Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 30 травня 2023 року укладений між [PERSON] і [PERSON] та визнати право власності на земельну ділянку площею 5,77га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Сухоєланецької сільської ради Миколаївського району Миколаївської області. На обґрунтування позову вказав, що 30 травня 2023 року між ним та відповідачем було узгоджено умови договору купівлі- продажу земельної ділянки площею 5,7724га, кадастровий номер 4824881600:02:000:0138, яка розташована на території Сухоєланецької сільської ради Миколаївського району Миколаївської області і належить відповідачу на підставі рішення Новоодеського районного суду від 19 квітня 2023 року. Між ними було узгоджено, що протягом п`яти робочих днів між нами буде нотаріально посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки. Того ж дня в рахунок оплати вартості земельної ділянки позивач передав Відповідачу грошові кошти в сумі 100000 гривень, на підтвердження чого [PERSON] власноруч написав відповідну розписку та передав покупцю правстановлюючі документи на земельну ділянку. Однак [PERSON] в обумовлений період для підписання та посвідчення договору купівлі- продажу земельної ділянки до нотаріальної контори так і не з`явився. Зі слів односельчан [PERSON] виїхав з місця свого проживання в невідомому напрямку, можливо до Російської Федерації. Починаючи з травня 2023 року позивач користується придбаною земельною ділянкою здійснив посів на вказаній земельній ділянці соняшнику. Однак Відповідач ухилився від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу та до теперішнього часу ухиляється від зустрічі та посвідчення укладеного договору. У зв`язку з чим позивач вважає, що його права, як покупця, порушені і їх відновлення можливе лише в судовому порядку шляхом визнання дійсним договору купівлі- продажу земельної ділянки та визнання за ним права власності на спірну земельну ділянку. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримує, просить суд про їх задоволення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань від нього до суду не надходило, відзив не подано. У зв`язку з неявкою відповідача та не надання відзиву, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного. У відповідності до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до вимог ст.\~55\~Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1ст.\~5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. \~ \~ \~ \~Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. \~ \~ \~ \~ Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача мають бути задоволеними з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідно до рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 19 квітня 2023 року №482/563/23 яке набрало законної сили 22 травня 2023 року [PERSON] належить земельна ділянка площею 5,77га, кадастровий номер 4824881600:02:000:0138, яка розташована на території Сухоєланецької сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказане підтверджується також витягом з державного реєстру речових прав індексний номер витягу 333840076 від 29.05.2023 року. Як видно із розписки від 30 травня 2022 року наданої [PERSON] , він отримав від [PERSON] 100000 грн. (повну ціну) у рахунок оплати за договором купівлі-продажу земельної ділянки площею 5,77га, кадастровий номер 4824881600:02:000:0138, яка розташована на території Сухоєланецької сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Оскільки між позивачем та [PERSON] було обумовлено усі істотні умови договору купівлі-продажу земельної ділянки, що підтверджується розпискою, виконано його умови, позивач обробив земельну ділянку і засіяв її. Разом з тим нотаріальне посвідчення вищевказаного договору не відбулося. [PERSON] в обумовлений період для підписання та посвідчення договору купівлі- продажу земельної ділянки до нотаріальної контори так і не з`явився. [PERSON] виїхав з місця свого проживання в невідомому напрямку, його місцезнаходження не відоме. Таким чином позивач втратив можливість нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу земельної ділянки. З 1 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів», яким частину 3 ст.640 ЦК України викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення, а з частини другої статті 657 ЦК України виключено слова «та державної реєстрації». З цього часу не передбачено державної реєстрації правочину. Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним (ст. 220 ЦК України). Однією з умов застосування ч.2 ст.220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. Позивач по справі [PERSON] домовився з [PERSON] щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, що підтверджується розпискою складеною у простій письмовій формі, виконали його умови, але нотаріально не посвідчили. У зв`язку з чим суд може визнати укладений між нами договір дійсним. Згідно положень ч.4 ст. 200 та ч.4 ст.206 ЦПК України суд у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено судом визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що хоча сторони, у відповідності до вимог законодавства, не посвідчили нотаріально договір купівлі-продажу спірного майна, але домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне виконання договору, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки було втрачено можливість нотаріально посвідчити такий договір.

Outcome: approved