до його смерті. 16 травня 2020 року [PERSON] склав новий заповіт, згідно якого він заповів 1/2 частину будинку [ADDRESS] [PERSON] , а іншу 1/2 частину будинку - [PERSON] . Все інше майно він заповів [PERSON] . Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, підтримав викладене у відзиві на позовну заяву (т. 1, а.с. 118-123). Зазначив, що [PERSON] з самого народження [INFO] пам`ятає як її батьки [PERSON] та [PERSON] жили однією сім`єю та виховували її разом. Батьки їй розказували, що дуже чекали її народження та планували заздалегідь. Спочатку вони всі разом проживали в квартирі її матері по [ADDRESS] , а в 2005 році батьки придбали приватний будинок [ADDRESS] та проживали разом в ньому. Батьки відповідача спільними зусиллями, плануючи спільний бюджет, здійснили перебудову будинку, що тривало майже 10 років. У результаті перебудови площа будинку збільшилась втричі. Позивач приймала активну участь у спільних витратах на ремонт та облаштування зазначеного будинку. Батьки разом вирішували всі питання життя сім`ї, зокрема, що утримання, виховання та навчання [PERSON] . Третя особа у судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, проти позову не заперечує (т. 1, а.с. 243). Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, покази свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. 14 квітня 2007 року між позивачем та [PERSON] було зареєстровано шлюб (т. 1, а.с. 21). [INFO] [PERSON] помер (т. 1, а.с. 26). 25 травня 2021 року приватним нотаріусом КМНО Більшиною С.О. була відкрита спадкова справа № 10/2021 (т. 2, а.с. 1-217). Позивач зазначає, що в період з 2001 року у неї з [PERSON] почали виникати шлюбні відносини. На той час [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] та фактично проживав з нею. [INFO] [PERSON] померла. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилась донька [PERSON] (т. 1, а.с. 9). Факт батьківська [PERSON] підтверджується свідоцтвом про встановлення батьківства серія [NUMBER] (т. 1, а.с. 10). [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені від 23 грудня 2016 року (т. 1, а.с. 11). Позивач вказує на те, що після смерті [PERSON] вона з [PERSON] почала проживати разом на кілька будинків. Під час спільного проживання вони були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, проводили разом дозвілля та мали взаємні права та обов`язки, притаманні чоловіку та дружині. У 2004 році вони проживали разом у належній їй квартирі за адресою: [ADDRESS] . 13 червня 2005 року вони разом з [PERSON] придбали будинок за адресою: [ADDRESS] та почали проживати у зазначеному будинку. Пізніше на підставі рішення Київської міської ради № 179-10/408 від 22 лютого 2007 року у власність було передано земельну ділянку кадастровий номер 8000000000:69:246:0022, на якій розміщено будинок. [PERSON] просить суд встановити факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з січня 2004 року по [INFO] . Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. На підтвердження факту проживання однією сім`єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по 14 квітня 2007 року (день реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ) посилається на покази свідків та письмові докази. Свідок [PERSON] у суді показала, що знає позивача з 2003 року, оскільки вони були сусідами та проживали в будинку по [ADDRESS] . [PERSON] знала також з 2003 року. Знайома й з [PERSON] , яка є донькою позивача. Її донька виросла разом з [PERSON] . Вони познайомились на дитячому майданчику. Їх квартири були поряд. Вони проживали разом приблизно до 2007 року, потім переїхали, проте зберегли дружні стосунки, оскільки їх діти продовжували дружити. Позивач та [PERSON] проживали разом та виглядали й вели себе як чоловік і дружина. Часто бували у гостях один у одного, по декілька разів на тиждень. Діти постійно бігали між їх квартирами. Позивач та [PERSON] вели спільне господарство, разом ходили за покупками, виховували спільну дитину 2002 року народження, проводили час разом. У кінці 2005 року [PERSON] та [PERSON] переїхали в будинок [ADDRESS] . Її донька неодноразово була у них в гостях у цьому будинку, оскільки їх діти продовжували спілкуватись. Квартирі [PERSON] жив зі своєю сім`єю, а саме з дружиною та донькою. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що знає позивача з 1999 року, оскільки вони є подругами. [PERSON] вона знала приблизно з 2001-2002 року. Відповідачів вона також знає, вони є дітьми [PERSON] . Позивач є хрещеною матір`ю її доньки. Позивач і [PERSON] мали спільну дитину [PERSON] . Вона три рази на тиждень приходила допомагати позивачу з донькою. У період з січня 2002 року по червень 2003 року [PERSON] спочатку приїздив та забезпечував позивача і доньку, які проживали в квартирі по [ADDRESS] . З 2004 року [PERSON] майже постійно проживав з позивачем та донькою. Коли вона телефонувала їм додому, [PERSON] брав трубку. [PERSON] їй розповідала про спільне проживання з [PERSON] . У гості вона приїжджала десь один раз на два тижні, потім приїжджала й в будинок. У квартирі були речі [PERSON] у позивача та [PERSON] завжди був спільний побут. З приводу нюансів придбання приватного будинку їй нічого не відомо. Зазначила, що спочатку позивач проживала в квартирі по [ADDRESS] , а в кінці літа 2003 року вона переїхала в квартиру по [ADDRESS] . Коли точно почали вони спільно проживати не пам`ятає, приблизно з кінця лютого 2004 року. Свідок [PERSON] у суді показала, що знає позивача з 2005 року, вони є сусідами. Познайомились з [PERSON] та [PERSON] коли вони придбали будинок [ADDRESS] , який розрахований на дві сім`ї. У цей будинок позивач з [PERSON] заїхали після ремонту приблизно влітку 2006 року. До їх переїзду вони були малознайомі, лише вітались, коли відбувався ремонт. Почали більше спілкуватись як сусіди після їх переїзду влітку 2006 року. Переїхали вони всі втрьох та постійно проживали у будинку. З приводу наявності між [PERSON] та [PERSON] офіційного шлюбу їй невідомо. Жили вони разом як сім`я, сумнівів у неї це не викликало. У гості до сусідів вони ходили, дітей з гостей забирали майже кожного дня. Позивач бувала на будівництві. З приводу придбання будинку їй нічого не відомо. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що позивач є її сестрою. [PERSON] знає, він є сином [PERSON] від першого шлюбу, зустрічались на спільних святах. [PERSON] він познайомився у 2001 році, коли його сестра поїхала з ним на відпочинок. [PERSON] та його сестра мали спільну дитину. Підтверджує факт того, що [PERSON] проживав з сестрою в квартирі по [ADDRESS] . У Квартирі по [ADDRESS] вони також разом жили, там були речі [PERSON] . У квартирі по [ADDRESS] для [PERSON] був обладнаний кабінет, де він працював. [PERSON] з сестрою придбали будинок [ADDRESS] та після реконструкції вони переїхали туди десь на початку 2006 року. У гостях у сестри він бував приблизно декілька разів на місяць. Йому відомо про те, що бюджет у [PERSON] та його сестри був спільний, вони разом купували речі та продукти, разом їздили відпочивати. Відповідач [PERSON] на спростування доводів позивача щодо спільного проживання з [PERSON] посилається на те, що позивач надала фото біля будинку за адресою: [ADDRESS] , що доказує, що вона не проживала спільно з [PERSON] , оскільки цей будинок до 2005 року належав [PERSON] та був проданий ним в 2005 році, а всі гроші від продажу він передав своєму батьку [PERSON] для придбання та реконструкції будинку [ADDRESS] . Він ніколи не бачив [PERSON] в будинку за адресою: [ADDRESS] та вона там ніколи не проживала. Разом з тим, позивач зазначає про те, що вона не хотіла проживати у будинку [ADDRESS] та з 2004 року вона разом з [PERSON] та спільною донькою проживали у належній їй квартирі за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] також посилається те, що на починаючи з 2018 року у позивача погіршились відносини з [PERSON] , вона не надавала йому допомоги та підтримки, постійно з ним сварилась, погрожувала розвестись та часто не ночувала вдома, що підтверджується фотографією із соціальних мереж, з якої вбачається, що позивач знаходилась з іншим чоловіком у м. Одеса в той час, коли [PERSON] потребував її допомоги вдома восени 2019 року. Фактично за [PERSON] останній рік доглядала [PERSON] , яка вела домашнє господарство в будинку [ADDRESS] , та була рядом з батьком до його смерті. Разом з тим, вказані обставини та фотографії з соціальних мереж не спростовують доводи [PERSON] щодо спільного проживання з [PERSON] однією сім`єю та ведення спільного господарства у період з січня 2004 року по квітень 2007 року. Також, [PERSON] зазначає про те, що покази свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання. Долучені до позову фотографії не доводять факту, що між позивачем та [PERSON] виникли відносини, притаманні подружжю, а спірне майно придбано за спільні кошти та спільними зусиллями. Згідно з ч. 1 та 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Частиною 1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Аналіз наведеної норми свідчить про те, що для визнання майна спільною власністю на підставі ст. 74 СК України, потрібно підтвердити факт проживання осіб однією сім`єю без шлюбу - у той період, коли було придбане спірне майно. Для цього важливе підтвердження фактів ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та витрат, а також придбання іншого майна в інтересах сім`ї. