Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

Позивач Департамент соціальної політики Черкаської міської ради звернулися до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення надміру виплачених коштів. В обґрунтування своїх вимог зазначили, що [PERSON] перебувала на обліку в департаменті як внутрішньо переміщена особа, згідно Закону України «Про\~забезпечення прав\~і свобод\~внутрішньо переміщених\~осіб» за фактичним місцем проживання:\~ [ADDRESS] та на підставі її заяв від 08.06.2016 та 15.03.2017 відповідачці була призначена адресна допомога внутрішньо перемішеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на сім`ю на період з 08.06.2016 по 07.12.2016 та з 15.03.2017 по 14.09.2017. Грошова допомога призначена відповідачу у розмірі, визначеному пунктом 3 Порядку в редакції на час виникнення спірних правовідносин. На підставі листа Департаменту від 21.03.2017 № 88/05.1-02 (разом із доданими списками), Департаментом перевірено та встановлено факт тривалої відсутності (понад 60 днів) [PERSON] за місцем фактичного проживання з 24.06.2016. 29 травня 2017 року рішенням Департаменту скасовано довідку ВПО від 01.06.2016 № 7102002457, видану [PERSON] відповідно до ст. 12 ЗУ (повернення до покинутого місця проживання). Неповідомлення відповідачкою про тривалу відсутність (понад 60 днів) за місцем фактичного проживання, призвело до зайвого нарахування та виплати щомісячної адресної грошової допомоги за рахунок коштів державного бюджету за період з 01.07.2016 по 30.06.2017 на загальну суму 19693,65 грн. Надміру виплачені кошти Відповідачем не повернуто, а відтак Департамент просить стягнути їх у судовому порядку, а також стягнути понесені витрати з оплати судового збору в розмірі 2481,00 грн. Ухвалою Соснівського районного суду м.\~Черкаси від 29 червня 2022 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення ( виклику) сторін. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач у встановлений судом строк не надіслав відзив на позов. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього\~кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Згідно з частини першої статті 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. З урахуванням положень статтей 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принцип достатності доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Встановлено, що [PERSON] перебувала на обліку в Департаменті соціальної політики Черкаської міської ради як внутрішньо переміщена особа, згідно Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» за фактичним місцем проживання: [ADDRESS] та на підставі її заяв від 08.06.2016 та 15.03.2017 відповідачці була призначена адресна допомога внутрішньо перемішеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на сім`ю на період з 08.06.2016 по 07.12.2016 та з 15.03.2017 по 14.09.2017. На підставі листа Департаменту від 21.03.2017 № 88/05.1-02 (разом із доданими списками), Департаментом перевірено та встановлено факт тривалої відсутності (понад 60 днів) [PERSON] за місцем фактичного проживання з 24.06.2016. 29 травня 2017 року рішенням Департаменту скасовано довідку ВПО від 01.06.2016 № 7102002457, видану [PERSON] відповідно до ст. 12 ЗУ (повернення до покинутого місця проживання). Враховуючи викладене, в зв`язку з поверненням [PERSON] до покинутого місця проживання, рішенням Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 08.06.2017 по особовому рахунку № [NUMBER] припинено виплату державної допомоги з 01.06.2017 та визначено суму надміру виплачених коштів у розмірі 8227,39 грн. Про зобов`язання повернути надміру виплачені кошти по щомісячній адресній допомозі ВПО для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, [PERSON] була сповіщена шляхом направлення відповідних повідомлень від 26.04.2019, 30.08.2019, які були нею проігноровані. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Згідно ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті. Згідно зі статтею 4 цього Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Механізм надання тимчасової державної допомоги переміщеним особам на проживання регламентує Порядок призначення та виплати щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 № 505(далі - Порядок). Відповідно до даного Порядку грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Для призначення грошової допомоги уповноважений представник сім`ї за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, а для іноземців та осіб без громадянства - документа, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, подає складену в довільній формі письмову заяву про надання грошової допомоги та документи, визначені цим пунктом. У заяві зазначаються відомості про всіх членів сім`ї, які претендують на отримання грошової допомоги та інформацію, зокрема, про зареєстроване та фактичне місце проживання (перебування). До заяви додаються також копія свідоцтва про шлюб, копії свідоцтв про народження дітей, засвідчені власним підписом уповноваженого представника сім`ї. Заяви з необхідними документами для призначення грошової допомоги приймаються від уповноважених представників сім`ї уповноваженими органами. Пунктом 8 Порядку (в редакції чинній на час існування спірних правовідносин) визначено, що уповноважені органи протягом 10 днів після подання уповноваженим представником сім`ї заяви та документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, призначають грошову допомогу або відмовляють у її призначенні, про що надають відповідне повідомлення уповноваженому представнику сім`ї. Крім того, пунктом 3 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою КМУ №509 від 01.10.2014 року(в редакції на час звернення відповідачки до позивача) визначено, що заява про взяття на облік повинна містити, зокрема, інформацію про заявника відомості про зареєстроване та фактичне місце проживання. Пунктом 8 вказаного порядку визначено, заявнику може бути відмовлено у видачі довідки у разі, коли відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, зазначені у статті 1 Закону. Рішення про відмову у видачі довідки з обов`язковим зазначенням підстав для відмови, підписане керівником уповноваженого органу, видається заявнику в день подання заяви про взяття на облік, а у випадку, передбаченому абзацом другим пункту 4 цього Порядку, - не пізніше ніж через 15 робочих днів після її подання. Відповідно до пункту 10,11 Порядку № 505 уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити на безоплатній основі та отримувати відомості від підприємств, установи та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю правильності її надання. Уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня виникнення таких обставин. Питання щодо повернення безпідставно сплачених коштів вирішується відповідно до пункту 11 Порядку № 505, згідно з яким, уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Відповідно до норм ч. 1ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Так,відповідно до ч.1ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Правильність розрахунків, за якими проведено виплати, а також добросовісність набувача презюмуються, тому тягар доказування рахункової помилки та недобросовісності набувача покладено на платника відповідних грошових сум. До таких правових висновків щодо змісту для застосування статті 1215 ЦК України дійшов Верховний Суд України у постановах: від 22 січня 2014 року № 6-151цс13, від 02 липня 2014 року № 6-91цс14. Ці висновки підтвердила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), які відповідно до ч. 4ст. 263 ЦПК України обґрунтовано застосував суд першої інстанції. З огляду на викладене, на грошову виплату щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг поширюється дія пункту 1 частини 1 статті 1215ЦК України та вказана грошова сума не підлягає поверненню, якщо особа, яка її сплатила, не доведе, що виплата була здійснена внаслідок рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. При цьому добросовісність є оціночним поняттям, яке передбачає собою сумлінну, чесну поведінку набувача, відсутність з його боку мети зловживати наданим правом, тоді як недобросовісність, навпаки, може проявлятися у зловживанні правом у власних інтересах та на шкоду інтересам іншій особі, несумлінне ставлення до власних обов`язків тощо, тобто така поведінка має бути умисна та переслідувати конкретну мету. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення. Постійне місце проживання особи визначаються нормами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та пунктом 7 Правил реєстрації місця проживання - її адресою реєстрації. Стаття 24 Конституції України передбачає, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Отже, для системний аналіз змісту вказаної норми ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» у поєднанні з конституційними гарантіями рівності громадян у правах, свободах та перед законом свідчить про те, що законодавець визначив ВПО як осіб, що не лише покинули своє місце проживання в результаті тимчасової окупації та не бажають жити під нею, а й ті, що не бажають туди повернутися з цієї причини з території України, яка не була окупована та де вони тимчасово мешкали. Відповідно до ч. 1ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону. Згідно п.п. 1, 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого ПКМУ від 1 жовтня 2014 р. № 505 (з наступними змінами та доповненнями, - далі Порядок № 505) спірна щомісячна адресна допомога надається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, або змушені були покинути своє постійне місце проживання в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, і перемістилися в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі (далі - особа, яка переміщується), а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням та виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Відповідно до п. 5 згаданого Порядку № 505 для отримання грошової допомоги уповноважений представник сім`ї звертається до уповноваженого органу за фактичним місцем проживання (перебування) з відповідною заявою та пред`являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, та довідки всіх членів сім`ї про взяття на облік осіб, які переміщуються. У заяві зазначаються такі відомості про всіх членів сім`ї, які претендують на отримання грошової допомоги: прізвище, ім`я та по батькові; число, місяць, рік народження; серія, номер паспорта громадянина України, ким і коли виданий, для іноземців або осіб без громадянства - серія, номер паспортного документа та посвідки на постійне проживання; реєстраційний номер облікової картки платника податків (не зазначається фізичними особами, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному органу державної фіскальної служби і мають відмітку в паспорті); зареєстроване та фактичне місце проживання (перебування); реквізити рахунка уповноваженого представника сім`ї в уповноваженому банку, на який перераховуватиметься грошова допомога; наявність у будь-кого з членів сім`ї у власності житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення; наявність у володінні всіх членів сім`ї транспортних засобів (механізмів), що підлягають державній реєстрації та обліку в Державтоінспекції (із зазначенням строку експлуатації з дати випуску); наявність у будь-кого з членів сім`ї на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб; місце роботи осіб працездатного віку та час, з якого особа там працює. До заяви додається копія свідоцтва про одруження, копії свідоцтв про народження дітей та письмова згода довільної форми про виплату грошової допомоги уповноваженому представнику сім`ї від інших членів сім`ї та згода на обробку персональних даних. Грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто з членів сім`ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення; у володінні сім`ї є два або більше транспортних засобів (механізмів), що підлягають державній реєстрації та обліку в Державтоінспекції (автобусів, вантажних та легкових автомобілів). При цьому не враховуються транспортні засоби, одержані чи придбані на пільгових умовах через уповноважені органи, а також транспортні засоби вітчизняного виробництва, які перебувають в експлуатації протягом більш як 10 років з дати випуску, та інші транспортні засоби, що перебувають в експлуатації протягом більш як 15 років з дати випуску; будь-хто з членів сім`ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб (п. 6 вказаного Порядку). Згідно п. 8 Порядку № 505 уповноважені органи протягом 10 днів після подання уповноваженим представником сім`ї заяви та документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, призначають грошову допомогу або відмовляють у її призначенні, про що надають відповідне повідомлення уповноваженому представнику сім`ї. Відповідно до пункту 11 Порядку № 505 уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. За пунктом 12 Порядку № 505 виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі: подання уповноваженим представником сім`ї заяви про припинення виплати грошової допомоги;надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сім`ї протягом двох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють;зняття з обліку внутрішньо переміщеної особи;виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. Таким чином, переплата державної допомоги у вказаній сумі підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони були обґрунтовані позивачем наданими суду доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved