Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про усиновлення дитини, в обґрунтування якої зазначив, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] .Від шлюбу дітей не мають. При цьому, [PERSON] має сина - [PERSON] , [INFO] , відомості про батька записані у відповідності до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є внутрішньо-переміщеними особами та на теперішній час проживають за адресою [ADDRESS] .Умови для проживання хороші, квартира облаштована усім необхідним для проживання та відпочинку дитини. Заявник зазначає, що любить дитину своєї дружини, як власну дитину, займається його вихованням з року, забезпечує його всім необхідним для розвитку та виховання особистості. Дитина знає тільки його як батька та називає його батьком, а тому усиновлення ним - [PERSON] буде відповідати його інтересам, у зв`язку з чим звертається із даною заявою до суду. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав та просив її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] заяву підтримала та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи служби у справах дітей виконкому Довгинцівської районної у місті ради Косенко О.О. не заперечувала щодо задоволення заяви. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про усиновлення. Судом встановлено, що 22.12.2022 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , який виданий Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Дніпро), відповідний актовий запис №895 (а.с. 13). Від шлюбу дітей не мають. [PERSON] має сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , який виданий Суворовським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Херсонської області, відповідний актовий запис №205 (а.с. 14). Відповідно до Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відомості про батька [PERSON] записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 15). [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є внутрішньо-переміщеними особами, які проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 24, 25, 26). Згідно Акту обстеження умов проживання від 12.06.2023 року умови проживання задовільні, житло облаштоване необхідними меблями, побутовою технікою та відповідає санітарно-гігієнічним вимогам щодо утримання дитини (а.с. 27). Відповідно до Висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 08.06.2023 року, виданого КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №» Криворізької міської ради, [PERSON] , [INFO] - здоровий, може бути усиновленим (а.с.17). Згідно Висновку про стан здоров`я виданого 08.06.2023 року КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4» Криворізької міської ради, [PERSON] у психіатра та нарколога на обліку не перебуваю, не ВІЛ інфікований, інвалідності не має. За станом здоров`я можу бути усиновлювачем (а.с. 18,19). З Витягу Міністерства Внутрішніх Справ України № ВР-001040756, [PERSON] , [INFO] , станом на 27.05.2023 року до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с. 20). [PERSON] має постійний стабільний заробіток, який проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] , в період з листопада 2022 р. по квітень 2023 р. його дохід складає 440 357,28 грн., що підтверджується довідкою про фінансове забезпечення від 25.05.2023 року з місця проходження військової служби (а.с.21). Відповідно до Висновку виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради про доцільність усиновлення та відповідність інтересам малолітнього [PERSON] від 15.06.2023 року №8/26-238, [PERSON] може бути усиновителем малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 6-7). Відповідно до ст. ст. 3, 4, 5, 7 Сімейного кодексу України кожна особа має право на проживання в сім`ї. Сім`я створюється, в тому числі, і на підставі усиновлення. Держава створює пріоритет сімейного виховання дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду. Усиновлення дитини проводиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Відповідно до частини 1 статті 208 СК України, усиновленою може бути дитина. Згідно з положеннями статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 211 СК України усиновителем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновителем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менше як на п`ятнадцять років. Різниця у віці між усиновлювачем та дитиною не може бути більшою ніж сорок п`ять років. Перешкод, визначених статтею 212 СК України, для усиновлення [PERSON] , малолітнього [PERSON] , [INFO] судом не встановлено. Згідно з положеннями статті 217 СК України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків.Згода батьків на усиновлення дитини має бути безумовною. Угода про надання усиновлювачем плати за згоду на усиновлення дитини батькам, опікунам чи іншим особам, з якими вона проживає, є нікчемною. Згода батьків на усиновлення може бути дана ними лише після досягнення дитиною двомісячного віку. Якщо мати чи батько дитини є неповнолітніми, крім їхньої згоди на усиновлення потрібна згода їхніх батьків. Письмова згода матері на усиновлення засвідчується нотаріусом. Мати, батько дитини мають право відкликати свою згоду на усиновлення до набрання чинності рішенням суду про усиновлення. 