Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-10 00:00:00

1. Зміст доводів пред`явленого позову. У травні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та посилається на те, що він працював в ПрАТ «Будівельно-монтажне управління №53» (далі - ПрАТ «БМУ №53») на посаді заступника президента із загальних питань начальником штабу цивільної оборони. Відповідач неналежним чином виконував обов`язок по виплаті заробітної плати, у нього виникла заборгованість у розмірі 17283 гривень 19 копійок. 31 січня 2022 року наказом директора ПрАТ «БМУ №53» №2601/22-3к від 26 січня 2022 року позивач був звільнений з роботи за угодою сторін, на підставі ч.1 ст.36 КЗпП України. Однак при звільненні з роботи ПрАТ «БМУ №53» не провело розрахунок з позивачем. Тому [PERSON] просить суд стягнути з відповідача заборгованість по виплаті заробітної плати в розмірі 17283 гривень 19 копійок, середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 195859 гривень 00 копійок. 2. Процесуальні дії, вчинені у цивільній справі. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 травня 2023 року (а.с.21) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим [PERSON] , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Семенюті О.Ю. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 29 травня 2023 року (а.с.22-23) було залишено без руху позовну заяву [PERSON] . Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 26 червня 2023 року (а.с.50) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду, занесеною до протоколу судового засідання, від 11 вересня 2023 року, було вирішено проводити заочний розгляд справи у відсутність відповідача У судовому засіданні позивач підтримує позов та наполягає на його задоволенні. Представник відповідача повторно не з`явився у судове засідання та не надіслав відзив на пред`явлений позов. ПрАТ «БМУ №53» у встановленому порядку повідомлявся про час та місце розгляду цивільної справи. Це підтверджується поштовою кореспонденцією (а.с.57, 64). 3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [PERSON] працював в ПрАТ «БМУ №53» на посаді заступника президента із загальних питань начальником штабу цивільної оборони. Ця обставина підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] , заведеної на ім`я [PERSON] (а.с.31-36). Наказом директора ПрАТ «БМУ №53» №2601/22-3к від 26 січня 2022 року позивач був звільнений з роботи за угодою сторін, на підставі ч.1 ст.36 КЗпП України з 31 січня 2022 року. Спірні правовідносини регулюються главою VII «Оплата праці» КЗпП України. 4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Відповідно до ч.1 ст.116, ч.1 ст.117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у вказаний строк при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно з ч.2 ст.117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду у пунктах 89, 90, 92 постанови від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і що таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми. Сама лише наявність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум; момент виникнення такого спору, прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника, істотність розміру недоплаченої суми порівняно із середнім заробітком працівника не впливають на розмір майнових втрат, яких зазнає працівник у зв`язку з простроченням розрахунку. З іншого боку, істотним є період такого прострочення. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та, визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково. Відповідно до п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 8 лютого 1995 року, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Зі змісту довідки про заборгованість, виданої генеральним директором [PERSON] та головним бухгалтером Момот Т.В. ПрАТ «БМУ №53» від 28 лютого 2022 року, станом на 8 лютого 2022 року сума заборгованості відповідача перед [PERSON] становить 17283 гривні 19 копійок. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що ПрАТ «БМУ №53» належним чином виплатило позивачу заробітну плату та провело з ним розрахунок при звільненні з роботи. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України відповідач не надав суду докази того, що провів розрахунок з позивачем станом на день ухвалення рішення суду. З огляду на це суд висновує, що з ПрАТ «БМУ №53» на користь [PERSON] належить стягнути заборгованість по виплаті заробітної плати у розмірі 17283 гривень 19 копійок. У зв`язку з тим, що ПрАТ «БМУ №53» допустило затримку розрахунку при звільненні позивача, у відповідача виник обов`язок виплатити на користь [PERSON] середній заробіток. Зі змісту індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON] (а.с.37-41) вбачається, що в листопаді 2021 року розмір заробітної плати [PERSON] без відрахувань складав 10600 гривень 00 копійок, в грудні 2021 року 10963 гривні 51 копійка. Кількість відпрацьованих ним днів в листопаді 2021 року та в грудні 2021 року становила по 22 робочих дні. Ці обставини свідчать про те, що станом на день звільнення [PERSON] з роботи розмір його середньоденного заробітку становив 490 гривень 08 копійок ((10600,00 + 10963,51) : (22+22)). Кількість днів затримки розрахунку при звільненні позивача за період з 1 лютого 2022 року по дату звернення позивача до суду 24 травня 2023 року становить 341 робочий день, тому на користь позивача підлягав стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 167117 гривень 28 копійок (490,08 грн * 341 день). Однак суд, з урахуванням розміру недоплаченої суми позивачу та строку прострочення розрахунку вважає за можливе зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, до суми у розмірі 17283 гривень 19 копійок, а саме до розміру заборгованості по виплаті заробітної плати. З огляду на це суд вважає, що з ПрАТ «БМУ №53» на користь позивача належить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 17283 гривень 19 копійок. Підстави для стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку в більшому розмірі відсутні. Відтак, з метою відновлення порушеного права позивача на працю достатньо стягнути з ПрАТ «БМУ №53» на користь [PERSON] заборгованість по виплаті заробітної плати в розмірі 17283\~гривень 19\~копійок та середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 17283 гривень 19 копійок. 6. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 1958 гривень 59 копійок за позовну вимогу щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Ця обставина підтверджується квитанцією від 21 червня 2023 року (а.с.26). Позов [PERSON] в цій частині вимог задоволений частково, а саме на 8,82 % (17283,19 ? 100% / 195859,00). З огляду на це, з ПрАТ «БМУ №53» на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 172 гривень 75 копійок (1958,59 / 100% ? 8,82%).

Outcome: partial