Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору про відселення та компенсацію у зв`язку з відселенням. Свої вимоги мотивував тим, що 12 квітня 2016 року між сторонами укладено попередній договір про відселення та компенсацію згідно із Законом України «Про комплексну реконструкцію кварталів(мікрорайонів) застарілого житлового фонду. 03 березня 2020 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 23/46 про відселення та компенсацію у зв`язку з відселенням, за яким у зв`язку із забудовою земельної ділянки на розі вулиць Червоногвардійської (Гната Хоткевича) та Краківської у Дніпровському районі м. Києва сторони домовилися щодо відселення позивача із квартири [ADDRESS] , загальною площею 42,0 кв. м, житлова площа 30,80 кв. м, кількість кімнат - дві, у квартиру [ADDRESS] (будівельна адреса), загальною площею 75,10 кв. м, житловою 34,20 кв. м, кількість кімнат дві. 04 травня 2006 року наказом № 23 Головного управління охорони культурної спадщини «Про внесення комплексу історичної забудови мікрорайону «Соцмісто» в межах вулиць Попудренко, Мініна, Червоноткацької та Червоногвардійською в Дніпровському районі до Переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини, відповідно до якого, у тому числі житловий будинок [ADDRESS] (Гната Хоткевича) віднесено до цього Переліку та не може бути знесеним. Подальшу реконструкцію мікрорайону неможливо здійснити у зв`язку з відсутністю затвердженого детального плану території комплексної реконструкції масиву Соцмістечко в межах проспектів Броварський, Соборності (кол. Возз`єднання), Гагаріна, вулиць Гната Хоткевича (кол. Червоногвардійська), залізниця в Дніпровському районі м. Києва. Зазначені обставини зумовили неможливість виконанні Позивачем подальшої реконструкції мікрорайону та є істотними змінами обставин, якими позивач керувався при укладенні Попереднього договору, адже позивач не зможе отримати фінансовий результат, який очікував отримати від реалізації вказаної реконструкції. У зв`язку з чим позивач просить розірвати договір № 23/46 про відселення та компенсацію у зв`язку з відселенням від 03 березня 2020 року, укладений між Комунальним підприємством з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» та відповідачем. Згідно вимог ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 12 квітня 2016 року між Комунальним підприємством з питань будівництва житилових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» укладено попередній договір про відселення та компенсацію згідно із Законом України «Про комплексну реконструкцію кварталів(мікрорайонів) застарілого житлового фонду (а.с.30-32). 03 березня 2020 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 23/46 про відселення та компенсацію у зв`язку з відселенням, за яким у зв`язку із забудовою земельної ділянки на розі вулиць Червоногвардійської (Гнавта Хоткевича) та Краківської у Дніпровському районі м. Києва сторони домовилися щодо відселення позивача із квартири [ADDRESS] , загальною площею 42,0 кв.м, житлова площа 30,80 кв.м, кількість кімнат дві, у квартиру [ADDRESS] (будівельна адреса), загальною площею 75,10 кв.м, житлова 34Ю20 кв.м, кількість кімнат- дві ( а.с. 25-27, 28-29). 24 травня 2004 року розпорядженням № 850 Київської міської державної адміністрації "Про надання дозволу на реконструкцію та забудову територій мікрорайону, обмеженого вулицями Попудренко, Мініна, Червоноткацькою та Червоногвардійською в Дніпровському районі" дозволено КП «Житлоінвестбуд-УКБ» виступити замовником проектування, реконструкції та забудови території мікрорайону, обмеженого вулицями Попудренко, Мініна, Червоноткацькою та Червоногвардійською в Дніпровському районі (а.с.35-36). 04 травня 2006 року наказом № 23 Головного управління охорони культурної спадщини «Про внесення комплексу історичної забудови мікрорайону «Соцмісто» в межах вулиць Попудренко, Мініна, Червоноткацької та Червоногвардійською в Дніпровському районі до Переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини занесено комплекс забудови мікрорайону "Соцмісто" до Переліку (а.с.37,38). 23 липня 2012 року наказом № 10/46 Головного управління охорони культурної спадщини скасовано наказ № 23 від 04 травня 2004 року Головного управління охорони культурної спадщини(а.с. 43). 24 травня 2012 року постановою Київського апеляційного адміністративного суду постанову Окружного адміністративного суду від 20 лютого 2012 року скасовано та ухвалено нову, якою позов задоволено повністю: зобов`язано Головне управління культурнох спадщини виконавчого комітету Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) скасувати наказ від 04 травня 2006 року № 23 з усіма додатками (а.с.39-41) 28 травня 2015 року ухвалою Вищого адміністративного суду України постанову Окружного адміністративного суду від 20 лютого 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2012 року скасовано, справу направлено на новий розгляд (а.с.44-47). Згідно з інформацією Департаменту охорони культурної спадщини від 15 травня 2019 року на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного сулу від 24 травня 2012 року наказом Головного управління охорони культурної спадщини від 23 липня 2012 року № 10/46 Головного управління охорони культурної спадщини скасовано наказ № 23 від 04 травня 2004 року Головного управління охорони культурної спадщини. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28 травня 2015 року постанову Окружного адміністративного суду України від 20 лютого 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2012 року було скасовано. Наказом Управління охорони культурної спадщини від 24 липня 2015 року № 10/34-15 було скасовано наказ Головного управління охорони культурної спадщини від 23 липня 2012 року № 10/46-12 «Про скасування наказу Головного управління охорони культурної спадщини від 04 травня 2006 року № 23» (а.с.48). Згідно наказу Управління охорони культурної спадщини від 24 липня 2015 року № 10/34-15 б скасовано наказ Головного управління охорони культурної спадщини від 23 липня 2012 року № 10/46-12 «Про скасування наказу Головного управління охорони культурної спадщини від 04 травня 2006 року № 23» (а.с.49). Рішенням Київської міської ради № 260/260 від 23 вересня 2014 року «Про надання комунальному підприємству з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ земельної ділянки для будівництва житлових будинків на перетині вул. Червоногвардійської та вул. Краківської у Дніпровському районі м. Києва», зокрема, затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, надано комунальному підприємству в постійне користування земельну ділянку для будівництва житлових будинків на перетині вул. Червоногвардійської та вул. Краківської у Дніпровському районі м. Києва із земель комунальної власності територіальної громади міста Києва (а.с. 50, 51, 52). 04 жовтня 2022 року позивач направив відповідачу повідомлення про розірвання договору 23/46 від 03 березня 2020 року (а.с.22-23). Згідно письмової відповіді на повідомлення відповідач зазначив, що договором не передбачено розірвання договору у односторонньому порядку (а.с.24). 24 листопада 2022 року рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у задоволенні адміністративного позову Комунальному підприємству з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» до Департаменту охорони культурної спадщини про визнання протиправною бездіяльність Департаменту охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації); зобов`язання відповідача прийняти наказ щодо вилучення з Переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини об`єктів, визначених наказом Головного управління охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 04 травня 2006 року № 23 «Про занесення комплексу історичної забудови мікрорайону «Соцмісто» в межах вулиць Попудренка, Мініна, Червоноткацької та Червогвардійської у Дніпровському районі м. Києва до Переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини» та визнання наказу від 04 травня 2006 року № 23 таким, що втратив чинність, відмовлено повністю, яке постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року залишено без змін (а.с. 75-79, 80-84). Позивач просить розірвати договір № 23/46 про відселення та компенсацію у зв`язку з відселенням від 03 березня 2020 року, укладений між Комунальним підприємством з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» та відповідачем. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що житловий будинок [ADDRESS] (Гната Хоткевича) віднесено до Переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини та не може бути знесеним. Також реконструкцію мікрорайону неможливо здійснити у зв`язку з відсутністю затвердженого детального плану території комплексної реконструкції масиву Соцмістечко в межах проспектів Броварський, Соборності (кол. Возз`єднання), Гагаріна, вулиць Гната Хоткевича (кол. Червоногвардійська), залізниця в Дніпровському районі м. Києва. Зазначені обставини зумовили неможливість виконанні Позивачем подальшої реконструкції мікрорайону та є істотними змінами обставин, якими позивач керувався при укладенні Попереднього договору, адже позивач не зможе отримати фінансовий результат, який очікував отримати від реалізації вказаної реконструкції Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України. Частиною 2 статті 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав т обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до вимог ст ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Відповідно до ст. 635 ЦПК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Попередній договір щодо купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва або майбутнього об`єкта нерухомості підлягає нотаріальному посвідченню. Статтею 3 Закону України «Про комплексну реконструкцію кварталів(мікрорайонів) застарілого житлового фонду» встановлено, що дія цього Закону не поширюється на об`єкти, розташовані на охоронюваних археологічних територіях, в зонах охорони пам`яток та історичних ареалах населених місць, визначених у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до положень ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Відповідно до ч. 5 ст. 653 ЦК України якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Предметом доказування є доведення наявності істотного порушення договору та наявності шкоди, завданої цим порушенням другою стороною. Однак позивачем не надано належних та допустимих доказів наявності істотного порушення договору та наявності шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Тому у задоволенні позовних вимог про розірвання договору про відселення та компенсацію у зв`язку з відселенням слід відмовити.

Outcome: dismissed