03лютого 2023 року[PERSON] надала нотаріально засвідчену заяву про згоду на усиновлення її чоловіком [PERSON] , її сина [PERSON] . Заява засвідчена приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русак Л.А. та зареєстрована в реєстрі за №69 (а.с. 16). Відомості про батька [PERSON] записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 218 СК України для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», вирішуючи заяву по суті, суд зобов`язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона необхідна); чи може заявник бути усиновлювачем; чи є дитина відповідно до законодавства суб`єктом усиновлення і чи виконано вимоги ч. 1 - 3 ст. 218 СК щодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування і дозвіл на усиновлення уповноваженого органу виконавчої влади необхідним вимогам. Згідно зі ст.8 Європейської конвенції про усиновлення дітей, прийнятої 24.04.1967 в Страсбурзі, і яка, відповідно до ст. 9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови. У відповідності зі ст. 223 СК України особа, яка бажає усиновити дитину, подає до суду заяву про усиновлення. Подання такої заяви через представника не допускається. Заява про усиновлення може бути відкликана до набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Відповідно до положень ст.224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. Суд не може відмовити особі в усиновленні на тій підставі, що вона вже має або може народити дитину. Суд, постановляючи рішення про усиновлення неповнолітньої особи, враховує мотиви, на підставі яких особи бажають усиновлення, можливість їхнього спільного проживання, їхній сімейний стан та стан здоров`я, а також інші обставини, що мають істотне значення. При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини. Ст. 225 СК України передбачено, що усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Відповідно до ст. 232 СК України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. З моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. У відповідності з ч.1 ст.229 СК України особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Якщо усиновлюється дитина, яка досягла семи років, то для запису усиновлювача матір`ю, батьком потрібна згода дитини, крім випадку, передбаченого ч.4 ст.218 цього Кодексу. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини. Згідно з ч.ч. 2, 3, 4 ст. 231 СК України якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. Якщо усиновлюється повнолітня особа, її прізвище, ім`я та по батькові можуть бути змінені у зв`язку з усиновленням за заявою усиновлювача та усиновленої особи. Про зміни, передбачені у цій статті, суд зазначає у рішенні про усиновлення. Відповідно до ст. 234 CK України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється. Відповідно до підпункту 20 пункту 1 Розділу III Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з пунктом 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до ст. 228 СК України, особи, яким у зв`язку з виконанням службових обов`язків доступна інформація щодо усиновлення (перебування осіб, які бажають усиновити дитину, на обліку, пошук ними дитини для усиновлення, подання заяви про усиновлення, розгляд справи про усиновлення, здійснення нагляду за дотриманням прав усиновленої дитини тощо), а також інші особи, яким став відомий факт усиновлення, зобов`язані не розголошувати її, зокрема і тоді, коли усиновлення для самої дитини не є таємним. Відомості про усиновлення видаються судом лише за згодою усиновлювача, крім випадків, коли такі відомості потрібні правоохоронним органам, суду у зв`язку з цивільною справою чи кримінальним провадженням. Таємниця усиновлення забезпечується також відповідно до ст.ст. 229-231 цього Кодексу. Особи, які розголосили таємницю усиновлення, несуть відповідальність, встановлену законом. Таким чином, враховуючи вік, стан здоров`я та матеріальне становище усиновлювача, суд встановив, що будь-якої корисливої або іншої зацікавленості в усиновленні з боку заявника немає, його намір відповідає вимогам законодавства та моральним засадам суспільства, заявник є здоровою людиною, має стійке бажання виховувати та утримувати дитину, усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов життя. Також суд установив, що заявник раніше не судимий, на обліку нарколога та психіатра не перебуває, веде здоровий спосіб життя, хронічних захворювань та протипоказань щодо усиновлення дитини не має, є працездатною особою, має стабільний дохід, житло та належні житлові умови для проживання дитини. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що заявник виконав всі умови, встановлені законодавством для усиновлення, за своїми моральними та фізичними якостями відповідає критеріям, визначеним для особи, яка бажає усиновити дитину, може забезпечити стабільні та гармонічні умови для життя дитини, усиновлення відповідає її інтересам, тому є всі підстави для задоволення заяви в повному обсязі. Згідно з ч.4. ст.314 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про усиновлення, відносяться на рахунок заявника. На підставі ст.ст. 207, 208, 211, 214, 215, 219, 222-224, 229, 231, 233 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved