Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

У позовній заяві представник ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» (далі - ПрАТ «УТСК») просить ухвалити рішення про визнання недійсним Договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АР № 6418901 з моменту його укладення та визнання недійсними пунктів 3, 10 цього Договору (Полісу). Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що 07 березня 2023 року за участі автомобіля «Mercedes-Benz», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Volvo», номерний знак [NUMBER] , з автопричепом під керуванням [PERSON] сталася подія, що має ознаки страхового випадку. Винним у цій події постановою суду від 05 травня 2023 року визнано [PERSON] 04 травня 2023 року ПрАТ «УТСК» отримало від ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» заяву на виплату страхового відшкодування. При розслідуванні страхової події з`ясувалося, що Договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АР № 6418901 (далі - поліс № АР/6418901) начеб то був укладений 06 березня 2023 року зі строком дії з 07 березня 2023 року по 06 березня 2024 року. Страхувальник [PERSON] про дорожньо-транспортну подію ПрАТ «УТСК» не повідомив. 16 та 19 травня 2023 року до ПрАТ «УТСК» з пояснювальними записками звернулась [PERSON] , яка від імені ПрАТ «УТСК» уклала з [PERSON] поліс № АР/6418901. У цих пояснювальних записках [PERSON] повідомила, що факт звернення відповідача та фактичне укладення полісу № АР/6418901 мало місце не 06 березня 2023 року, а 07 березня 2023 року після настання ДТП. Укладення договору саме 07 березня 2023 року підтверджується скріншотами з мобільного телефону [PERSON] , тому є усі підстави вважати, що поліс було оформлено та оплачено після ДТП. Відповідач свідомо замовчував про ДТП при зверненні за оформлення страхового полісу. За таких обставин поліс № АР/6418901 є недійсним з моменту його укладення в силу вимог ст.29 Закону України «Про страхування», оскільки його фактичне укладення відбулося після ДТП. Крім цього, зважаючи на отримання від відповідача страхового платежу 07 березня 2023 року, поліс № АР/6418901 набрав чинності з 00:00 годин 08 березня 2023 року, а відтак на момент ДТП не діяв. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з наведених у ньому підстав та просив його задовольнити. Відповідач та його представник позов не визнали та просили відмовити у його задоволенні. Представник вказав, що укладення спірного договору страхування саме 06 березня 2023 року об`єктивно підтверджується відомостями єдиної централізованої бази даних, яка містить відомості про чинні та припинені договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. У цій базі даних станом на 06.03.2023 поліс № АР/6418901 значиться як «укладений, але не діє», а станом на 07.03.2023 - «діючий». Інформація у базі даних щодня поповняється шляхом авторизованого доступу її постачальниками та є достовірною, тому інформація про поліс № АР/6418901 не могла потрапити до бази даних 06.03.2023 у випадку укладення договору 07.03.2023. Надані стороною позивача докази вважає лише словами, які нічим не підтверджені. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. Відповідно до постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 травня 2023 року [PERSON] 07 березня 2023 року о 09 год 20 хв на автодорозі М-19 с. Переспа 116 км, керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz Sprinter», номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Volvo FH», номерний знак [NUMBER] , який рухався попереду, чим порушив п.п. 12,1, 13.1 ПДР України, що кваліфіковано за ст.124 КУпАП. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. 01 травня 2023 року ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулась до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» як страховика винуватої у ДТП сторони [PERSON] із заявою на виплату (страхового) відшкодування) в розмірі 367748,13 гривень. Із полісу № АР/6418901 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вбачається, що він укладений між ПрАТ «УТСК» (страховик) та [PERSON] (страхувальник). У цього полісі зазначено: п.3. Строк дії з 00:00год 07.03.2023 до 06.3.2024 включно. Договір (поліс) набирає чинності з початку зазначеного строку дії; п.7. Забезпечений транспортний засіб «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI», номерний знак [NUMBER] ; п.10. страховий платіж 1217 грн сплачений 06.03.2023; п.12. дата укладення договору 06.03.2023. ПрАТ «УТСК», звертаючись до суду із цим позовом, вважає, що у