Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

В провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває справа за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Власов Транс», третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: [PERSON] про стягнення майнової і моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 24.12.2021 у м. Києві по вул. Новопирогівській, 64А, [PERSON] , керуючи автомобілем «Renault Midlum 180/12», державний номерний знак [NUMBER] , власником якого є ТОВ «Власов Транс», не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу та скоїв наїзд на припарковані автомобілі «Kia Sorento», державний номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] . На час спричинення дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] був працівником ТОВ «Вланос Транс» і виконував трудові обов`язки. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 25.01.2022 [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 124 КпАП України. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Kia Sorento», державний номерний знак [NUMBER] отримав значні механічні пошкодження. 17.05.2022 позивач звернулась до ТОВ «Агенція «Експертиза та оцінка» для проведення авто-товарознавчої експертизи. За результатами проведення експертизи складено висновок, згідно з яким вартість відновлювального ремонту автомобіля «Kia Sorento», державний номерний знак [NUMBER] , без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу і податку на додану вартість становила 82310,59 грн. 14.11.2022 страховик ТОВ «Власов Транс» - АТ «Просто Страхування» здійснило виплату [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 36192,99 грн. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 46117,60 грн, судовий збір у розмірі 992,40 грн., вартість проведення незалежної авто-товарознавчої експертизи у розмірі 2500,00 грн. та витрати на правничу допомогу. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 09.12.2022 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач надав відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позивачу у задоволенні позовних вимог, з підстав викладених у відзиві, крім того просив залучити третю особи Приватне акціонерне товариство «Просто страхування» та призначити по справі авто товарознавчу експертизу. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15.05.2023 клопотання представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Власов Транс» - Юрченка Віктора Олександровича про залучення у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Приватне акціонерне товариство «Просто страхування» - задоволено. Залучено в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватне Акціонерне Товариство «Просто Страхування» (ЄДРПОУ: 24745673; місцезнаходження: м. Київ, вул. Герцена, 10) до участі у цивільній справі №752/17498/22 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Власов Транс», третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: [PERSON] про стягнення майнової і моральної шкоди. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15.05.2023 відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Власов Транс» - Юрченка Віктора Олександровича про призначення судової автотоварознавчої експертизи. У травні 2023 стороною позивача подано відповідь на відзив, в якому останній просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст.ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Враховуючи наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, дослідивши письмові докази, матеріали справи про адімінстративне правопорушення № 752/709/22, наявні у матеріалах цивільної справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] 24.12.2021 о 12 год. 56 хв. в м. Києві по вул. Новопирогівській, 64А, керуючи автомобілем «Renault Midlum 180/12», державний номерний знак [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не доримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припарковані автомобілі «Kia Sorento», державний номерний знак [NUMBER] та «Mitsubishi Colt», державний номерний знак [NUMBER] , що призвело до отримання автомобілями механічних пошкоджень з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.п. б) 13 ПДР України, відповідальність за що передбачена ст. 124 КпАП України. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 25.01.2022 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. На час розгляду справи в суді вказана постанова є чинною, не скасовувалася, а тому суд вважає встановленим факт вини водія [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди 24.12.2021 року, що не спростовано сторонами по справі. Відповідно до письмових пояснень, наявних в матеріалах справи про адміністративне правопорушення № 752/709/22 та письмового відзиву на позовну заяву вбачається, що власником транспортного засобу «Renault Midlum», державний номерний знак [NUMBER] є Товариство з обмеженою відповідальністю «Власов Транс», працівником якого є [PERSON] . На час настання вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспротного засобу «Renault Midlum», державний номерний знак [NUMBER] була застрахована у Приватному акціонерному товаристві - «Просто Страхування», відповідно до полісу обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР2415993. Згідно з даними вказаного полісу ліміт відповідальності встановлений в розмірі 130000,00 грн. Власником транспортного засобу відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Kia Sorento», державний номерний знак [NUMBER] є [PERSON] . 17.05.2022 [PERSON] звернулася до ТОВ «Агенція «Експертиза та оцінка» для проведення авто-товарознавчої експертизи, за результатами якої складено висновок експерта № 5 від 23.05.2022, згідно з яким вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Kia Sorento», державний номерний знак [NUMBER] пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу і податку на додану вартість становить 82310,59 грн. 14.11.2022 страховик ТОВ «Власов Транс» - АТ «Просто Страхування» здійснило виплату [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 36192,99 грн., що підтверджується випискою по надходженням по карці від 18.11.2022. Так, положеннями частини 1 статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. У статті 1166 ЦК України визначені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. Відповідно до частин 1, 2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 1 березня 2013 року роз`яснено, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Правовідносини в сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспорт них засобів» (надалі Закон), що спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п.22.1 ст.22 закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 закону «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. В оцінці обставин справи суд виходить з того, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). При цьому п.32.7 ч.1 ст.32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує. За змістом наведених положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Згідно з п.2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції, Фонду державного майна від 24.11.2003 №142/5/2092, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до п.8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. В пункті 8.5.1 Методики зазначено, що пріоритетними є дані про вартість складових частин, які поставляє виробник КТЗ у мережу своїх офіційних дилерів у регіоні. Відповідно до п.7.2 Методики, основним методом у межах порівняльного підходу є метод, заснований на аналізі цін ідентичних КТЗ. Згідно з п.7.35 Методики, у разі використання середньої ринкової ціни пропозоції до продажу КТЗ її необхідно звести коригуванням до ціни продажу, застосовуючи відповідне співвідношення стосовно аналогічних КТЗ із довідників, зокрема, передбачених додатком 8. Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ. Пунктом 8.6 Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті. Показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу. Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду. Ураховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, зумовлене передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів і агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою і подальшим ремонтом. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є наслідком проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Системний аналіз п.32.7 ч.1 ст.32 закону №1961-IV, ст.22, абз.3 п.3 ч.1 ст.988, стст.1166, 1187, 1194 ЦК, пп.1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі №754/1114/15-ц (провадження №61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі №587/1080/16-ц (провадження №61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження №61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 1-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі №755/5374/18 (провадження №61-14827св19), від 22 квітня 2020 року у справі №756/2632/17 (провадження №61-12032св19), від 15 жовтня 2020 року у справі №755/7666/19 (провадження № 61-10010св20), від 22 квітня 2021 року у справі №759/7787/18 (провадження №61-10773св20), підстав відступати від яких суд не вбачає. Відповідно до чч. 1, 2 ст.22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст.22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Власов Транс» на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 46117,60 грн, з яких 82310,59 грн - матеріальний збиток (фактичний розмір завданої шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди) та 36192,99 грн - здійснена страхова виплата, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача відповідачем не надано. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Власов Транс», треті особи які не заявляють самостійних вимог на предмет спору [PERSON] , Приватне акціонерне товариство «Просто Страхування» про стягнення майнової і моральної шкоди, - підлягає задоволенню. Як вбачається з досліджених матеріалів справи, представником позивача було зазначено в позовній заяві, що він очікує понести витрати на правову допомогу, проте, детальний розрахунок витрат та підтверджуючі докази не надав, а тому суд на момент ухвалення даного рішення позбавлений можливості надати будь-яку оцінку обґрунтованості та співмірності заявленої суми витрат на професійну допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved