Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» (надалі ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР») звернулося до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовною заявою про стягнення заборгованості, просили стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за житлово-комунальні послуги з управління та утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, в період з 12.03.2017 року по 31.03.2023 року у сумі 21080,41 гривень, яка складається: послуг управління та утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в сумі\~16420,30 грн., суму індексу інфляції\~3981,69 грн., 3% річних\~678,42 грн., а також просили стягнути судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2684,00 грн. Мотивуючи свою заяву тим, що ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» визначено виконавцем послуг з управління будинком та виконавцем послуг з утримання будинком, спорудою або групою будинків та прибудинкових території, багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі по справі зареєстровані та є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] . В період з 12.03.2017 року по 31.03.2023 ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» надавав послуги з утримання будинку та прибудинкової території, але відповідачі не проводили оплату, в результаті чого утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідачів, також у зв`язку із невиконанням останніх обов`язку щодо сплати заборгованості стягнути з нього суму індексу інфляції, 3% річних та відшкодувати судові витрати по справі. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області суду від 11 липня 2023 року вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи та надано відповідачам строк для надання відзиву (заперечень). Через канцелярію суду представниця позивача - ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» надала до суду заяву з проханням про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення у разі неявки до суду відповідачів не заперечувала, надала розрахунок витрат на правову допомогу та просила стягнути ці витрати з відповідача. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, будь-яких клопотань на адресу суду від них не надходило, відзив на позовну заяву не подали. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно положень до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантовано ст.124 Конституції України. Згідно із ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що згідно Договору про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд у Жовтневому районі (об`єкт № 4) від 21 грудня 2012 року, Управління благоустрою та житлової політики виконкому міськради передало ТОВ "Житлокомцентр" управління та надання послуг з утримання будинків, споруди або групи будинків і споруд та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях з 01.04.2013 по 01.01.2019 Також, з договору б/н від 31.12.2018 року про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, укладеного між позивачем та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що ТОВ "Житлокомцентр" визначено управителем вказаного будинку. Згідно Акту прийому-передачі будинків, споруд або групи будинків і споруд, який є додатком до договору з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд від 21 грудня 2012 року, Управління благоустрою та житлової політики виконкому міськради передало ТОВ "Житлокомцентр" перелік будинків Жовтневого району (об`єкт № 4), які знаходяться на балансовому обліку управління благоустрою та житлової політики виконкому міськради (а.с.31). 11 листопада 2013 року між Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому міськради та ТОВ "Житлокомцентр" укладено Додаткову угоду про внесення змін до Договору про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд у Жовтневому районі (об`єкт № 4) від 21 грудня 2012 року, за якою договір набуває чинності з 01 квітня 2013 року та діє безстроково, якщо одна із сторін має намір розірвати Договір, вона повинна попередити про свій намір не менше як за місяць до його розірвання. Згідно інформації від 28.05.2023 року з Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності Ж 147а від 04.02.2009. ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» нараховував щомісяця з 12.03.2017 року по 31.03.2023 року відповідачам плату за надані послуги з управління та послуг з утримання будинку та прибудинкової території, за адресою: [ADDRESS] , а саме з послуги з прибирання прибудинкової території, технічного обслуговування внутнішньобудинкових систем тепло-, водопостачання, водовідведення, і зливової каналізації, послугами з дератизації, дезінсекції, обслуговування димовентиляційних каналів; поточний ремонт конструктивних елементів будинку, та інших послуг, підтверджених інформацією про щомісячні витрати на послуги з утримання будинку за адресою: [ADDRESS] та передбачених Рішенням Криворізької міської ради №415 від 14.12.2011 року , Рішенням Криворізької міської Ради № 181 від 12.04.2017 року. Відносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, управителем, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». За правилами статті 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року, оплата житло-комунальних послуг проводиться споживачем у строки встановлені договором або законом. Згідно із статтею 9ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року передбачений обов`язок споживача здійснювати оплату житлово-комунальних послуг щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені договором. Приписами статті 13Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року, зазначено, що послуга з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відноситься до житлової послуги, в розумінні ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року послуга з управління багатоквартирним будинком, до якої входить послуга з утримання будинку є житловою послугою. Враховуючи, що між позивачем та відповідачами договір про надання житлово-комунальних послуг не укладався, правовідносини між сторонами по справі регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги» та нормами Цивільного, Житлового кодексів України. Відповідно до чинного законодавства відповідачі повинні щомісячно сплачувати за послуги з управління та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, а також комунальні послуги. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказане відповідає, правовій позиції Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території № 6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року, та у справі № 6-2951цс15 від 20.04.2016 року. Як встановлено судом з наданого розрахунку заборгованості, який перевірений судом та не спростований відповідачами, борг по оплаті за послугу з управління багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] . за період з березня 2017 року по березень 2023 року становить 16420,30 грн. Доказів погашення заборгованості та спростування розрахунку заборгованості до суду відповідачами не надано. Крім того, згідно з частиною 2 статті 625ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. За змістом частини 1 статті901, частини 1 статті903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Беручи до уваги вищевикладене, правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг, є грошовим зобов`язанням і, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія частини 2статті 625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанова Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 6-40цс11). Оскільки неправомірними діями відповідачів позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини 2статті 625 ЦК України. Згідно з розрахунку доданого по позову, з яким погоджується суд, з відповідачів підлягають стягненню 3% річних у розмірі 678,42 грн. та інфляційні втрати у розмірі 3981,69 грн. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На виконання вказаних вимог закону позивачем надано: договір про надання професійної правової допомоги від 30 червня 2023 року, укладеного з адвокатом Зарівною С.В. за яким вартість послуг, що надається адвокатом, за домовленістю сторін складає фіксовану винагороду (гонорар) за складання та оформлення позовної заяви та направленням до суду у розмірі 3000 грн., а також акт прийому-передачі наданих послуг за договором про надання професійної правової допомоги від 30 червня 2023 року за яким адвокатом Зарівною С.В. надано послугу з складання та оформлення позовної заяви до вартістю 3000 грн. Суд вважає можливим стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 1000 грн. з кожного (3000 грн. / 3). Також, відповідно до ст.141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684 гривень слід стягнути з відповідачів на користь позивача, а саме 894,67 грн. з кожного (2684 грн./3). Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у загальному розмірі 5684 грн. по 1894,67 грн. з кожного.

Outcome: approved