нього не виникло обов`язку по виплаті страхового відшкодування за страховим випадком, що мав місце 07 березня 2023 року за участі забезпеченого транспортного засобу під керуванням [PERSON] , оскільки укладення договору (полісу № АР/6418901) в дійсності відбулося 07 березня 2023 року уже після ДТП. До такого висновку позивач дійшов на підставі пояснювальних записок [PERSON] , яка є повіреною ПрАТ «УТСК» на підставі договору-доручення № 1610 від 01 лютого 2023 року, у яких вона вказала, що фактичне укладення договору страхування з [PERSON] мало місце не 06 березня 2023 року, а 07 березня 2023 року. Зокрема, у пояснювальній записці від 19 травня 2023 року [PERSON] зазначила, що 07 березня 2023 року о 09:40 годині на робочий телефон зателефонував [PERSON] по питанню оформлення ОСЦПВ та о 09:44 годині на телефон від нього уже отримала фото техпаспортів. Про ДТП [PERSON] не повідомляв, але хотів швидко укласти договір та з терміном дії відразу. В судовому засіданні, допитана як свідок [PERSON] за участі її адвоката Полячука С.І. підтвердила наведені у пояснювальних записках обставини щодо укладення із [PERSON] договору страхування саме 07 березня 2023 року, а не 06 березня 2023 року як вказано у полісі. Допитаний в якості свідка відповідач [PERSON] суду показав, що один із його водіїв в телефонному режимі повідомив, що закінчується страховка на авто. У зв`язку із цим, по прибуттю з-за кордону у період 04-06 березня 2023 року (точної дати не пам`ятає) заїхав у страхову агенцію, де на роботі у той час була [PERSON] . Для оформлення страховки дав гроші та техпаспорт, [PERSON] сказала, що страховку відправить йому на телефон, після чого поїхав по своїх справах. У цій страховій компанії страхує свої п`ять автомобілів та оформлення договорів завжди відбувається у такий спосіб (залишає гроші, страхові агенти фотографують техпаспорт чи виписують дані, а після оформлення поліс забирає він або його водії або відправляють йому на телефон фото). 07 березня 2023 року біля м.Луцька сталася ДТП, про що в телефонному режимі повідомив страхового агента [PERSON] та запитав у неї, чи оформила вона поліси, на що остання відповіла «так» і попросила відправити на телефон техпаспорт автомобіля. Предметом спору у цій справі є визнання недійсним договору (полісу) № АР/6418901 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також його окремих положень. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (ч.1 ст.14 ЦК України). Загальні підставі недійсності правочину визначені у статті 215 ЦК України, згідно з якою підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу. Підстави недійсності договору страхування зазначені також у статті 998 ЦК України та передбачені статтею 29 Закону України «Про страхування», якими встановлено, що договір страхування також визнається судом недійсним, якщо його укладено після настання страхового випадку або об`єктом договору страхування є майно, яке підлягає конфіскації. Згідно з пунктом 2.1 статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За змістом статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору (пункт 1.8 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно із ч.ч.1, 3, 4 ст.18 Закону України «Про страхування» для укладання договору страхування страхувальник подає страховику письмову заяву за формою, встановленою страховиком, або іншим чином заявляє про свій намір укласти договір страхування. Факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування. Відповідно до ст.983 ЦК України договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст.10 Закону України «Про страхування» страховий платіж (страховий внесок, страхова премія) - плата за страхування, яку страхувальник зобов`язаний внести страховику згідно з договором страхування. У статті 11 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик подає інформацію про укладені та достроково припинені договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності до централізованої бази даних у порядку, встановленому у положенні про централізовану базу даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яке затверджується Уповноваженим органом за поданням МТСБУ. Таке положення затверджене розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 09.07.2010 № 566 (далі - Положення № 566). Відповідно до п.1.4. Положення 566 основними функціями єдиної централізованої бази даних, зокрема, є: накопичення інформації про чинні та припинені договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страхові випадки, що мали місце, транспортні засоби та їх власників; надання відкритої інформації для вільного і загальнодоступного користування. Відповідно до п.2.1. Положення № 566 страховики - члени МТСБУ в обов`язковому порядку здійснюють збір та постачання до бази даних МТСБУ такої інформації за формою, встановленою додатком до цього Положення: … 2.1.2. Відомості про укладені та достроково припинені внутрішні договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно із п.3.1, п.3.2. Положення № 566 постачання інформації до бази даних МТСБУ здійснюється щодня шляхом авторизованого доступу постачальників до бази даних МТСБУ. Інформація, яка надається постачальниками інформації до бази даних МТСБУ, повинна бути достовірною, без помилок та перекручень і забезпечувати однозначне тлумачення її користувачами, а також можливість однозначної ідентифікації необхідних відомостей. Відповідно до п.3.4. Положення № 566 надання інформації страховиками - членами МТСБУ до бази даних МТСБУ здійснюється, в тому числі засобами програмного забезпечення страховика, в такому порядку: … 3.4.3. Відомості про укладені договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлені на бланках полісів, надають страховики - члени МТСБУ у строк не більше ніж 2 робочі дні з моменту укладання цих договорів. Із загальнодоступного в Інтернет-мережі сайту МТСБУ щодо перевірка чинності полісу внутрішнього страхування встановлено, що станом на 06.03.2023 спірний поліс № АР/6418901 значиться як «укладений, але не діє», станом на 07.03.2023 - «діючий». Така інформація відповідає змісту самого полісу № АР/6418901, а саме зазначеним у ньому пунктам 3 та 7 даним, відповідно до яких датою укладення договору є 06.03.2023, а строк його дії з 00:00 год 07.03.2023 до 06.3.2024 включно. Крім цього чинність цього договору саме з 07.03.2023 підтверджується сплатою страхового платежу в сумі 1217 грн напередодні 06.03.2023 року, що підтверджується пунктом 10 оспорюваного полісу № АР/6418901. Позивач на підтвердження своїх доводів про внесення відповідачем страхового платежу саме 07 березня 2023 року жодного належного доказу не надав, при тому як його співробітник свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що кошти за страховку (страхові платежі) зараховуються на рахунок страхової компанії ПрАТ «УТСК» виключно через банківські установи. Крім цього, [PERSON] під час надання показів зазначала, що у їх внутрішній комп`ютерній базі, з використанням якої здійснюється оформлення договорів страхування, відображається дійсна дата оформлення полісів (договорів страхування). Однак сторона позивача таких доказів суду не надала, як і не надала доказів звернення до оператора єдиної централізованої бази даних - МТСБУ із заявою про внесення відповідних змін до укладеного з відповідачем договору страхування (полісу № АР/6418901) в частині дати його укладення з 06.03.2023 на 07.03.2023, оскільки це має юридичне значення для виникнення у кожної із сторін прав та обов`язків з конкретної дати, відповідно, має зовсім інші правові наслідки. Приєднані до позову скріншоти з робочого телефону, яким користуються страхові агенти ПрАТ «УТСК», не підтверджують доводів позивача про укладення спірного договору 07 березня 2023 року, оскільки їх зміст жодним чином не підтверджує прохання відповідача укласти договір страхування заднім числом. Ці скріншоти по своїй суті більше узгоджуються з показаннями самого відповідача [PERSON] , допитаного як свідка. Показання свідка [PERSON] як доказ суд розцінює критично, оскільки показання вона давала не впевнено, не могла дати чіткі відповіді на поставлені запитання, путалась в обставинах, у тому числі щодо граф полісу, які заповняє страховий агент, а які система підтягує автоматично, не змогла надати чітку відповідь щодо способу оплати відповідачем страховки. Інших доказів на підтвердження укладення спірного полісу саме 07 березня 2023 року позивач суду не надав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України). Згідно із ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.89 ЦПК України). Таким чином, враховуючи вище наведені положення чинного процесуального та матеріального законодавства, а також досліджені у справі докази, суд, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для встановлення фактичних обставин, якими обґрунтовуються заявлені позовні вимоги, дійшов висновку про безпідставність заявлених позовних вимог, а тому позов задоволенню не підлягає в повному обсязі. У зв`язку з відмовою в позові понесені позивачем витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed