Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся [PERSON] , з посиланням на те, що [INFO] померла [PERSON] , яка до дня смерті проживала одна. Спадкоємцями першої черги померлої [PERSON] , були її діти: [PERSON] та [PERSON] .. Він, [PERSON] фактично вступив у володіння та управління спадковим майном померлої [INFO] матері [PERSON] протягом 6-ти місячного терміну: здійснював поховання спадкодавці із належного їй будинку, розпорядився належною матері птицею і врожаєм із земельної ділянки, отримав в ТОВ «Агрофірма Дружба» допомогу на поховання за договором оренди земельної частки (паю), забрав документи (в т.ч. сертифікат серія КВ №0234987 від листопада 1996 року) та речі спадкодавці, робив поминальні обіди. Брат [PERSON] , приїхавши з російської федерації в село Юрківка Ставищенського (зараз - Білоцерківського) району Київської області з 30.07.1998 року з пропуском строку на прийняття спадщини подав до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті матері. Заповіт від імені матері відсутній. До спадкового майна померлої належить земельна частка (пай) розміром 2,5 в умовних кадастрових гектари в землі, яка перебуває в колективній власності КПГ «Дружба» с Юрківка Ставищенського району Київської області. Ринкова вартість земельної частки (паю) на території Юрківської сільської ради Білоцерківського району Київської області становить 86000 гривень. 10 листопада 2021 року до Ставищенської державної нотаріальної контори Ставищенського району Київської області, із заявою про заведення спадкової справи та про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом звернувся [PERSON] , посилаючись на те, що в 6-ти місячний строк після смерті матері прийняв спадщину вступивши у володіння та управління її майном. 10 листопада 2021 року за №725/02-31 державний нотаріус Ставищенської районної державної нотаріальної контори винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, оскільки обидва спадкоємці подали заяви після спливу 6-ти місячного строку на прийняття спадщини після смерті спадкодавці, на час смерті із спадкодавцею спадкоємці не проживали, не можливо встановити коло спадкоємців, які прийняли спадщину. Позивач просить визнати за ним право на спадщину за законом після смерті [INFO] матері [PERSON] на земельну частку (пай) розміром 2,5 в умовних кадастрових гектари без визначення частки в натурі (на місцевості) в землі, яка перебуває в колективній власності КПГ «Дружба» с.Юрківка Ставищенського району Київської області, і належала [PERSON] .. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, підтвердили обставини викладені в позовній заяві. Позивач зазначив, що відповідач по справі [PERSON] є його рідним старшим братом, [INFO] , та близько 35 - ти років проживає в російській федерації. Після смерті їх матері він із своїм братом не спілкується. Інших спадкоємців не має. Він фактично прийняв спадщину, вступивши у володіння спадковим майном, оскільки проживав поряд з матір`ю на одній вулиці, через одну хату. Після її смерті він організував похорони матері, робив поминальні обіди та розпорядився майном померлої спадкодавці. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи: Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області в судове засідання не прибув, до суду подав заяву про розгляд справи без її участі за наявними матеріалами. Свідок [PERSON] суду показала, що вона п`ятдесят років проживає по [ADDRESS] по сусідству із домогосподарством позивача, а останній живе на цій вулиці із дня свого народження. Вона добре пам`ятає померлу в 1997 році [PERSON] , матір позивача. Старший її син [PERSON] приїздив у с. Юрківку після смерті матері в 1998 році. [PERSON] доглядав свою матір за її життя, а після смерті останньої, організовував похорони, поминальні обіди. [PERSON] матері нічим не допомагав. Свідок [PERSON] суду показала, що вона проживає в [ADDRESS] уже 47 років. Позивач на цій вулиці жив ще до неї. Восени 1997 року померла мати позивача [PERSON] , яку вона добре знала. Після її смерті [PERSON] робив похорони та поминальні обіди. За життя [PERSON] її доглядав позивач, її син [PERSON] .. Його старший рідний брат [PERSON] на похоронах їх матері присутній не був, а приїхав на короткий час із російської федерації вкінці літа 1998 року в с. Юрківка та й поїхав знову назад. Розпорядився майном своєї померлої матері саме позивач. Свідок [PERSON] суду показала, що вона проживає в [ADDRESS] уже 44 роки. Позивач на цій вулиці живе більше часу ніж вона. Влітку 1997 року померла мати позивача [PERSON] .. За життя останньої її доглядав позивач, а після смерті поховав та організував поминальні обіди. Старший рідний брат позивача [PERSON] на похоронах матері не був, а приїхав на наступний рік, тобто в 1998 році і через де-який не тривалий час поїхав. Позивач доглядав за будинком матері та іншим її майном, а після смерті розпорядився майном померлої. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників справи, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , яка до дня смерті проживала одна, що підтверджується довідкою №32 від 27.01.2021 року Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області (а.с. 8) та копією з погосподарської книги №2 за 1997-2000 роки Юрківської сільської ради Ставищенського району Київської області (а.с. 9-10). Спадкоємцями першої черги померлої [PERSON] , були її діти: 1) [PERSON] , [ADDRESS] 2) [PERSON] , [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №168 від 05.10.2021 року Ставищенської селищної ради (а.с. 11). [PERSON] фактично вступив у володіння та управління спадковим майном померлої [INFO] матері [PERSON] протягом 6-ти місячного терміну: здійснював поховання спадкодавці із належного їй будинку [ADDRESS] , розпорядився належною матері птицею і врожаєм із земельної ділянки, отримав в ТОВ «Агрофірма Дружба» допомогу на поховання за договором оренди земельної частки (паю), забрав документи (в т.ч. сертифікат серія КВ №0234987 від листопада 1996 року (а.с. 14)) та речі спадкодавці, робив поминальні обіди, що підтверджується довідкою №167 від 05.10.2021 року Ставищенської селищної ради (а.с. 46), актом від 04.10.2021 року (а.с. 13), показами свідків: [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] . Із матеріалів спадкової справи (а.с. 34-49) вбачається, що [PERSON] 30.07.1998 року з пропуском строку на прийняття спадщини подав до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті матері. Заповіт від імені матері відсутній, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (додається в оригіналі). До спадкового майна померлої належить земельна частка (пай) розміром 2,5 в умовних кадастрових гектари в землі, яка перебуває в колективній власності КПГ «Дружба» с Юрківка Ставищенського району Київської області. 10 листопада 2021 року до Ставищенської державної нотаріальної контори Ставищенського району Київської області, із заявою про заведення спадкової справи та про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом звернувся позивач, син спадкодавці [PERSON] , посилаючись на те, що в 6-ти місячний строк після смерті матері прийняв спадщину вступивши у володіння та управління її майном. Ринкова вартість земельної частки (паю) на території Юрківської сільської ради Білоцерківського району Київської області становить 86000 гривень, що підтверджується висновком про ринкову вартість земельної ділянки (а.с. 16). 10 листопада 2021 року за №725/02-31 державний нотаріус Ставищенської районної державної нотаріальної контори винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, оскільки обидва спадкоємці подали заяви після спливу 6-ти місячного строку на прийняття спадщини після смерті спадкодавці, на час смерті із спадкодавцею спадкоємці не проживали, не можливо встановити коло спадкоємців, які прийняли спадщину (а.с. 17). У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно із ст. ст. 4 ч. 1; 5 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Відповідно до п. б ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства в розмірі не більше 2,0 гектара. Згідно статті 79 ЗК України земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. У відповідності до вимог ч.ч.1, 3, 4, 9, 10 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації. Згідно із ст. 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до статті 524 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Стаття 525 ЦК УРСР (1963 р.) визначає, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У відповідності зі ст. 529 ЦК (1963 р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно із ст. 548 ЦК УРСР (1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За положеннями ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяцю з дня відкриття спадщини. Відповідно до частини 2 статті 553 ЦК УРСР (1963 р.) вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Статтею 560 ЦК УРСР (1963 р.) визначено, що спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, (ст. 561 ЦК УРСР (1963 р.) Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, оскільки за життя спадкодавці він доглядав за нею та її майном, а після смерті матері розпорядився спадковим майном, відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved