Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, [PERSON] , разом з нею. Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 21 квітня 2018 року, від даного шлюбу у сторін народилася донька, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 07.03.2023 року шлюб між сторонами було розірвано, проте питання визначення місця проживання дитини на той час не було вирішено. Під час розірвання шлюбу і по цей час дитина проживає разом з позивачкою. Ухвалою суду від 05.06.2023 року прийнято до розгляду, відкрито загальне провадження по справі. Представник позивача подала заяву, у якій вказала, що підтримує позовні вимоги та просить задоволити їх, розгляд справи проводити у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився. У заяві від 19 липня 2023 року вказав, що він не заперечує проти визначення місця проживання з матір`ю та просить суд винести рішення у даній справі без його участі. 19 липня 2023 року представник третьої особи Самолюк І.Р. подала заяву, в якій вказала, що відповідач не заперечує щодо того, щоб їх донька проживала разом з позивачкою, про що надав до служби у справах дітей письмові пояснення. Відтак, спір між сторонами відсутній, а отже в органу опіки та піклування не має правових підстав для підготовки висновку. Просить задовольнити позовні вимоги в частині визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] разом з позивачем. Одночасно в заяві просить розгляд справи проводити без участі представника органу опіки та піклування. Згідно з ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Так, оскільки відповідач визнає позов, суд, з врахуванням положень частини 3 статті 200 ЦПК України, ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] . У ст. 13 ЦПК України вказано, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи вимоги ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином позивач просила визначити місце проживання дитини, [PERSON] , [INFO] , з матір`ю. Відповідач визнав позов, що підтверджується поданою до суду заявою. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до вимог статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ч. 4 статті 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Згідно ст. 19 СК України визначено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Отже, сторони спору самостійно визначили місце проживання їх дитини місцем проживання позивачки. Судом при вирішенні справи також враховано інші обставини, передбачені ст.161 СК України, як то вік дитини, стан її здоров`я, тощо. Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та визначення місця проживання дитини з матір`ю, що не позбавляє батька права та можливості особистого спілкування з дитиною, обов`язку брати участь в її утриманні та вихованні. Оскільки відповідач позов визнав до початку розгляду справи по суті, то суд вважає повернути позивачу з державного бюджету у розмірі 50% відсотків від суми, сплаченого судового збору відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України в розмірі 536,80 грн. та за правилами ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати які пов`язані із сплатою судового збору в розмірі 536,80 грн. за подання позовної заяви.

Outcome: approved