Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

26 червня 2023 року позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Бражник Д.С., звернулася до суду з позовом до відповідача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», у якому просила суд визнати виконавчий напис № 7049 від 27.12.2020, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Ю.О. перебуває виконавче провадження №64480523 від 11.02.2021 з примусового виконання виконавчого напису № 7049 від 27.12.2020 вчиненого приватним нотаріусом Личуком Т.В. про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором №005-26514-230312 від 23.03.2012, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», на підставі Договору відступлення прав вимоги №2241/К від 07.05.2020, в сумі 19\~828,10 грн. На думку позивача, вказаний виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушеннями порядку вчинення виконавчих написів, а саме, по-перше, матеріали виконавчого провадження не містять копії договору про відступлення права вимоги №2241/К від 07.05.2020, по-друге, позивач не визнає вимог кредитора, не отримувала будь-яких повідомлень про порушення кредитних зобов`язань чи вчинення виконавчого напису, а отже у нотаріуса не було підстав вважати заборгованість безспірною, виконавчий напис вчинено не на нотаріально посвідченому кредитному договорі всупереч вимогам Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, пункти 1,2 якого визнано нечинним, виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, який не може свідчити про безспірність грошових вимог, доказів надання нотаріусу первинних документів, які б надавали змогу перевірити наявність заборгованості та її розмір, немає, також у спірному виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 07.05.2020 по 30.11.2020, тобто приватним нотаріус не лише стягує кошти після спливу терміну дії договору, коли фактично договірні відносини припинились, але й поза межами позовної давності, що є порушенням норм діючого законодавства. Також вказав, що з позивача, на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 16.02.2021 у ВП №64480523 у період з лютого 2021 по квітень 2021 утримано грошові кошти в розмірі 3\~470,73 грн. в рахунок погашення основної заборгованості, 300 грн. витрати на проведення виконавчий дій, 385,64 грн. основна винагорода, стягнення яких є результатом неправомірних дій відповідача, а тому просить стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 4\~156,37 грн. Ухвалою судді від 29 червня 2023 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, роз`яснено учасникам їх права, порядок та строки подачі заяв по суті спору, роз`яснено право відповідача клопотати про розгляд справи з повідомленням сторін, витребувано докази за клопотанням позивача. 21 липня 2023 року розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відкладено у зв`язку з відсутністю відомостей про вручення відповідачу, третім особам копії ухвали про відкриття провадження в справі, а також не надано витребувані ухвалою суду докази. 03 серпня 2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він заперечив проти позовних вимог, посилаючись на те, що 23.03.2012 ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір№005-26514-230312. Позичальник своїх зобов`язань не виконав, кредит не повернув. 07.05.2020 між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем було укладено Договір відступлення прав вимоги № 2241/К, відповідно до умов якого відповідач набув статус нового кредитора та отримав право грошової вимоги до позивача. 27.12.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №7049, про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості у розмірі 19\~828,10 грн. Вказує, що твердження позивача про те, що вона не має фінансових зобов`язань перед відповідачем є хибними, надуманими та необґрунтованими, тому що зміна кредитора у зобов`язанні прямо передбачена законодавством, не впливає на характер, обсяг і порядок виконання позивачем своїх зобов`язань, не погіршує становище позивача, не зачіпає її інтересів та здійснюється без її згоди. Заява про вчинення виконавчого напису була подана нотаріусу з дотриманням усіх умов ЗУ «Про нотаріат» та Переліку № 1172 на підтвердження безспірності заборгованості позивача. На думку відповідача, заявлена позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу значно завищена та не відповідає складності справи. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 4\~156,37 грн. зазначив, що в ході примусового виконання ВП №64480523 в рахунок погашення боргу по ВН №7049 відповідачем було правомірно отримано суму в розмірі 3\~505,81 грн. При цьому будь-які дії чи бездіяльність виконавця під час виконавчого провадження позивачем не оскаржувались, стягнення основної винагороди приватного виконавця та витрати виконавчого провадження не можуть вважатися безпідставно набутими коштами, а є витратами виконавчого провадження. Просив відмовити у задоволенні позову. Станом на час розгляду справи від приватного нотаріуса Личука Т.В. будь-які пояснення у справі не надходили, витребувані судом докази не надходили.\~ Відповідно до ч. 10\~ст. 84 ЦПК України\~у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Від приватного виконавця Лисенка Ю.О. будь-яких пояснень не надходило. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. \~ \~ \~ \~ Вивчивши письмові матеріали цивільної справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 27 грудня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис № 7049 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» якому ПАТ «Дельта Банк» відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги №2241/К від 07.05.2020, за Кредитним договором №005-26514-230312 від 23.03.2012 у розмірі 11\~642,44 грн. - за тілом кредиту, 7385,66 грн. - за нарахованими процентами, а також за вчинення виконавчого напису, загальна заборгованість [PERSON] становить 19828,10 грн. (а.с. 9). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Ю.О. від 11.02.2021 відкрито виконавче провадження ВП № 64480523 з виконання виконавчого напису № 7049, виданого 27.12.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська\~агенція з\~повернення боргів» заборгованості в розмірі 19828,10 грн. (а.с. 10). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Ю.О. від 31.05.2023 у ВП № 64480523 звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , що остання отримує у КПТМ «Криворіжтепломережа» (а.с.11). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Ю.О. від 16.02.2021 у ВП № 64480523 звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , що остання отримує в АТ «Криворізька теплоцентраль» (а.с.12). Предметом спірних правовідносин у цій справі є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610\~ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (стаття 530 Цивільного кодексу України). Статтею 525 ЦК\~України заборонено односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у\~статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. За приписами ч. 1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим\~Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст.\~39 Закону), зокрема Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5\~та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (надалі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Згідно зі\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону\~визначено, що\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис,\~законом\~встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з пп. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Також пп. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~(надалі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до підпункту 3.5. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. Згідно із приписами підпунктів 5.1. та 5.2. пункту 5 глави 16 розділу ІІ Порядку виконавчий напис вчиняється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів. Пунктом 1.37 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що розрахунково-касове обслуговування клієнта банком здійснюється на підставі відповідного договору, укладеного між ними. Тобто порядок, періодичність друкування форма надання виписок\~(у паперовій чи електронній формі) з особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видання або відсилання клієнту (п. 5.6 Положення про організацію\~бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ 04.07.2018 № 75,\~далі Положення № 75). Первинний документ банку - це документ, який містить відомості про операцію, складається на бланках форм, затверджених відповідно до законодавства України (на паперових носіях або в електронній формі) (пп. 14 п. 3 Положення № 75). Особові рахунки та\~виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити:\~номер особового рахунку;\~дату здійснення останньої (попередньої) операції;\~дату здійснення поточної операції;\~код банку, у якому відкрито рахунок;\~код валюти;\~суму вхідного залишку за рахунком;\~код банку-кореспондента;\~номер рахунку кореспондента; номер документа;\~суму операції (відповідно за дебетом або кредитом);\~суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку;\~суму вихідного залишку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст.\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст.\~87,\~88 Закону «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 4071/14-ц та від 12.04.2018 у справі № 761/32388/13-ц. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Також не встановлено, що при винесені виконавчого напису нотаріусом встановлено, що заборгованість є безспірною. Крім того, суду не доведений факт повідомлення позивача не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення ним кредитних зобов`язань, а також не надано доказів на підтвердження отримання цієї вимоги позивачем. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою № 662 Перелік документів доповнено\~після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. \~Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду, яка викладена у постанові від 21 вересня 2021 року, прийнятої у справі № 910/10374/17. \~Зазначене вище дає суду підстави для визнання спірного виконавчого напису №7049 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Таким чином, на підставі викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно набутих грошових коштів, суд зазначає наступне. У межах виконавчого провадження з [PERSON] стягнуто\~4156,37 грн., з яких 3470,73 грн. у рахунок погашення заборгованості, 300 грн. витрат на проведення виконавчих дій, 385,64 грн. основна винагорода,\~що підтверджується листом та звітом КПТМ «Криворіжтепломережа» про відрахування та виплати за період 01.02.2021-30.04.2021 (а.с. 13, 16). Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Тобто зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Положення 83 глави ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Висновок про можливість застосування до спірних правовідносин ст.1212 ЦК України викладений також Верховним Судом у постанові від 06 березня 2019 року у справі №910/1531/18. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 червня 2018 року у справі № 910/9072/17 висловила позицію, що, згідно з п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми 1212 ЦК України, викладених у постанові від 16 січня 2019 року у справі №753/15556/15-ц зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи: в» відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Враховуючи, що судом під час розгляду справи, на підставі наданих суду доказів, встановлено, що підставою отримання ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в межах виконавчого провадження № 64480523 суми у розмірі\~3470,73 грн.\~було стягнення з позивача у примусовому порядку заборгованості, на підставі оспорюваного виконавчого напису, який рішенням суду визнається таким, що не підлягає виконанню, вищевказана сума вважається безпідставно набутою та підлягає поверненню, оскільки правової підстави, на якій було набуто грошові кошти, на теперішній час не існує. Решта суми 685,64 грн. є витратами виконавчого провадження та отриманою основною винагородою приватного виконавця, а тому не підлягають стягненню на користь позивача із ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». З таких обставин, позовні вимоги про стягнення з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» безпідставно набутих коштів підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Згідно\~ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з наданих позивачем доказів, 15 червня 2023 року між позивачем [PERSON] та адвокатом АБ «Бражник і Партнери» укладено Договір № 221 про надання правової допомоги, до якого додано ордер на надання правничої допомоги, акт виконаних робіт у розмірі 8500,00 грн., з детальним описом робіт виконаних адвокатом, копію квитанції до прибуткового касового ордера № 57 про сплату 8500,00 грн. за договором № 221 від 15.06.2023. Враховуючи, що витрати на правову допомогу документально підтверджені та доведені, пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, суд дійшов висновку про стягнення судових витрат на правничу допомогу у повному обсязі у розмірі 8500,00 грн. Згідно із ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені витрати на сплату судового збору при подачі заяви про забезпечення позову у розмірі 536,80 грн., а також в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн., оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору при подачі позову.\~ На підставі викладеного,

Outcome: partial