Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Техномістбуд Холдинг» про стягнення заробітної плати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ним було змінено на нові умови укладений трудовий договір з ТзОВ «Техномістбуд Холдинг», а тому продовжується чинність трудового договору до настання скасувальної обставини, визначеної у статті 3 ЗУ 504/96-ВР. Він свої зобов`язання на продовження трудових правовідносин виконав, однак відповідач не виконує свої зобов`язання щодо оплати праці, а тому він має право на отримання мінімальної заробітної плати. У зв`язку із недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на його користь 0,85 розміру мінімальної заробітної плати, 5 695 грн, доплати до рівня мінімальної зарплати. Представник відповідача подав відзив на позов, в якому вказав, що наказом ТзОВ «Техномістбуд Холдинг» від 21.12.2018 №140-к, [PERSON] було звільнено з посади з 26.12.2018 у зв`язку з скороченням чисельності працівників у даному підприємстві на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. За два місяці до фактичного звільнення, а саме 26.10.2018, його було повідомлено про звільнення та вказано дату звільнення 26.12.2018. Усі виплати передбачені діючим законодавством та трудовим договором позивачу виплачено у день звільнення. Вказані обставини були предметом судового розгляду, справа 607/2273/19. З моменту звільнення до моменту написання цього відзиву, відповідач не укладав цивільних або трудових угод з позивачем, а відтак стягнення будь-яких коштів з товариства є безпідставними. А тому, враховуючи вищевказане, відповідач просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі. Позивач відповіді на відзив не подав. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав та обґрунтувань, викладених у ньому. \~ \~ \~ \~Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі та підтримав підстави наведені у відзиві на позов та просив відмовити в його задоволенні. \~ \~ \~ \~При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії, зокрема. Ухвалою суду відкрито провадження у справі. Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов до наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права. Судом встановлено\~фактичні обставини\~справи та\~зміст спірних\~правовідносин. Суд встановив, що 17.07.2018 [PERSON] на підставі наказу №98-к від 16 липня 2018 року прийнятий на посаду електрогазозварника ІІ розряду у відділ головного механіка на ТзОВ «Техномістбуд Холдинг». Наказом ТзОВ «Техномістбуд Холдинг» №55 від 26 жовтня 2018 року ухвалено скоротити такі посади і вивести їх із штатного розпису ТзОВ «Техномістбуд Холдинг»: у виробничо-технічному відділі - економіст з договірних та претензійних робіт (1 чол.); бухгалтерія - заступник головного бухгалтера (1 чол.); виробничі дільниці - виконавець робіт (1 чол.); у відділі головного механіка скоротити чисельність працівників за професією «електрогазозварника ІІ розряду» (1 чол.). Крім того, вказаним наказом ухвалено відповідно до чинного законодавства України, не пізніше ніж за 2 (два) місяці, ознайомити та попередити працівників про можливе їх вивільнення та запропонувати всім працівникам, що підпадають під скорочення штату і чисельності переведення за їх згодою на інші вакантні посади. У разі відмови від переведення або браку вільних посад підготувати документи для скорочення відповідних працівників та звільнення їх за п.1 ст.40 КЗпП України. 26 жовтня 2018 року [PERSON] ознайомлено з попередженням за №86 про звільнення його з посади електрогазозварника ІІ розряду у відділі головного механіка ТзОВ «Техномістбуд Холдинг» після закінчення 2-х місячного терміну з моменту отримання цього попередження за п.1 ст.40 КЗпП України з одночасною виплатою вихідної допомоги у розмірі не менше середнього місячного заробітку та про відсутність вакантних посад, які могли б бути запропоновані йому взамін. Наказом від 21 грудня 2018 року №140-к [PERSON] , електрозварника ІІ розряду у відділі головного механіка звільнено з роботи з 26 грудня 2018 року у зв`язку із скороченням чисельності працівників за п.1 ст.40 КЗпП України та одночасно встановлено виплатити вихідну допомогу у розмірі середнього місячного заробітку та компенсацію за невикористану щорічну відпустку за період роботи з 17 липня 2018 року по день звільнення, тривалістю 12 календарних днів. Копію вказаного наказу про звільнення позивачу [PERSON] вручено 26 грудня 2018 року, що підтверджується підписом позивача у графі наказу про його отримання. Із книги обліку руху трудових книжок і вкладишів до них ТзОВ «Техномістбуд Холдинг» розпочатої 03 січня 2018 року вбачається, що [PERSON] отримав трудову книжку 26 грудня 2018 року про що розписався у книзі обліку. Згідно розрахункового листка за грудень 2018 року ТзОВ «Техномістбуд Холдинг» виплатило [PERSON] грошові кошти в сумі 7 590,02 грн. до складу яких входять наступні суми: 2 815,28 грн. - оплата по годинному тарифу, 1 779,84 грн. - компенсація відпустки (12 днів), 69,16 грн. - індексація зарплати, 4 764,32 грн. - доплата. Вказані обставини встановленні рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області\~від 28 жовтня 2019 року, справа №607/2273/19, яке залишено без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 07 лютого 2020 року, яким в задоволенні позову [PERSON] до ТзОВ «Техномістбуд Холдинг» про поновленні на роботі на посаді електрогазозварника ІІ розряду та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відмовлено. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2\~статті 15 Цивільного кодексу України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1\~ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Позивач як на підставі заявлених вимог посилається на те, що слід стягнути з відповідача на його користь 0,85 розміру мінімальної заробітної плати, 5 695 грн, доплати до рівня мінімальної зарплати, оскільки трудові відносини з ТзОВ «Техномістбуд Холдинг» є продовженими і він має право на заробітну плату. Суд не погоджується з такими аргументами позивача, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування. Статтею 8 Конституції України передбачено, що звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод громадянина, на підставі Конституції України гарантується. Згідно статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Згідно з частиною другою\~статті 2 КЗпП України,\~працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Відповідно до частини першої\~статті 21 КЗпП України\~трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, дотримуючись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно зі\~статтею 23 КЗпП України\~трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2 і 3 статті 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк. Трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23, вважаються такими, що укладені на невизначений строк (стаття 39-1 КЗпП України). Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі, ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно з пунктом 4 частини першої\~статті 36 КЗпП України\~підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця (статті 40, 41). Як встановлено судом, [PERSON] працював у відділі головного механіка ТзОВ «Техномістбуд Холдинг» на посаді електрогазозварника ІІ розряду, і його було звільнено з роботи 26.12.2018, та виплачено грошові кошти. Також, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області\~від 28 жовтня 2019 року, справа №607/2273/19, яке залишено без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 07 лютого 2020 року, відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до ТзОВ «Техномістбуд Холдинг» про поновленні на роботі на посаді електрогазозварника ІІ розряду та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідно до\~частин 4,\~5\~статті 82\~ЦПК України\~обставини,\~встановлені рішенням\~суду у\~господарській,\~цивільній або\~адміністративній справі,\~що набрало\~законної сили,\~не доказуються\~при розгляді\~іншої справи,\~у якій\~беруть участь\~ті самі\~особи або\~особа,\~щодо якої\~встановлено ці\~обставини,\~якщо інше\~не встановлено\~законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Стаття 255 ЦК України передбачає, що якщо строк\~встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в\~установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції. Письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв`язку до закінчення останнього дня\~строку, вважаються такими, що здані своєчасно. Згідно зі статтею 651 ЦК України зміна або розірвання\~договору\~допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Твердження позивача про те, що ним було змінено на нові умови укладений трудовий договір з ТзОВ «Техномістбуд Холдинг», а тому продовжується чинність трудового договору до настання скасувальної обставини, визначеної у статті 3 ЗУ 504/96-ВР, є необґрунтованими, оскільки трудовий договір між [PERSON] та ТзОВ «Техномістбуд Холдинг» був припинений, 26.12.2018, а тому зміна його умов та продовження дії договору не допускається. Обставини, про які зазначені позивачем не передбачають зміну або продовження дії припиненого трудового договору. Позивачем не подано доказів, що між ним та ТзОВ «Техномістбуд Холдинг» було укладено новий трудовий договір. Також, суд зазначає, що посилання позивача, що трудовий договір діє до настання обставин, визначених у статті 3 Закон України «Про відпустки», тобто до закінчення відпустки є помилковим, оскільки рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області\~від 28 жовтня 2019 року, справа №607/2273/19, було встановлено, що на підставі наказу про звільнення від 21 грудня 2018 року №140-к, [PERSON] була виплачена грошова компенсація за невикористану відпустку за період з 17 липня 2018 року по 26 грудня 2018 року тривалістю 12 днів, а тому немає підстав до скасування наказу про звільнення від 21 грудня 2018 року №140-к, і не має підстав для надання відпустки [PERSON] тривалістю 12 календарних днів за період роботи з 17 липня 2018 року по 26 грудня 2018 року, так як [PERSON] вже отримав грошову компенсацію. Відповідно до\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України\~визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд не приймає до уваги, подані позивачем докази, зокрема, реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за 2023 рік та витяг про рух коштів Техномістбуд Холдинг від 22.06.2023, оскільки вказані докази є неналежними та не підтверджують позовних вимог позивача. З огляду на викладене суд вважає, що позивач [PERSON] не довів належними та допустимими доказами порушення свого права у спірних правовідносинах, судом встановлено припинення трудового договору між [PERSON] та ТзОВ «Техномістбуд Холдинг» а тому, відсутні підстави для нарахування та стягнення мінімальної заробітної плати. За таких обставин, слід відмовити у задоволенні позову [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техномістбуд Холдинг» про стягнення заробітної плати. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає. Відповідно до\~статті 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати. Згідно частин 1, 6, 13\~статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. З урахуванням того, що позивача звільнено від сплати судового збору,\~суд вважає, що судовий збір слід компенсувати за рахунок держави. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed