Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій з урахуванням уточнення (зменшення) позовних вимог, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що 17.02.2018 Теплицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області зареєстровано шлюб між нею та [PERSON] . Від шлюбу подружжя має доньку - [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя у подружжя не склалося, з 11.12.2022 сторони проживають окремо. Донька проживає разом із матір`ю. Домовленості про участь відповідача в утриманні дитини між сторонами не досягнуто. Позивач на даний час працює продавцем в магазині та отримує мінімальну заробітну плату, але цих коштів недостатньо для належного утримання дочки. Відповідач працює начальником Теплицького районного сектору Центру пробації у Вінницькій області та має можливість сплачувати аліменти. Інших дітей, непрацездатної дружини, батьків останній не має, стягнення за виконавчим документом у нього не справляються. Ухвалою судді від 14.08.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 23.08.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначив, що позовні вимоги [PERSON] вважає безпідставними. З донькою він продовжує бачитись і спілкуватися, бере участь у її вихованні та утриманні, щодня забирає дитину та відвозить її у дитячий садочок, забирає до себе додому, де проводить разом із нею час. У періоди, коли донька хворіє, він возить її до лікарні та забезпечує необхідними ліками за власні кошти. У червні 2023 року відповідач придбав дитині планшет, систематично бере участь у її матеріальному забезпеченні, оплачує харчування в дитячому садочку, а також за період окремого проживання з дружиною неодноразово перераховував кошти на її рахунок. На думку відповідача, розмір аліментів, які просить дружина є необґрунтованим та суперечить нормам чинного законодавства, тому просить позов задовольнити частково, встановивши мінімальний розмір аліментів 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 31.08.2023 на адресу суду надійшло заперечення на відзив, у якому позивач зазначає, що не згодна із доводами відповідача про безпідставність позовних вимог. Вказала, що відповідач дійсно купив доньці планшет, возить її у садочок, так як їх спільний автомобіль залишився у його користуванні, купляє іграшки, але речами першої необхідності, такими як продуктами харчування, засобами гігієни, навчально - розвиваючою літературою, доньку забезпечує вона сама. У судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує частково та просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. За змістом ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Підстав для відкладення розгляду справи або перерви у судовому засіданні, передбачених у ст. ст. 223, 240 ЦПК України, судом не встановлено. Враховуючи наведене, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалити рішення у їх відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 17.02.2018 Теплицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] від 17.02.2018 (а.с. 8). Від шлюбу у подружжя народилася дочка - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого 02.07.2018 (а.с. 7). Донька проживає разом з матір`ю, про що свідчить довідка Теплицької селищної ради № 132 від 28.07.2023. Домовленості про участь відповідача в утриманні дочки не досягнуто. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порущених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом частин 1, 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою ВРУ № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У статті 51 Конституції України та ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України). Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження незадовільного стану здоров`я або непрацездатності відповідача, відомості про перебування на його утриманні інших осіб, тяжкого матеріального становища та інших обставин, які мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, суд дійшов висновку про задоволення позову в межах заявлених позивачем позовних вимог та стягує з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 СК України). Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За правилами ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений при зверненні до суду.

Outcome: approved