Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

10.08.2023 [PERSON] через представника [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просить визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Ухвалою судді від 25.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та призначено для розгляду по суті на 13.09.2023. У судове засідання сторони не з`явилися, представник позивача та відповідачі через канцелярію суду подали заяви, в яких просять справу розглядати без їхньої участі, представник позивача позов підтримав, а відповідачі його визнали. У відповідності до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до частини шостої статті 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Згідно з частиною четвертою статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] матір позивача та відповідача [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема, на квартиру [ADDRESS] . За життя, 17.02.2020, [PERSON] склала заповіт (зареєстровано в реєстрі за № 152), з якого убачається, що спадкоємцями квартири [ADDRESS] в рівних частках є її доньки: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 18). Позивач у позовній заяві зазначає, що під час подачі нотаріусу заяв про прийняття спадщини, яка залишилася після матері [PERSON] , враховуючи сімейний та матеріальний стан одна одної, [PERSON] та [PERSON] в усній формі при особистій участі відповідача [PERSON] домовились про наступне: [PERSON] , у встановлений чинним законодавством строк для прийняття спадщини, звертається до нотаріальної контори із заявою про відмову від права на спадщину на користь відповідача [PERSON] , а відповідачі [PERSON] та [PERSON] , в межах строку для прийняття спадщини [PERSON] , а також після подачі [PERSON] у цей строк нотаріальної заяви про свою відмову від права на спадщину на користь [PERSON] , безоплатно передають у власність позивача належну їм на праві власності квартиру [ADDRESS] , з обов`язковим забезпеченням відповідачами [PERSON] та [PERSON] зняття з реєстраційного обліку не лише останніх, а й всіх інших осіб, зареєстрованих в цій квартирі. Як убачається\~із витягу\~про реєстрацію\~в Спадковому\~реєстрі №\~72137455\~від 13.04.2023\~приватним нотаріусом\~Чернігівського міського\~нотаріального округу\~Крайчинською Т.В. була заведена спадкова справа після смерті [PERSON] (а.с. 9). У цю ж дату приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Крайчинською Т. В. у реєстрі спадкових справ зареєстрована заява [PERSON] про відмову від прийняття спадщини, яка залишилася після смерті її матері, на користь відповідача [PERSON] (а.с. 10). 17.07.2023 між позивачем та відповідачами [PERSON] , [PERSON] був укладений договір дарування, згідно з яким останні передають [PERSON] , кожен безоплатно по 1/2 частці в праві власності на квартиру, а в цілому квартиру [ADDRESS] , у власність (а.с. 11-13). Із довідки станом на 18.07.2023 про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 5408 від 19.07.2023 убачається, що у вищевказаній квартирі, крім відповідачів [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований також [PERSON] , [INFO] (а.с. 15). Таким чином, станом на дату звернення до суду з позовом відповідачі з реєстраційного обліку в належній позивачу квартирі не знялися. Як стверджує\~позивач у\~позовній заяві,\~після укладення\~договору дарування\~позивач неодноразово\~зверталася до\~відповідачів з\~проханням вирішити цю проблему, мотивуючи прохання тим, що оскільки відповідачі не є членами її сім`ї, не ведуть з позивачем спільного господарства, тому реєстрація їх місця проживання в належній позивачу на праві власності квартирі обмежує її права у здійсненні права володіння, користування та розпорядження нею. Проте, таке прохання позивача залишається без належного реагування з боку відповідачів. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини першої статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (частина перша статті 316 Цивільного кодексу України). Згідно зі статтею 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до частин першої, другої статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із частинами першою, другою статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною першою статті 383 Цивільного кодексу України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. За положеннями статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За таких обставин, враховуючи,\~що позивачем\~доведено факт\~припинення права\~власності у\~відповідачів [PERSON] , [PERSON] \~на квартиру\~за [ADDRESS] ,\~а також те,\~що відповідачі\~не є членами її сім`ї та не проживають у квартирі, самостійно не знялися\~з реєстраційного\~обліку,\~суд вважає,\~що позовні\~вимоги позивача\~є обґрунтованими\~та підлягають задоволенню. Відповідно до частини першої статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Із квитанції № 1190734264 від 08.08.2023 вбачається, що позивач при зверненні до суду з позовом сплатила судовий збір у розмірі 1 073 грн 60 коп. Оскільки відповідачі позов визнали до початку розгляду справи по суті, враховуючи положення частини першої статті 142 ЦПК України, суд вважає за можливе повернути [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви, а саме 536,80 грн, а також відповідно до вимог статті 141 ЦПК України стягнути з відповідачів на її користь 536,80 грн у відшкодування сплаченого судового збору. Ураховуючи викладене,

Outcome: approved