Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-17 00:00:00

Представник позивача\~ [PERSON] звернувся\~в суд\~із позовом\~до [PERSON] про стягнення\~заборгованості в\~розмірі 64840\~грн,\~інфляційних втрат\~ 16534\~грн 20\~коп.,\~три відсотки\~річних \~2819\~грн 21\~коп. Позов мотивує тим, що між Товаристовом з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи 29 жовтня 2021 року укладено електронний договір № 4994673 про надання споживчого кредиту (далі Кредитний договір). За умовами Кредитного договору сума кредиту складає 20000 грн, строк кредиту 30 днів, дата повернення кредиту 28 листопада 2021 року. ТОВ "Авентус Україна" свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 20000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту останньої. Відповідачка ж 28 листопада 2021 року свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахуваних процентів не виконала, а також не уклала угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, в зв`язку з чим на підставі п. 4.3 Кредитного договору договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів. Враховуючи невиконання відповідачкою своїх боргових зобов`язань перед кредитором, 18 квітня 2023 року між ТОВ "Авентус Україна", як клієнтом, і Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" (далі ТОВ "ФК "Фінтраст Україна"), як фактором, було укладено договір факторингу № 18.04/23-Ф, за умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідачки по Кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 64840 грн, з яких 20000 грн тіло кредиту, 44840 грн нарахованих процентів. Крім того, на підставі ст. 625 ЦК України відповідачці на встановлену суму заборгованості за Кредитним договором позивачем нараховано також інфляційні втрати в сумі 16534 грн 20 коп та 3 відсотки річних, що становить 2819 грн 21 коп. Просить стягнути з відповідачки заборгованість в розмірі 64840 грн, інфляційні втрати 16534 грн 20 коп., три відсотки річних 2819 грн 21 коп. та судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 2147 грн 20 коп. та 10000 грн витрат на правову допомогу. Ухвалою Ратнівського районного суду Волинської області від 18.08.2023 дану справу прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 18 вересня 2023 року без виклику сторін. Відповідачка відзив на позов не подала. \~ \~ \~ \~Позов підлягає до часткового задоволення. \~ \~ \~ \~Судом установлено, що 29 жовтня 2021 року між ТОВ "Авентус Україна" та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 4994673, який підписаний\~електронним підписом\~відповідачки шляхом\~відтворення одноразового\~ідентифікатора.За умовами Кредитного договору ТОВ "Авентус Україна" надає [PERSON] кредит в розмірі 20000 гривень (п. 1.3 Кредитного договору) строком на 30 днів (п. 1.4 Кредитного договору), строк якого може бути продовжений у порядку та на умовах визначених Розділом 4 цього договору. За користування кредитом клієнт сплачує ТОВ "Авентус Україна" 1,90 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4. цього договору, у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація (п.п. 1.5.1 Кредитного договору). Згідно з п. 3.1 Кредитного договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт". До періоду розрахунку процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту, але не включається дата повернення кредиту, вказана в Графіку платежів, крім випадку, якщо в межах строку надання кредиту, визначеного у п. 1.4 Договору, відбулася пролонгація строку крудиту відповідно до п. 4.2 Договору, де проценти нараховуються і за дату повернення кредиту, вказану в Графіку платежів (п. 3.2 Кредитного договору). Відповідно до пп. 4.3.1 сторони домовилися, що у випадку, якщо на дату закінчення строку кредиту наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.п. 4.2.2-4.2.4 Договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту. Згідноз пп. 4.3.2 Кредитного договору споживач надає згоду на автропролонгацію строку кредиту на умовах, передбачених пп. 4.3.1 Договору. Відповідно до п. 6.1 Кредитного договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, крім випадку, визначеного в пп. 6.1.1 Договору. Якщо відбулося продовження строку користування кредитом в порядку автопролонгації, повернення кредиту здійснюється не пізніше дня, що є новою датою повернення кредиту, та відображається споживачу в кабінеті, а сплата процентів, що нараховуються за день автопролонгації, здійснюється в день такої автопролонгації, крім випадку, визначеного в пп. 6.1.1 Договору. Підпунктом 3 п. 5.1 Кредитного договору передбачено, що ТОВ "Авентус Україна" має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди позичальника. Між ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" та ТОВ "Авентус Україна" 18 квітня 2023 року укладено договір факторингу № 18.04/23-Ф, відповідно до умов якого ТОВ "КУ "Авентус Україна" відступило за грошові кошти ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" право грошової вимоги, строк зобов`язань яких настав або виникне в майбутньому до боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ "Авентус Україна". Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1 та є невід`ємною частиною договору. Згідно із витягом із реєстру боржників до договору факторингу № 18-04/2023 від 18.04.2023 року ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" набуло права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 4994673 в сумі 64840 гривень, з яких 20000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 44840 грн сума заборгованості за відсотками. Усупереч умовам Кредитного договору відповідачка не виконала своїх зобов`язань. Після відступлення позивачу прав грошової вимоги до відповідачки, остання не здійснила жодного платежу для погашення заборгованості за Кредитним договором. Установлено, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з Кредитного договору. Згідно з частинами першою, третьою\~статті 509 ЦК\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 5 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" (далі Закону) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514\~ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Разом з тим, згідно з частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12, провадження №14-10 цс 18, від 28 березня 2018 року). Відповідно до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, встановивши укладення між сторонами договору про надання споживчого кредиту № 4994673 від 29.10.2021 року та наявність заборгованості за ним, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 31400 грн, що складається з 20000 грн заборгованості за тілом кредиту та 11400 грн відсотків за користування кредитом, нарахованих у межах строку кредитування з 29 жовтня 2021 року по 28 листопада 2021 року. Посилання позивача на пролонгацію строку кредиту є недоведеним, виходячи з наступного. Відповідно до п. 3.1 Кредитного договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредитування (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та або у році. За положеннями пп. 4.2.2 Кредитного договору пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі, не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. Якщо споживач, здійснюючи вказаний платіж, не бажає продовжувати строк користування кредитом, споживач зобов`язаний повідомити про це товариство в один із способів, наведених у цьому договорі. Належних та допустимих доказів пролонгації Кредитного договору матеріали справи не містять, оскільки така пролонгація за умовами договору мала здійснюватися шляхом здійснення платежу на користь позивача та погодження останнім пропозиції (оферти) позичальника про це. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачка з дати укладення договору по дату відступлення прав вимоги не здійснила жодного платежу на оплату заборгованості за Кредитним договором (а.с. 53- 66). Як вбачається з п. 4.3 Кредитного договору, сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутись пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача. Споживач дає згоду на автопролонгацію строку кредиту. Однак відомостей про надання відповідачкою згоди на автопролонгацію строку кредитного договору матеріали справи не містять. До позовної заяви\~\~позивачем долучено паспорт споживчого кредиту (а.с. 49-51), таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 74), в яких зазначено дату повернення кредиту 28 листопада 2021 року, суму процентів за користування кредитом в розмірі 11400 грн, а також карткуобліку\~договору (розрахунок заборгованості), що не є доказом,\~який\~підтверджує\~згоду відповідачки на автопролонгацію\~строку кредиту на 90 днів після 28 листопада 2021 року. Частиною 8 ст. 18 Закону України\~"Про захист прав споживачів"\~установлено, що нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Враховуючи нечіткість умов пункту 4.3 Кредитного договору про автопролонгацію строку кредитування без згоди позичальника з урахування погоджених умов у вказаному пункті 4.2.2, беручи до уваги, що позивачем не надано суду достатніх, достовірних та допустимих доказів на підтвердження того, що сторони погодили і відповідачка дала згоду на автопролонгацію договору після 28 листопада 2021 року і продовження строку кредиту, суд доходить висновку про недоведеність позивачем факту продовження строку кредитування понад тридцять днів, який було визначено у пункті 1.4 Кредитного договору. Таким чином, підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача процентів за користування кредитом за межами строку кредитування у період з 29 листопада 2021 року по 24 лютого 2022 року включно на суму 33440 грн відсутні. Крім того, ст. 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем заявлено вказані вимоги за період з лютого 2022 року по серпень 2023 року включно. При цьому позивачем не враховано пункт 18\~Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З огляду на наведене суд відхиляє розрахунок позивача щодо нарахування трьох відсотків річних та інфляційних втрат на суму боргу відповідача за період з лютого 2022 року по серпень 2023 року, тобто після початку введення воєнного стану в Україні. Водночас, у зв`язку із прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачкою, з неї слід стягнути на користь позивача інфляційні витрати на суму боргу та три відсотки річних за період з 29 листопада 2021 року по 23 лютого 2022 року, виходячи з наведених нижче розрахунків. Індекс інфляції за період з 29 листопада 2021 року по 23 лютого 2022 року становить: за грудень 2021 року 100,60%, січень 2022 року 101,30%, лютий 2022 року 101,60%. Інфляційні втрати становлять 1099 грн, зокрема: за грудень 2021 року 188 грн 40 коп. (100,6*31400:100-31400), за січень 2022 року 408 грн 20 коп. (101,3*31400:100-31400), за лютий 2022 року 502 грн 40 коп. (101,6*31400:100-31400). Розрахунок 3% річних здійснюється за формулою: сума санкції = С * 3 * Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. Отже,\~3%\~річних за\~період з\~29\~листопада 2021\~року по\~23\~лютого 2022\~року становить: 31400*3*87:365:100 = 224 грн 53 коп. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 4994673 від 29.10.2021 в сумі 32723 грн 53 коп., з яких 20000 грн тіло кредиту, 11400 грн відсотки за користування кредитом, 1099 грн інфляційні втрати, 224 грн 53 коп. 3% річних. Суд відповідно до ст. 141 ЦПК України стягує із відповідачки на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору, розмір яких є мінімальним. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За правилами ч .8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: договір про надання правової допомоги № 10/01-2023 від 10.07.2023, укладений між ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" та адвокатом Столітнім М.М.; звіт про надання правової допомоги згідно Договору № 10/01-2023 від 10.07.2023, відповідно до якого позивачу було надано правову допомогу на загальну суму 10000 грн (збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором; складання позовної заяви в справі про стягнення заборгованості за кредитним договором; подання до суду позовної заяви в інтересах клієнта); платіжна інструкція № 1117 від 09.08.2023 та рахунок на оплату по замовленню № 783/10/08 від 10.08.2023, відповідно до яких ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" сплачено адвокату Столітньому М.М. грошові кошти в сумі 10000 грн за договором № 10/07-2023 від 10.07.2023. Таким чином, витрати за надану професійну правничу допомогу, які поніс позивач є реальними, доведеними, тобто є такими, що підтверджені належними доказами, а тому підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Відповідачка щодо неспівмірності понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу не заявляла. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог. Таким чином, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] в користь ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3886 грн 70 коп. (32723,53/84193,41*10000).

Outcome: partial