Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Добропільської міської ради, третя особа: [PERSON] , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] померла мати [PERSON] - [PERSON] . Остання померла у Комунальній установі «Білицький будинок-інтернат для громадян похилого віку та осіб з інвалідністю», до якого позивач її влаштував у листопаді 2021 року, оскільки [PERSON] була особою похилого віку, дуже хворіла, а позивач, будучі інвалідом другої групи, не був спроможний надавати їй належний догляд та піклування. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . частинна зазначеної квартири належала [PERSON] , а інша - її сину, [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті останнього [PERSON] спадщину прийняла, як така, що на день відкриття спадщини та до дня своєї смерті постійно проживала та була зареєстрована разом з померлим сином за однією адресою, але не оформила своїх спадкових прав. За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, заповіла своєму сину - [PERSON] . У заповіті також зазначено, що у разі смерті [PERSON] раніше заповідача або одночасно з ним, або у разі відмови від спадщини чи неприйняття спадщини з будь-яких причин, чи усунення від права на спадкування, все своє майно померла заповіла [PERSON] , яка є дочкою позивача по справі. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, окрім нього за оформленням спадщини після смерті [PERSON] ніхто не звертався. Чоловік [PERSON] - [PERSON] та син - [PERSON] померли. 20 червня 2023 року позивач звернувся до державного нотаріуса Другої Добропільської, в.о. Добропільської державної нотаріальної контори Донецької області, [PERSON] із заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлої [INFO] матері - [PERSON] , 1948 року народження. За результатами звернення нотаріусом було видано постанову про відмову у вчиненні вказаної нотаріальної дії, оскільки позивач із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом десятимісячний строк для прийняття спадщини не звернувся, доказів постійного проживання за спадкодавцем на час відкриття спадщини не надав, тому у відповідності до ст. 1272 Цивільного кодексу України вважається таким, що спадщину не прийняв, рекомендовано звернутися до суду. Причини пропуску строку для прийняття спадщини позивач вважає поважними, оскільки у зв`язку зі збройною агресією рф проти України та оголошенням по всій країні воєнного стану, йому було відомо про зміни в законодавстві відносно того, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється. Проте останньому не було відомо, що такий строк не перевищує чотирьох місяців. Окрім того, війна внесла свої зміни і у звичайне життя позивача: евакуація з Донецької області, відсутність коштів, відсутність транспортного сполучення та поштового зв`язку, страх за своє життя та життя близьких людей у зв`язку з періодичними обстрілами Покровського району, призвели до того, що позивач не мав змоги першочергово займатися справами щодо оформлення спадщини. Разом з тим, позивач є непрацездатною особою - інвалідом II групи та отримує пенсію по інвалідності. Враховуючи викладене, позивач просить суд визначити йому, [PERSON] , [INFO] , додатковий строк тривалістю у два місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи є заява про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні вимог наполягає. Представник відповідача, Добропільської міської ради, у судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи у відсутність представника ради, рішення ухвалити на розсуд суду. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову не заперечує. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 15 грудня 2021 року Добропільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а.с.16). Померла [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 11 липня 2019 року Добропільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, де в графі мати вказано [PERSON] (а.с.14), змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » після укладення шлюбу з [PERSON] (а.с.27). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Власниками вищевказаної квартири є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 29 квітня 1996 року (а.с.21) та копією технічного паспорту на вказане житло (а.с.22-25). Власник частини спірної квартири, [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.28). [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , який є спільним сином [PERSON] та [PERSON] (а.с.29, 30). 12 серпня 2019 року [PERSON] було складено заповіт, відповідно до якого вона все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті та на що вона за законом матиме право, заповідає своєму сину [PERSON] , [INFO] . У разі смерті останнього раніше неї або одночасно з нею, або у разі його відмови від спадщини чи неприйняття спадщини з будь-яких причин, чи усунення від права на спадкування, все своє майно вона заповідає [PERSON] , [INFO] (а.с.26). Постановою державного нотаріуса Другої добропільської, в.о. Добропільської державної нотаріальної контори Донецької області Гусєвої О.В. від 20 червня 2023 року № 422/02-31 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлої [INFO] матері - [PERSON] , [INFO] , на спадкове майно, яке складається з трикімнатної квартири [ADDRESS] , оскільки [PERSON] із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом десятимісячний строк для прийняття спадщини не звертався, доказів постійного проживання за спадкодавицею на час відкриття спадщини не надав, тому у відповідності до ст. 1272 Цивільного кодексу України вважається таким, що спадщину не прийняв (а.с.31). Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкова справа відкрита не була (а.с.51-53). Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з п. 3 постанови КМУ від 28.02.2022 № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» у редакції постанови КМУ № 719 від 24.06.2022 року установлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Виходячи з правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 26 червня 2019 року по справі № 565/1145/17, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Як установлено судом, позивач пропустив строк звернення до нотаріуса із заявою в порядку визначеному законодавством України про прийняття спадщини у зв`язку зі збройною агресією рф проти України та оголошенням по всій країні воєнного стану, вважав, що перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється. Він вимушений був евакуюватися з місця постійного проживання, через страх за своє життя та життя близьких людей у зв`язку з періодичними обстрілами Покровського району, тривалий час було відсутнє транспортне з`єднання та поштовий зв`язок, що призвело до того, що позивач не мав змоги першочергово займатися справами щодо оформлення спадщини. З огляду на викладене суд вважає, що причини пропуску для прийняття спадщини, є поважними. Вирішуючи питання поважності причин пропущення строку, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Враховуючи принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, те, що відповідач не має заперечень щодо задоволення позову, суд приходить до висновку, що позивач з поважних причин пропустив строк для прийняття спадщини після смерті його матері [PERSON] , тому його вимоги є доведеними, обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved