Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-10 00:00:00

Позовні вимоги. Позивач [PERSON] , 06.07.2023 року (вх. № 14142) звернулась до Залізничного районного суду м. Львова із позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] [INFO] , на користь [PERSON] [INFO] , аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] , в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 23.02.2023 року і до настання доньці 23 років. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, від шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] [INFO] , яка навчається в Національному університеті «Львівська політехніка» на першому курсі денної форми навчання. Зазначає, що відповідач не забезпечує матеріально сім`ю, комунальні послуги, оплату навчання та інші потреби дитини. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 23.10.2010 року шлюб між сторонами розірвано. [PERSON] проживає разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] , знаходиться на утриманні позивача. Вказує на те, що навчання потребує грошових коштів, а відповідач не підтримує матеріальне утримання доньки [PERSON] . Окрім цього зазначає, що матеріальний стан сім`ї позивача дуже важкий, позивач не може самостійно утримувати доньку. Також зазначає, що відповідач, за станом здоров`я та матеріальним становищем має можливість надавати доньці матеріальну допомогу. З огляду на вказане, просить суд вимоги позовної заяви задовольнити у повному обсязі. Рух справи в суді. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.07.2023 року визначено головуючого суддю Кирилюка А. І. (а.с. 14). Ухвалою Залізничного\~районного суду\~м.\~Львова від 07.07.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 17-18). Позиція сторін по справі. У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279\~ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247\~ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані у справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтями 12, 81\~ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зі змісту ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Встановлені судом фактичні обставини справи. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова № 462/4439/20 від 23.10.2020 року позов задоволено.\~Ухвалено розірвати\~шлюб між\~ [PERSON] \~та [PERSON] ,\~зареєстрований 05.08.2009\~року у\~Залізничному відділі\~ЗАГС м.\~Львова,\~актовий запис\~194.\~Стягнуто з\~ [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] \~судовий збір\~у розмірі\~840\~грн.\~80\~коп. (а.с. 9-10). Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.03.2005 року, актовий запис № 1338 стверджується, що [PERSON] народилась [INFO] , батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Згідно Довідки Національного університету «Львівська політехніка» № 573 від 11.05.2023 року стверджується, що [PERSON] навчається у вищевказаному закладі на першому курсі денного відділення освітньо-кваліфікаційного рівня «Бакалавр» та закінчує навчання 30 червня 2026 року (а.с. 4). Згідно відповіді\~№ 140723\~з Єдиного\~державного демографічного\~реєстру від\~07.07.2023\~року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що також стверджується копією довідки № 10866 про реєстрацію місця проживання особи (а.с. 7,15). Мотиви прийняття рішення судом. Відповідно до ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Виходячи з роз`яснень\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~викладених у п. 20, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Крім того, згідно з ч. 1 ст.\~200\~СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 20\~постанови від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленумом Верховного Суду України судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Відповідно до вимог ст.\~191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. [PERSON] звернулася до суду із позовом 06.07.2023 року. Окрім цього у своїй позовні заві просить стягнути аліменти з відповідача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] , в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 23.02.2023 року і до настання доньці 23 років. Згідно ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Як вбачається із матеріалів страви таких доказів позивачем суду не було надано. Проте суд роз`яснює, що позивач не позбавлена права можливості на звернення до суду із позовом щодо стягнення аліментів на дитину за минулий час. Оскільки з позовом позивач звернулася 06.07.2023 року, аліменти на утримання дитини підлягають стягненню саме з цієї дати. Враховуючи наведені обставини, обов`язок обох батьків утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання,

Outcome: partial