Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника адвоката Огородника О.М. звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей. Свій позов мотивувала тим, що сторони, [PERSON] та [PERSON] , з 01.12.2008 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.11.2015 розірвано. У шлюбі народилися діти: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу у сторін була усна домовленість щодо утримання дітей та надання відповідачем грошових коштів на купівлю продуктів харчування, одягу та інших речей необхідних для життєдіяльності дітей. Однак, з 2023 року відносини позивача з відповідачем погіршилися, останній не приймає участі в утриманні дітей, добровільно будь-якої матеріальної допомоги не надає. Позивач самостійно власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати неповнолітніх дітей, а також виконувати всі інші обов`язки покладені на позивача законом та необхідні для належного утримання дітей. Дочка [PERSON] та син [PERSON] проживають разом із позивачем та перебувають на її повному грошовому забезпеченні. У той же час як вказує позивач відповідач працює у Фермерському господарстві «Слободянюк», у Приватному підприємстві «Сантревел» та є виконавчим директором Приватного сільськогосподарського підприємства «Сонечко». Вважає, що за таких обставин відповідач може сплачувати аліменти на утримання дітей, а тому просила стягнути з відповідача на її користь на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.01.2023, і до досягнення донькою [PERSON] повноліття, тобто до 2031 року, та продовжити стягнення аліментів щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на утримання дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення сином [PERSON] повноліття, тобто до 2032 року. При цьому, позивач вказала, що відповідач не надає матеріальної допомоги для купівлі продуктів харчування, ліків, проведення дозвілля та харчування у школі їх неповнолітніх дітей, натомість позивач здійснює їх повне утримання та виховання. Загальна сума витрачених позивачем коштів складає 17976,49 грн. За вказаних обставин також просила стягнути з відповідача на її користь одноразово додаткові витрати дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у загальному розмірі 8988,24 грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.06.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Вказану ухвалу, разом із копією позовної заяви з додатками, надіслано відповідачу листом з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, який отримано 28.06.2023, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення 2105025162874. Відповідач у визначений ухвалою суду строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подав, своїм правом на продовження строків на подання відзиву не скористався. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.11.2015 у справі №127/21363/15-ц розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 01.12.2008 року у Виконавчому комітеті Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, про що було зроблено актовий запис №44 (а.с. 8). У шлюбі\~народилися діти:дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04.02.2014 Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07.08.2014 Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, відповідно (а.с. 4,6). Діти [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , проживають та зареєстровані разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями довідок про реєстрацію місця проживання особи №30124 від 04.07.2018, №30126 від 04.07.2018, №26105 від 24.06.2020, виданих Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради (а.с. 5, 7, 11). Згідно свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого 19.05.2020 Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), [PERSON] , [INFO] , змінила ім`я на « [PERSON] », про що 19.05.2020 складено відповідний актовий запис №31 (а.с. 9). Як вбачається із відповіді КЗ «Вінницька гімназія №24» №76 від 02.05.2023 [PERSON] (4-Б клас) та [PERSON] (2-З клас) є учнями Комунального закладу «Вінницька гімназія №24» (а.с. 13). Відповідач проживає окремо, належної допомоги на утримання дітей не надає. Суд звертає увагу, що відповідач доказів неможливості надавати допомогу суду не надав. Між сторонами виникли правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України в частині обов`язку батьків утримувати дітей і його виконання, а також щодо участі батьків в додаткових витратах на дитину. Згідно положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини 1 статті 183 цього ж Кодексу частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2023 року становить 2833,00 гривні. Дітям: [PERSON] , [INFO] , на день ухвалення рішення суду виповнилося 10 років та [PERSON] , [INFO] , виповнилося 9 років. Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд звертає увагу, що відповідач доказів належного виконання своїх обов`язків по утриманню дітей не надав, а тому суд дійшов висновку про їх не виконання та порушення відповідного права, яке підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача коштів на утримання дітей (аліментів). Визначаючись щодо способу та розміру стягнення аліментів, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дітей до їх повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа та має можливість надавати матеріальну допомогу, а діти потребують такої допомоги. Суд бере до уваги, що відповідач доказів надання матеріальної допомоги та неможливості утримувати дітей суду не надав. Тому суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дітей, встановлені обставини в їх сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі, про який клопоче позивач. При визначені розміру аліментів судом враховані всі повідомлені обставини, визначені ст. 182 СК України. Водночас щодо стягнення аліментів починаючи з 01.01.2023 (за попередній період), то суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. За загальним правилом, визначеним СК України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів з особистих мотивів. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають. Позивач,\~пред`являючи\~позов про\~стягнення аліментів\~30.05.2023,\~просила здійснити\~стягнення починаючи\~з 01.01.2023,\~проте не\~надала належних\~доказів,\~які б\~підтверджували,\~що вона\~вживала заходів\~щодо одержання\~аліментів,\~а відповідач\~ухилявся від\~їх сплати\~в сенсі\~ч.\~2\~ст.\~191\~СК України.\~Пояснення позивача\~не є\~доказом по\~справі.\~У зв`язку\~з цим,\~аліменти підлягають\~стягненню в\~контексті ст.\~191\~СК України\~з дня\~пред`явлення\~позову,\~тобто у\~даній справіз 30 травня 2023 року. Також суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2, 3 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов у частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей підлягає частковому задоволенню. У відповідності до п. 1. ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Крім того, щодо вимоги про стягнення з відповідача додаткових витратах на дітей, то суд враховує, що нормами статті 185 СК України встановлено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, має каліцтво. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, танців, певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Верховний Суд України роз`яснив, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі (постанова від 13.09.2017 в справі № 6-1489цс17). У п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Позивач зазначає, що нею понесені додаткові витрати на дітей у загальній сумі 17976,49 грн, на підтвердження цього надає відповідні копії чеків (а.с.14-24). У той же час суд не бере до уваги аргументи і докази позивача щодо понесених нею витрат на купівлю продуктів харчування, ліків, проведення дозвілля та харчування у школі, що становить 17976,49 грн. Позивачем не доведено, що такі витрати дійсно були зумовлені особливими обставинами та є додатковими саме в контексті статті 185 СК України. У тому числі позивачем не доведено наявності у дітей захворювань у зв`язку з якими є необхідність у додаткових витратах на дітей (не додано консультаційних висновків лікарів, якими дитині встановлено діагнози та призначено лікування й обстеження, а також доказів понесених витрат, що відповідають безпосередньо призначенням лікарів). Натомість вказані позивачем витрати відносяться до основних витрат, які батьки несуть на утримання дітей виходячи із своїх матеріальних можливостей. За встановлених обставин, наявних у матеріалах справи доказів, суд вважає, що у задоволенні позову [PERSON] у частині стягнення додаткових\~витратах на\~дітейнеобхідно відмовити. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Outcome: partial