Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 01.12.2012. Від шлюбних відносин вони мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено. Підставами розірвання шлюбу є відсутність спільних інтересів, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони тривалий час не пов`язані спільним побутом і не мають взаємних прав та обов`язків. Спір про розподіл майна відсутній. За домовленістю з відповідачем, діти, після розірвання шлюбу, будуть проживати разом з нею. Просить розірвати шлюб. Позивач до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності,проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. 01 грудня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] за актовим записом №188, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 01 грудня 2012 року. Від шлюбних відносин сторони мають трьох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 09 березня 2017 року, серії [NUMBER] від 21 січня 2013 року, серії [NUMBER] від 25 серпня 2015. Статтею 24 Сімейного кодексу України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Принцип добровільності шлюбу закріплений у ст. 51 Конституції України у відповідності до якого шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. З огляду на вищевикладене та беручи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені та більше не відновлювалися, позивач від позову не відмовилася, а відповідач визнав позовні вимоги, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку із зазначеним, позивачу [PERSON] , якою при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп., необхідно здійснити повернення з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що відповідно становить 536 грн. 80 коп., а також здійснити стягнення з відповідача на користь позивача інших 50% судового збору в розмірі 536 грн. 80 коп.

Outcome: approved