Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики № 1421265, укладеним 20 лютого 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі ТОВ «1 БАНК») та [PERSON] , в розмірі 17267,96 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 20 лютого 2021 року між ТОВ «1 БАНК» та [PERSON] укладено договір позики № 1421265, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти, які зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування ними. Відповідно до договору факторингу від 14 червня 2021 року № 14/06/21, укладеного між ТОВ «1 БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», право вимоги до [PERSON] за вказаним договором позики перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». З огляду на те, що [PERSON] свої зобов`язання за договором № 1421265 не виконав, тому ТОВ «ФК «ЄАПБ» заявлено позов про стягнення з нього заборгованості в розмірі 17267,96 грн., яка складається з тіла позики 6030 грн. та процентів 11237,96 грн. Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» в судове засідання не з`явився. До суду від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Відповідач [PERSON] ,\~будучи належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи,\~у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. У цій же заяві позов визнав повністю. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов таких висновків. Нормою п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК) встановлено, що договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі (ч. 1 ст. 205 ЦК). Положеннями ст. 526 ЦК визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК за договором\~позики одна\~сторона (позикодавець)\~передає у\~власність другій\~стороні (позичальникові)\~грошові кошти\~або інші\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути позикодавцеві\~таку ж\~суму грошових\~коштів (суму\~позики)\~або таку\~ж кількість\~речей того\~ж роду\~та такої\~ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч. 1 ст. 1048 ЦК). Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4, 5 ст. 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом ч. 2 ст. 639 ЦК договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. З копії договору позики № 1421265 вбачається, що 20 лютого 2021 року між ТОВ «1 БАНК» та [PERSON] укладено договір, за умовами якого позикодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в розмірі 6030 грн., а позичальник зобов`язався повернути їх та сплатити проценти. Відповідно по п. 2 договору дата надання позики 22 лютого 2021 року, дата повернення позики 22 березня 2021 року, процентна ставка фіксована 1,99%. Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано вкладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (п. 5 договору). Договір позики містить інформацію про його підписання електронним підписом (одноразовим ідентифікатором) та достатні дані щодо особи [PERSON] , зокрема індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта, адресу проживання, номер мобільного телефону та адресу електронної пошти. Згідно з поданим позивачем розрахунком станом на 31 жовтня 2022 року існує заборгованість [PERSON] по договору позики від 20 лютого 2021 року № 1421265 в розмірі 17267,96 грн., а саме: 6030 грн. - тіла позики, 11237,96 грн. - процентів. З копій договору факторингу від 14 червня 2021 року № 14/06/21, укладеного між ТОВ «1 БАНК» і ТОВ «ФК «ЄАПБ», додаткових угод від 28 липня 2021 року № 2 та від 21 вересня 2021 року № 5, витягу з реєстру боржників від 21 вересня 2021 року № 5, акту прийому-передачі Реєстру боржників від 21 вересня 2021 року № 5, вбачається, що ТОВ «1 БАНК» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги до [PERSON] за договором позики від 20 лютого 2021 року № 1421265. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем були порушені умови договору позики від 20 лютого 2021 року № 1421265, право вимоги за яким на підставі договору факторингу перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ», а тому, з урахуванням визнання позовних вимог відповідачем, з [PERSON] слід стягнути на користь позивача 6030 грн. - тіла позики і 11237,96 грн. - процентів. Оскільки в даній справі має місце визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, тому згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить суму 1342 грн. Із відповідача мають бути стягнуті документально підтверджені судові витрати позивача на сплату судового збору в частині, за винятком повернутої із державного бюджету суми судового збору, в розмірі 1342 грн.

Outcome: approved