Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства «Альфа Банк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юлін Максим Анатолійович, згідно з яким просила: - визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна Максима Анатолійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 54531331 від 12.10.2020 11:46:57, згідно з яким 12.10.2020 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності № 38617580 про державну реєстрацію права власності за Акціонерним товариством «Альфа Банк», код ЄДРПОУ 23494714, на квартиру загальною площею 51,8 кв.м., житловою площею 31,1 кв.м., за адресою: [ADDRESS] ; - скасувати запис про реєстрацію права власності № 38617580 від 07.10.2020, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним Максимом Анатолійовичем, яким проведена реєтрація права власності на квартиру загальною площею 51,8 кв.м., житловою площею 31,1 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , за АТ «Альфа Банк», внесений на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна М.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 54531331 від 12.10.2020 на підтаві Дублікату іпотечного договору, серія та номер: 481, виданого 03.09.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що 06.08.2007 між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та [PERSON] було укладено Договір про іпотечний кредит № 04-2.1/640 від 06.08.2007 року, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 110500 доларів США з кінцевим терміном повернення - не пізніше 02.08.2027 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним Договором про іпотечний кредит між позивачем та ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" було укладено Іпотечний договір від 06.08.2007, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М. за реєстровим номером 4233 та за умовами якого предметом іпотеки є двокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Розмір житлової площі 31,1 кв.м., розмір загальної площі 51,80 кв.м. При цьому, відповідач, звернувшись у 2015 році до Тростянецького районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, повідомив, що відповідно до договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012, укладеним між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та ПАТ «Альфа Банк», відповідач набув права та обов`язки нового кредитора за Договором про іпотечний кредит №04-2.1/640 від 06.08.2007. Разом з тим, 21.10.2020 позивачу випадково стало відомо, що 12.10.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. на підставі Дублікату іпотечного договору, серія та номер 481, виданий 03.09.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М., було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 54531331 від 12.10.2020 та внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право приватної власності АТ «Альфа Банк», код ЄДРПОУ 23494714, на належну позивачу на праві власності квартиру, загальною площею 51,8 кв.м., житловою площею 31,1 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . У свою чергу, позивач вважає, що вищенаведена реєстрація права власності на квартиру за банком є протиправною, виходячи з наступних підстав в їх сукупності: - на момент звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання спору (реєстрації за відповідачем АТ «Альфа Банк» права власності на належне їй нерухоме майно - квартиру) не було надано доказів підтвердження факту невиконання або неналежного виконання [PERSON] , як боржником, основного зобов`язання по Договору про іпотечний кредит №04-2.1/640 від 06.08.2007, оскільки спір про стягнення заборгованості в справі № 147/1090/15-ц ще не розглянутий судом; - у порушення вимог Закону України "Про іпотеку" та Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 за № 1127, ані за 30 днів до реєстрації за відповідачем права власності на її майно, ані в інший строк позивач не отримував від відповідача жодних письмових повідомлень про намір відповідача в позасудовому порядку вирішити спір шляхом звернення стягнення на її майно у відповідності до положень Іпотечного договору від 06.08.2007. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 04.01.2021 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, визначено відповідачу строк у 30 днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов. Копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками була отримана представником відповідача за довіреністю 09.06.2021, проте своїм правом надати до суду відзив на позовну заяву відповідач не скористався. 08.02.2021 до суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10.02.2021 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 06.08.2007 з метою забезпечення виконання позивачем зобов`язань перед ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" за Договором про іпотечний кредит № 04-2.1/640 від 06.08.2007, між [PERSON] та вказаним банком було укладено іпотечний договір, за умовами якого позивач передав в іпотеку банку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] . Як вбачається зі змісту п.п. 5.1 вказаного договору, іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію у наступних випадках: якщо у момент настання строку виконання іпотекодавцем зобов`язань за договором про іпотечний кредит вони не будуть виконані в повному обсязі, зокрема: при повному або частковому неповерненні у встановлені відповідно до Договору про іпотечний кредит строки суми кредиту; та/або при несплаті або частковій несплаті у передбачені Договором про іпотечний кредит строки сум процентів (сум комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості) (у тому числі процентів за неправомірне користування кредитом); та/або при несплаті або частковій несплаті в строк сум неустойки (пені, штрафу), що передбачені Договором про іпотечний кредит; незалежно від настання терміну виконання іпотекодавцем будь-яких зобов`язань за Договором про іпотечний кредит - при виникненні підстав, вказаних у п.п. 3.1.5, 3.1.6, 3.1.8 цього Договору. При цьому. п. 5.3 Договору передбачено, що задоволення вимог іпотекодержателя за Договором про іпотечний кредит шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки може бути вчинене в позасудовому порядку наступним чином: продажу безпосередньо іпотекодавцем предмету іпотеки третій особі на користь іпотекодержателя; передачі іпотекодавцем у власність іпотекодержателю предмету іпотеки в рахунок виконання іпотекодавцем основного зобов`язання за Договором про іпотечний кредит у порядку, передбаченому статтею 37 Закону України "Про іпотеку". В даному випадку цей договір виступає правовстановлювальним документом та є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. На протязі 3 днів з моменту такої реєстрації іпотекодавець зобов`язаний передати всю технічну та іншу документацію відносно предмета іпотеки; продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України "Про іпотеку"; іншим способом, що не суперечить чинному законодавству на момент реалізації предмету іпотеки. Згідно з договором про відступлення прав вимоги від 17.12.2012, укладеним між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ПАТ «Альфа Банк», відповідач набув права та обов`язків нового кредитора за Договором про іпотечний кредит №04-2.1/640 від 06.08.2007 та іпотечним договором. 12.10.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. на підставі Дублікату іпотечного договору, серія та номер 481, виданий 03.09.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М., було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 54531331 від 12.10.2020 та внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право приватної власності АТ «Альфа Банк», код ЄДРПОУ 23494714, на належну позивачу на праві власності квартиру, загальною площею 51,8 кв.м., житловою площею 31,1 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Так, у ст. 12 Закону України «Про іпотеку» вказано, що в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Стаття 33 цього Закону передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Тобто законом передбачено чітко визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання. Згідно зі статтею 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону;право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Отже, сторони в договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереження в іпотечному договорі на підставі договору купівлі-продажу. У свою чергу, можливість реалізації іпотекодержателем права на звернення стягнення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки передбачена у статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у якій визначено, що загальними засадами державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) є:гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження;обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав;публічність державної реєстрації прав;внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом;відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Статтею 18 вказаного Закону передбачений порядок проведення державної реєстрації прав. Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та процедура державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.Державні реєстратори зобов`язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав. Згідно з п.п. 6, 9, 12, 18, 19, 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. Разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, та документи, що підтверджують сплату адміністративного збору та/або внесення плати за надання інформації з Державного реєстру прав. Розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який установлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, а також відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями. За результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації. Державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо державної реєстрації прав відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав. При цьому, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя в разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). У свою чергу, за правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Разом з тим, будь-яких доказів, які б підтверджували, що при зверненні до нотаріуса з завою про проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки відповідачем було подано вищенаведені документи, матеріали справи справи не містить. Тобто, незважаючи на обізнаність щодо наявності у суді даної справи, відповідач не скористався наданим йому ЦПК України правом довести належними та допустимими доказами правомірність державної реєстрації за ним права власності на іпотечне майно, у тому числі, докази направлення та отримання іпотекодавцем вимоги про усунення порушень договору. Зазначене свідчить про порушення законодавчої вимоги щодо належного повідомлення іпотекодавця. Натомість, суд зауважує, що передбачена Порядком необхідність надання державному реєстратору копії письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві, спрямована на фактичне повідомлення іпотекодавця, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на його майно. Тому повідомлення іпотекодавця слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення. У свою чергу, рішення суб`єкта владних повноважень про реєстрацію права власності, вчинене без наявності вище зазначених документів, є протиправним. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 по справі № 320/8269/15-ц. Звертаючись до суду з позовом, позивач просив суд визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна Максима Анатолійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а також скасувати запис про реєстрацію права власності № 38617580 від 07.10.2020. Так, до 16.01.2020 була чинною редакція ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон), відповідно до якої: «У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься саме запис про скасування державної реєстрації прав». Однак, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності 16.01.2020 законодавець змінив зазначену норму, виклавши її наступним чином: «У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону». Із зазначеного вбачається, що законодавець виключив з конструкції статті можливість скасування запису про проведену державну реєстрацію прав, у зв`язку з чим задоволення позовної вимоги про скасування записів державного реєстратора не призведе до ефективного захисту прав, оскільки нормою воно не передбачене, а реєстратор, у свою чергу, отримуючи судове рішення про скасування запису, не зможе його виконати. Більше того, структурна побудова Державного реєстру речових прав на нерухоме майно передбачає випадки, коли запис (наприклад, про іпотеку) залишається, але при необхідності провести певні зміни (наприклад, зміну іпотекодержателя) здійснюється реєстраційна дія на підставі рішення державного реєстратора (без внесення нового чи зміни номера запису). Таким чином, враховуючи те, що звернення стягнення відповідачем на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання спору та реєстрація права власності на предмет іпотеки за відповідачем були проведені без відповідних правових підстав та усупереч вимогам законодавства, суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна Максима Анатолійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 54531331 від 12.10.2020 11:46:57, згідно з яким 12.10.2020 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності № 38617580 про державну реєстрацію права власності за Акціонерним товариством «Альфа Банк», код ЄДРПОУ 23494714, на квартиру загальною площею 51,8 кв.м., житловою площею 31,1 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи наведене та

Outcome: partial