Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

08 травня 2023 року позивач Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернувся до Козельщинського районного суду Полтавської області зі позовною заявою до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості, у якій просив суд стягнути з відповідачки заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 11.01.2019 у розмірі 17 468,80 гривень (залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) станом на 13.12.2022 та судові витрати у розмірі 2684,00 гривень. Позовна заява обґрунтована тим, що 11.01.2019 [PERSON] звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 11.01.2019. Положеннями Анкети-заяви визначено, що Анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву відповідачка підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови. На підставі укладеного Договору відповідачка отримала кредит у розмірі 15 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором у межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору (не сплатила щомісячні мінімальні платежі). Станом на 12.11.2022 у відповідачки прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення 5.17 п.5 Розділу 11 Умов, відбулося істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 12.11.2022 направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте відповідачка на контакт не виходила та не вчинила жодної дії, направленої на погашення заборгованості в зв`язку з чим кредит 29.08.2022 став у формі «на вимогу». На залишок простроченої заборгованості банк нараховував неустойку, передбачену Тарифами, а саме: санкції за порушення зобов`язань за кредитом (в залежності від кількості днів прострочення): - від 1 до 30 днів - штраф у розмірі 50 грн; - від 31 до 90 днів - штраф у розмірі 100 грн; - від 91 до 120 днів - штраф, що розраховується за формулою: 100 грн + 6,2% від суми загальної заборгованості, що виникла на перший день відповідного календарного місяця. При цьому діє ставка 0,00001% річних; - від 121 (210) дня до повного погашення (строк, після спливу якого формується Фінальний рахунок, що визначається Банком в односторонньому порядку, але не менше 120 днів з моменту настання прострочення виконання зобов`язання та не більше 210 днів) - відповідальність за прострочення грошового зобов`язання у розмірі 74,4% річних. За розрахунком позивача загальний розмір заборгованості [PERSON] перед АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» за договором станом на 13.12.2022 становить 17 468,80 грн (тіло кредиту). На даний час відповідачка продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», та стало підставою для дострокового стягнення усіє суми кредиту на підставі ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050, ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживчий кредит». У заяві про надання доказів у порядку ст. 84 ЦПК України позивач стверджував, що відповідно до виписки про рух коштів на рахунку кредитний ліміт відповідачки складає 13300,00 грн, баланс складає (мінус) - 4168,80 грн, а загальний розмір заборгованості складає 17468,80 грн, яка складається з повністю використаного боржником кредитного ліміту у сумі 13300,00 грн та суми овердрафту (мінус по картці), яка становить (мінус) 4168,80 грн. Овердрафт виник внаслідок збільшення банком заборгованості за договором на суму заборгованості по відсоткам до погашення та по неустойці. Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 18 травня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 10 липня 2023 року. У зв`язку з відсутністю відомостей про повідомлення відповідачки про дату та місце судового засідання ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 10 липня 2023 року відкладено судове засідання на 19 вересня 2023 року з повідомленням відповідачки про розгляд справи шляхом розміщення на вебсайті «Судова влада України» оголошення про призначення справи до розгляду. У судове засідання 19.09.2023 представник позивача АТ «Універсал Банк», належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка [PERSON] у судове засідання 19 вересня 2023 року не з`явилася, у розумінні п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, причини неявки у судове засідання не повідомила, заяв, клопотань та відзив на позовну заяву до суду не подавала. Ухвалою суду від 19.09.2023 постановлено проводити заочний розгляд справи. Справу розглянуто 19 вересня 2023 року без участі учасників цивільної справи на підставі наявних у ній доказів та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов таких висновків. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 1-2 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 1069 ЦК України визначено, що якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір плати за використання клієнтом коштів банку, яке не встановлене договором, не може перевищувати подвійну облікову ставку Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 11.01.2019 між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, копія якої міститься у матеріалах справи (а.с. 11). В Анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг зазначено, що відповідачка засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з Договором, а також відповідачка визнала, що її електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Розмір кредитного ліміту, процентної ставки за користування кредитними коштами, неустойки (штрафу, пені) за порушення договірних зобов`язань, строку кредитування тощо підписана відповідачкою анкета-заява не містить. Згідно з довідкою позивача про наявність рахунку від 14.07.2023 відповідачці [PERSON] було видано кредитну картку терміном дії до 08/24 (а.с. 67). Згідно з довідкою позивача про розмір встановленого кредиту (а.с. 68, 80) відповідачці [PERSON] було встановлено такі розміри кредитного ліміту через мобільний застосунок за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 11.01.2019, а саме: 11.01.2019 -кредитний ліміт 10 000,00 грн; 18.04.2019 - кредитний ліміт збільшено до 15 000,00 грн; 05.09.2019 - кредитний ліміт зменшено до 14 800,00 грн; 05.09.2019 - кредитний ліміт збільшено до 15 000,00 грн; 14.03.2021 - кредитний ліміт зменшено до 14 800,00 грн; 30.03.2021 - кредитний ліміт зменшено до 14 600,00 грн; 23.04.2021 - кредитний ліміт зменшено до 14 300,00 грн; 25.05.2021 - кредитний ліміт зменшено до 14 200,00 грн; 26.06.2021 - кредитний ліміт зменшено до 14 100,00 грн; 31.07.2021 - кредитний ліміт зменшено до 14 000,00 грн; 02.09.2021 - кредитний ліміт зменшено до 13 800,00 грн; 31.10.2021 - кредитний ліміт зменшено до 13 600,00 грн; 31.12.2021 - кредитний ліміт зменшено до 13 300,00 грн; 28.06.2023 - кредитний ліміт зменшено до 13 200,00 грн. Отже, згідно з наданою позивачем довідкою найбільший кредитний ліміт, який був встановлений позивачем на картковий рахунок відповідачки за весь період кредитування складав 15 000,00 грн, та який остаточно було зменшено позивачем 28.06.2023 до 13 200,00 грн. Відомостей про встановлення відповідачці кредитного ліміту у розмірі 17468,80 грн довідка позивача не містить. Також з наданих позивачем доказів не підтверджується факт встановлення відповідачці кредитного ліміту у розмірі 15 000,00 грн. Сама по собі довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, складена позивачем без участі відповідачки, не може бути беззаперечним доказом встановлення такого ліміту, без підтвердження такого факту й іншими належними та достатніми доказами. Так, відповідно до виписки про рух коштів по картці від 14.07.2023 за період з 11.01.2019 по 13.12.2022, відповідачці [PERSON] на платіжну карту останнього разу було встановлено кредитний ліміт 31.12.2021 у розмірі 13300,00 грн, при цьому від`ємний залишок після операції складав 0,00 грн. Після цієї дати кредитний ліміт не збільшувався ані до 15000,00 грн, ані до 17468,80 грн. Баланс станом на 01.11.2022 складав 4168,80 грн (негативний залишок) (а.с. 62-66, 74-78). Отже, доводи позивача про збільшення кредитного ліміту до 15 000,00 грн, викладені у позовній заяві, та у довідці про розмір встановленого кредиту, не підтверджуються випискою про рух коштів по картці.. Наведене підтверджується й доводами позивача, викладеними по тексту заяви про надання доказів від 13 липня 2023 року (а.с. 58, 71 на звороті), відповідно до яких кредитний ліміт відповідачки складає 13300,00 грн. Заборгованість відповідачки складається з використаного відповідачкою кредитного ліміту у сумі 13300, грн та суми овердрафту (мінус по картці), яка становить (мінус) 4168,80 грн. Позивач також пояснив, що овердрафт (мінус) 4168,80 грн виник внаслідок того, що на рахунку відповідачки не вистачало власних коштів для оплати заборгованості за кредитом, відповідно, заборгованість була збільшена позивачем на нараховану ним суму заборгованості за договором по відсоткам та по неустойці. Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с. 8-10) заборгованість відповідачки за кредитним договором станом на 13.12.2022 складає - 17468,80 грн. При цьому розрахунком підтверджуються доводи позивача в тій частині, що така заборгованість утворилася частково внаслідок збільшення ним заборгованості за рахунок перенесення заборгованості за процентами за користування кредитом у рахунок залишку поточної заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). Таким чином, з наданих позивачем доказів вбачається, що найбільший (фактичний) кредитний ліміт, який був встановлений позивачем на картковий рахунок відповідачки, та яким відповідачка мала право та можливість розпоряджатися, складав 13 300,00 грн. Матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження збільшення (встановлення) кредитного ліміту за картковим рахунком відповідачки до 17 468,80 грн, про стягнення якого просив позивач. Факт встановлення кредитного ліміту у розмірі 17468,80 грн не підтверджується ані довідкою про розміри встановленого кредитного ліміту (а.с. 80), ані випискою про рух коштів по картці відповідачки (а.с. 74-79). Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Національного банку України від 04.07.2018 № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Також виписка банку згідно з Переліком типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерством юстиції України від 12.04.2012 № 578/5, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.04.2012 за № 571/20884, має статус первинного документу, а отже є належним та допустимим доказом по справі, як вірно було зазначено позивачем. З виписки про рух коштів по картці відповідачки та розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що відповідачка систематично користувався кредитною карткою та здійснювала платежі на погашення заборгованості. У той же час, заборгованість за тілом кредиту не може бути більшою за розмір фактично отриманої суми кредитних коштів. Такий висновок викладено в постанові Полтавського апеляційного суду від 13.01.2020 у справі № 544/1257/19. Отже пред`явлена позивачем до стягнення заборгованість за тілом кредиту (17 468,80 грн) перевищує кредитний ліміт, який був встановлений на картковий рахунок відповідачки (13300,00 грн), та в межах якого відповідачка мала право та можливість використовувати кредитні кошти. Доказів несанкціонованого перевищення відповідачкою ліміту кредитування позивач до суду не надав. Належних та достатніх доказів збільшення розміру кредитного ліміту до 17468,80 грн позивач також не надав. Крім того, з розрахунку позивача, наданого на обґрунтування позовних вимог щодо наявності заборгованості, вбачається, що позивач на суму нарахованих щомісяця процентів за користування кредитними коштами, що не були погашені відповідачкою, збільшував заборгованість за тілом кредиту, тобто фактично штучно збільшував кредитну заборгованість відповідачки за рахунок нарахованих процентів у попередніх періодах. Наведене визнав і позивач у своїй заяві про надання доказів (а.с.58 (на звороті). Разом з тим суд уважає, встановлення кредитного ліміту - 13 300,00 грн є доведеним та підтвердженими наданими позивачем сукупністю доказів у вигляді довідки про розмір встановленого кредиту та виписки про рух коштів за договором, які суд бере до уваги. Такі висновки суду не суперечать й аргументам самого позивача у тій частині, що кредитний ліміт відповідачки складає лише 13300,00 грн., та позивач надав їй можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором у межах встановленого кредитного ліміту. Доводи позивача проте, що банк вправі самостійно перерозподілити кошти, що надійшли у рахунок погашення грошових зобов`язань, відповідно до встановленої ним черговості (спочатку проценти, а потім кредит) шляхом проведення відповідних бухгалтерських проводок суд не бере до уваги, оскільки як вбачається з матеріалів справи та пояснень позивача у заяві про надання доказів, тіло кредиту було фактично збільшено ним не за рахунок перерозподілу коштів, що надійшли на рахунок відповідачки (що у будь-якому випадку мало б наслідком зменшення заборгованості за процентами та/або тілом кредиту), а внаслідок того, що такі кошти на рахунок відповідачки у потрібному обсязі не надходили, та банком було збільшено заборгованість за тілом кредиту за рахунок перенесення нарахованих банком процентів у тіло кредиту, що є неправомірним з огляду на положення ст. 1046, 1048, 1049, 1054, 1056-1, 1069 Цивільного кодексу України, який розмежовує такі категорії як кредит (грошові кошти у такій самій сумі, що були надані позикодавцеві) та проценти за користування кредитом. У разі, якщо позичальник не сплачує проценти за користування кредитом банк має право просити суд стягнути з позичальника такі проценти, відповідним чином таку вимогу обґрунтовуючи, а не приховувати справжню природу такої заборгованості, штучно збільшуючи заборгованість за тілом кредиту. Отже суд, вирішуючи питання обґрунтованості вимог за наведеним позивачем розрахунком, дійшов висновку про те, що відповідачкою не спростовано отримання нею кредитних коштів у межах кредитного ліміту, встановленого на її картковий рахунок, що підтверджується банківською випискою про рух коштів за договором та довідкою про розмір встановленого кредиту. Позивачем же, на думку суду, не доведено правомірність та підставність вимог у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту з перевищенням встановленого ним кредитного ліміту. Вимога про стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 4 168,80 грн (17 468,80 - 13 300,00 = 4 168,80) є необґрунтованою позивачем, не підтвердженою належними доказами, оскільки утворилася не за рахунок прямого кредитування позичальника (відповідачки), а за рахунок збільшення заборгованості за кредитом за рахунок нарахованих та списаних позивачем процентів за користування кредитом, тому суд у цій частині вимог позивачеві відмовляє за безпідставністю. Вимогу про стягнення процентів за користування кредитом позивач не заявляв, наявністю заборгованості відповідачки перед банком саме за процентами за користування кредитом свої позовні вимоги не обґрунтовував.

Outcome: partial