Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом у якому просять визнати за ними в рівних частках право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок [ADDRESS] , що належав їх матері. Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що після смерті їх матері, вони, як спадкоємці за законом звернулися до нотаріальної контори для прийняття спадщини у вигляді вказаного нерухомого майна. Однак, нотаріусом було відмовлено у цьому через відсутність документу, що підтверджує право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно (а.с. 61 65). Позивачі в судове засідання не прибули; представник позивачів надав суду заяву у якій просив розглянути справу у їх відсутності. Відповідач був повідомлений про місце, день і час розгляду справи належним чином шляхом отримання судової повістки про виклик за офіційною адресою електронної пошти; про причини свого неприбуття відповідач суду не повідомив. Враховуючи, що відповідач, який був належним чином повідомлений про місце, день і час розгляду справи в порядку вручення судових повісток, передбаченому статтею 130 ЦПК України, не повідомив суд про причини неприбуття свого представника, суд вважає причини неприбуття представника відповідача в судове засідання неповажними. Оскільки, представник відповідача не з`явився в судове засідання без поважних причин, відповідач не подав відзив та представник позивачів не заперечила проти вирішення справи в заочному порядку, на підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд встановив такі обставини та приходить до наступних висновків. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03 березня 2020 року (а.с. 25). З матеріалі\~спадкової справи\~№ 149/2020\~до майна\~померлої [PERSON] \~вбачається,\~що спадкоємцями\~померлої за\~законом є\~її діти\~ позивачі\~у даній\~справі,\~що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 30 січня 1974 року, серії [NUMBER] від 20 березня 1979 року і серії [NUMBER] від 19 червня 1967 року, свідоцтвами про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 11 листопада 1988 року й серії [NUMBER] від 30 червня 1984 року (а.с. 32, 33, 34, 35, 101, 100 на звороті, 101). При цьому,\~за життя\~померла змінювала\~своє прізвище\~у зв`язку\~із укладенням\~шлюбу,\~що підтверджується відповідним свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 08 квітня 1972 року (а.с. 37). Позивачі звернулися до нотаріуса з метою прийняття та оформлення спадщини за законом після померлої матері. Постановою нотаріуса Васильківської районної державної нотаріальної контори Київської області Шевченко Ю.В. від 29.12.2020 року № 1235/02-31, позивачам, відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , що належав їх матері, оскльки спадкоємцями не надано документу, що підтверджує право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно (а.с. 107 на звороті 108). Зокрема, актом від 25 жовтня 1973 року підтверджується факт відведення матері позивачів у натурі присадибної земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку в селі Кожухівка Васильківського району Київської області (а.с. 6 7). Також, 01 жовтня 1973 року на ім`я спадкодавця позивачів було видано свідоцтво на забудову індивідуальної садиби в селі Кожухівка Васильківського району Київської області (а.с. 16 19). Норми статті 3 Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» передбачають, що державна реєстрація прав є обов`язковою; інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав; права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Зазначений закон набрав чинності в серпні 2004 року. Пунктом 1 частини першої статті 4 Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» передбачено,\~що обов`язковій\~державній реєстрації\~підлягають речові\~права та\~обтяження на\~нерухоме майно,\~розміщене на\~території України,\~що належить\~фізичним та\~юридичним особам,\~державі в\~особі органів,\~уповноважених управляти\~державним майном,\~іноземцям та\~особам без\~громадянства,\~іноземним юридичним\~особам,\~міжнародним організаціям,\~іноземним державам,\~а також\~територіальним громадам\~в особі\~органів місцевого\~самоврядування,\~а саме: право власності на нерухоме майно та земельні ділянки. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. Частина четверта статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Як вбачається із досліджених судом матеріалів технічного паспорту на спадковий житловий будинок, його було побудовано у 1973 році (а.с. 8 12). Тобто, на момент виникнення у померлої [PERSON] прав на спірне нерухоме майно 1973 рік, діяв Цивільний кодекс Української РСР від\~18.07.1963\~року, положення якого не передбачали обов`язкової реєстрації прав на нерухоме майно. Отже,\~суд приходить\~до висновку,\~що права\~ [PERSON] \~на нерухоме\~майно у\~вигляді житлового\~будинку [ADDRESS] були дійсними, оскільки на момент виникнення вказаних прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Одночасно, суд зважає на ту обставину, що в селі Кожухівка Київської області було перейменовано вулиці населеного пункту. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Інструкція про порядок\~реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, передбачала державну\~реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної\~реєстрації до часу набрання чинності\~ЦК\~України та\~Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну\~реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Тому, у разі відсутності державної\~реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності\~Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну\~реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Крім того, пункт перший Інструкції про порядок\~реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, передбачав, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Із змісту довідки КП Київської обласної ради «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» від 13.04.2020 року № 286 встановлено, що станом на 31.12.2012 року на ім`я [PERSON] заінвентаризовано житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 24). При цьому, суд враховує обставини зміни адміністративно-територіального поділу районів у Київській області за Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів», внаслідок чого станом на дату постановлення цього рішення суду село Кожухівка розташоване в адміністративних межах Калинівської селищної територіальної громади Фастівського району Київської області. До складу спадщини входять всі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно із частиною п`ятою статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. При цьому суд враховує, що спадкодавець позивачів не встиг оформити право власності на спадкове нерухоме майно відповідно до вимог законодавства, що діяло станом на дату його смерті. Отже, та обставина, що [PERSON] за життя не встигла оформити право власності на вказаний житловий будинок належним чином не є достатньою підставою для відмови у визнанні за її спадкоємцями права власності на вказане нерухоме майно, яке залишились після смерті їх матері. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини та положення законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що право позивачів щодо спадкування підлягає захисту шляхом визнання за ними права власності на дане нерухоме майно в рівних частках. За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved