Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

31.03.2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду, завдану невиконанням умов договору №614 від 06.04.2021 року в загальному розмірі 184619,48 грн, що складається з розміру основного боргу 84865 грн, вартості послуг страхування кредиту 6757,32 грн, відсотків банку за користування кредиту 6,82 грн, касове обслуговування 1050 грн, вартості довідки про погашення боргу 150 грн, інфляційних 30441,08 грн, неустойки 56689,82 грн, 3 відсотків річних 4659,44 грн., а також судові витрати. В обґрунтування свого позову вказує, що уклала 06.04.2021 року договір з відповідачем про надання послуг з виготовлення та доставки кухонних меблів, вартістю 84865 грн. Для оплати послуг за договором 06.04.2021 року позивач уклала кредитний договір з АТ «Альфа-Банк», кредитні кошти у сумі 56311 грн в день укладання договору були перераховані на рахунок ФОП [PERSON] . В порушення п.3.2 договору, послуги не були надані у строк, зазначений в договорі, та дотепер. Грошові кошти відповідач не повернула також. Оскільки Відповідач не виконала умови договору, то згідно п. 4.3 договору, відповідач має сплатити позивачу неустойку у розмірі 0,1% від суми договору за кожен день прострочки, що складає 56689,82 грн. У судове засідання позивач не з`явилась, просила розглянути справу за відсутності, підтримала позовні вимоги в повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, про причину неявки суду не повідомила. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 06.04.2021 року між замовником [PERSON] та виконавцем фізичною особою-підприємцем [PERSON] був укладений договір № 614, за умовами якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконати доставку конструкцій за розцінками виконавця (п.1.1 договору ). Вартість виробів складає 84 865 грн, яка оплачена замовником повністю, про що свідчить п.2.1 договору. Згідно п.3.2 договору №614 від 06.04.2021 року після виконання п.3.1 виконавець зобов`язується виготовити та доставити конструкції протягом 40 робочих днів. Пунктом 3.1 визначено обов`язок оплатити вартість замовлення - 84\~865 грн. Того ж дня позивач уклала кредитний договір № 402157042 з АТ «Альфа-Банк» про надання споживчого кредиту в розмірі 63068,32 грн., з річною фіксованою процентною ставкою в розмірі 0,01 грн., строком на 30 місяців до 07.10.2023 року. Згідно умов договору, кредит надається для оплати товарів в сумі 56311 грн шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок ФОП [PERSON] . Згідно довідки АТ «Сенс Банк», правонаступника прав та обов`язків АТ «Альфа-Банк», від 12.01.2023 року №1573-17.5, позичальник [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 06.04.2021 року № 402157042 не має. 11.11.2021 року та 17.11.2021 року ФОП [PERSON] складала гарантійні листи, адресовані [PERSON] , що ФОП [PERSON] зобов`язується повернути грошові кошти в сумі 78200 грн до 19.11.2021 року у зв`язку з відмовою клієнта та невідповідністю строків згідно гарантійного листа від 11.11.2021 року, а згідно гарантійного листа від 17.11.2021 року - зобов`язалась повернути грошові кошти в сумі 78200 грн до 08.12.2021 року. 19.09.2022 року [PERSON] на адресу ПП [PERSON] було надіслана пропозиція щодо досудового врегулювання спору. Відповідь на претензію позивачка не отримала. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частин 1, 2 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Фізична особа-підприємець [PERSON] не виконала як умов договору № 614 від 06.04.2021 року, в той час як замовник свої зобов`язання по оплаті замовлення виконала в повному обсязі. Фізична особа-підприємець [PERSON] припинила на підставі власного рішення підприємницьку діяльність 13.04.2022 року згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідно до\~ч. 1 ст. 52 Цивільного кодексу України\~фізична особа\~ підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Фізична особа\~ підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у праві спільної сумісної власності подружжя, яка належатиме їй при поділі цього майна. (ч. 2 ст. 52 ЦКУ). Отже, відповідно до положень чинного законодавства\~у випадку припинення діяльності фізичної особи підприємця, зобов`язання цього суб`єкта господарювання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за ним як за фізичною особою, яка відповідає за їх належне виконання всім своїм майном, на яке може бути звернено стягнення. З огляду на вищевикладене, суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача про стягнення на її користь грошові кошти за договором 84865 грн. з відповідача, [PERSON] . З огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору. Цей висновок узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН „Керівні принципи для захисту інтересів споживачів від 9 квітня 1985 року № 39/248, в якій наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь неустойку в розмірі 56689,82грн згідно п.4.3 договору № 614 від 06.04.2021 року. Згідно п.4.3 договору № 614 від 06.04.2021 року, у випадку неможливості виконання доставки конструкцій з вини Замовника, Замовник зобов`язаний виплатити неустойку в розмірі 0,1% від вартості даного договору за кожен день прострочення. Однак в даному випадку, умови договору не були виконані з вини Виконавця, тому немає підстав для стягнення неустойки на підставі п.4.3 договору № 614 від 06.04.2021 року, як просить позивач у своєму позові. Підстав для стягнення неустойки на підставі ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» у суду немає також, оскільки такі вимоги позивачем не були заявлені. Згідно, ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Що стосується вимог позивача про стягнення з [PERSON] вартості послуг страхування кредиту 6757,32 грн, відсотків банку за користування кредиту 6,82 грн, касового обслуговування 1050 грн, вартості довідки про погашення боргу 150 грн на підставі статей 22, 1166 ЦК України, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно з\~ч.1,\~п.1\~ч.2\~ст.22\~ЦК України\~особа,\~якій завдано\~збитків у\~результаті порушення\~її цивільного\~права,\~має право\~на їх\~відшкодування.\~ Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому здійснення витрат позивачем у зв`язку з отриманням кредиту не було наслідком неналежного виконання ФОП [PERSON] своїх зобов`язань за договором від 06.04.2021 року про надання послуг, позивач з власної ініціативи та на власний розсуд скористалась послугами з надання кредиту Банком для часткової оплати вартості послуг за договором, тому вказані витрати позивача не є майновою шкодою. Що стосується вимог позивача про стягнення з [PERSON] інфляційних 30441,08 грн, 3 відсотків річних 4659,44 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч.2 ст.625 України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак позивач не вказує на яку прострочену суму боргу, просить нарахувати три проценти річних та індекс інфляції, так само не вказує за який період просить стягнути три відсотки річних, та інфляційні втрати, що виключає можливість судом визначення базового місяцю для визначення суми боргу з інфляційним збільшенням та нарахування судом до сплати відповідачем сум грошової відповідальності згідно з ч.2 ст.625 ЦК України. Розрахунок суми позову суду наданий не був, в матеріалах справи відсутній. Положеннями Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частини 1,5 ст.81 ЦПК України). Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи приписи ч.1 ст.13 ЦПК України, вимоги про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат задоволенню не підлягають. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з відповідача підлягає стягненню грошові кошти, сплачені за договором від 06.04.2021 року, у розмірі 84865 грн, в інших позовних вимогах належить відмовити за безпідставністю. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно з\~положеннями ст.133\~ЦПК України\~судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи.\~ До\~витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать,\~в тому\~числі,\~витрати на професійну правничу допомогу. Адвокатом Шчекіч І.В. було надано правничу допомогу позивачу, що підтверджується ордером про надання правничої (правової) допомоги. Відповідно до положень статті 14 Податкового кодексу України адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. У свою чергу, Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. Отримання адвокатом сума винагороди (гонорару) в розмірі 2900 грн підтверджено квитанцією до прибуткового касового ордеру №96 від 30.03.2023 року. Тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума винагороди (гонорару), сплачена адвокату.

Outcome: partial