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові ВСУ від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку з цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці. Відповідно до положень статей 77, 78, 81 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06 квітня 2020 року № 738/1452/17. Позивачем на підтвердження спільного проживання з [PERSON] надані суду письмові докази. У матеріалах справи містяться спільні фотографії позивача з [PERSON] , а також з їх спільною донькою, датовані різними роками, починаючи з 2002 року (т. 1, а.с. 30-34). Крім того, позивачем надані суду копії договорів, контрактів, специфікацій, видаткових накладних та товарних чеків, які підтверджують придбання меблів, техніки та товарів побутового призначення для спільного з [PERSON] проживання та проведення реконструкції будинку [ADDRESS] , датовані починаючи з 2005 року (т. 1, а.с. 16-20, 160-203). Відповідачем [PERSON] доказів на спростування доводів сторони позивача та показів свідків, які підтвердили факт проживання позивача за [PERSON] з 2004 року, суду не надано. Клопотання про допит свідків, які б могли спростувати доводи позивача, [PERSON] не заявлялось. Оцінивши надані докази та покази свідків, суд приходить до висновку, що позивач довела факт проживання однією сім`єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по 13 квітня 2007 року, оскільки свідки [PERSON] та [PERSON] постійно бачили сторін через те, що були сусідами по квартирі по [ADDRESS] та будинку по [ADDRESS] та часто заходили у гості один до одного. Також, свідки [PERSON] , яка допомагала позивачу з донькою, бувала у [PERSON] три рази на тиждень, та [PERSON] , який також бував у гостях у позивача декілька разів на місяць. Позивач також просить суд: - визнати спільною сумісною власністю наступне майно: будинок [ADDRESS] та земельну ділянку кадастровий номер 8000000000:69:246:0022; - визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку [ADDRESS] ; - визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:69:246:0022. Згідно зі ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Аналіз наведеної норми свідчить про те, що для визнання майна спільною власністю на підставі ст. 74 СК України, потрібно підтвердити факт проживання осіб однією сім`єю без шлюбу - у той період, коли було придбане спірне майно. Для цього важливе підтвердження фактів ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та витрат, а також придбання іншого майна в інтересах сім`ї. Будинок [ADDRESS] придбаний [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 30 червня 2005 року (т. 1, а.с. 14-15). Свідоцтво про право власності на зазначений будинок [PERSON] отримав 14 лютого 2012 року (т. 1, а.с. 27). 02 квітня 2008 року на підставі рішення Київської міської ради від 22 лютого 2007 року № 179-10/840 [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:69:246:0022 (т. 1, а.с. 22). Вбачається, що зазначений будинок та земельна ділянка набуті під час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а тому є спільною сумісною власністю. 25 травня 2015 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів все своє майно [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах (т. 1, а.с. 23). 16 травня 2020 року [PERSON] склав новий заповіт, яким належний йому на праві власності будинок за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку заповідав [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (т. 1, а.с. 25). Враховуючи визнання зазначеного будинку та земельної ділянки спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , останньому на момент складання заповіту від 16 травня 2020 року належала 1/2 частина будинку та 1/2 частина земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин, вимоги позивача про визнання за нею права власності на 1/2 частину будинку [ADDRESS] та 1/2 частину земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:69:246:0022, підлягають задоволенню. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 13166 гривень, по 6583 гривні з кожного.

Outcome: approved