Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

Представник позивача (надалі - Банк) звернувся до з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що\~ [PERSON] , звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 29.10.2008р. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі-Договір), що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Вказує, що Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, який згодом було збільшено до 40000,00грн. Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а відповідач\~ належним чином зобов`язання за даним договором не виконав, що призвело до того, що станом на 11.07.2022р. відповідач має перед банком заборгованість в сумі 38752,64грн., яка складається з: 33352,83грн. - заборгованість за тілом\~ кредиту; 0,00грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 5399,81грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 0,00 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 0,00 грн - нарахована пеня; 0,00 грн; 0,00 грн - нарахована комісія. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором, що є порушенням законних прав та інтересів Банку та стало підставою для звернення до суду з позовом. За таких обставин позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 29.10.2008р.\~ у\~ розмірі 38752,64грн. та сплачений судовий збір на\~ суму 2481,00грн. Ухвалою від 21.11.2022р. суд прийняв позовну заяву до розгляду з Червоноградського міського суду та відкрив спрощене позовне провадження у справі, надав відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву [PERSON] , просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. На обґрунтування своєї позиції зазначає, що\~ анкета-заява клієнта-фізичної особи про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк» підписана між сторонами є безпідставною, оскільки не вказано з якими саме Правилами надання банківських послуг, відсотками та штрафними санкціями він ознайомився. Позивач не долучив до позовної заяви доказів того, що саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які розміщені на сайті: www.privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору, були надані відповідачу для ознайомлення. Також, підписана анкета-заява, яка підписана представником позивача, не містить підтвердження повноваження особи, тому неможливо встановити, що її підписали уповноважені особи. Зазначає, що розрахунок заборгованості не є належним і достовірним доказом, оскільки є лише таблицею нарахувань та не містить доказів по руху коштів по картковому рахунку (ні розрахунку суми боргу ні доказів існування суми боргу).\~ Щодо існування суми боргу в розмірі 38752,64грн. вважає такий не обґрунтованим, оскільки у тіло кредиту включалися відсотки за рахунок кредиту. Банк самостійно нараховував та списував з рахунку тіла кредиту 25519,73грн., на які також повторно було нараховані відсотки та включено до загальної суми заборгованості. Таким чином не можливо достовірно визначити, яка саме сума заборгованості підлягає стягненню та взагалі чи існує будь-яка заборгованість. Позивачем не доведено розмір заборгованості за тілом кредиту, оскільки з доданих до позовної заяви документів вбачається переплата за тілом кредиту. Оскільки позивачем не надав доказів укладення кредитного договору на тих умовах, що зазначені у позовній заяві, вважає позов безпідставним і таким що не підлягає до задоволення. У відповідь на відзив представник позивача зазначає, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено що відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заявці про приєднання. Підписавши заяву Банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг,\~ Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому. Враховуючи вищевикладене, заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку та у відділеннях складають Договір про надання банківських послуг а зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином не суперечить\~ чинному законодавству України. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії для настання цивільних прав та обов`язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору. Позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 29.10.2008 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що [PERSON] висловив згоду про укладення договору та виявив бажання оформити на своє ім`я Кредитку «Універсальна» та особистим підписом засвідчив, що «Я згоден з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта. Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді...Я зобов`язуюся виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку». Із виписки з карткового рахунку про рух коштів, вбачається що відповідач користувався коштами (отримував через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів) та частково сплачував заборгованість за договором. Посилання відповідача на невідповідність оформлення документів вважає необґрунтованими оскільки банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів (№578/5 від 12.04.12р.), підписаний представником банком Гребенюк О.С. на якого видана довіреність, яка також долучена до матеріалів справи. Згідно виписки по рахунку, вбачається, що Відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що Відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за Договором. Тому посилання Відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги. В запереченнях у відповідь на відзив [PERSON] зазначає, що не визнає наведені у відповіді на відзив аргументи та вважає їх безпідставними та необґрунтованими з огляду на таке. Позивачем не доведено укладення кредитного договору а Анкета-заявка, яка підписана представником банку, не доводить повноваження особи для вчинення відповідної процесуальної дії. Відсутні будь-які докази нарахування кредитних коштів на картковий рахунок позивача, не ознайомлено з графіками платежів та розрахунку сукупної вартості кредиту. Твердження позивача про те, що грошові кошти були надані йому за Умовами та правилами надання банківських послуг, на які посилається позивач, не відповідають дійсності. Також вважає, що виписка з карткового рахунку є лише роздруківкою та не відповідає вимогам документообігу. Також відповідач не погоджується із списанням відсотків за рахунок тіла кредиту, нарахуванням відсотків та комісій.\~ Відповідач переплатив за тілом кредиту. Також зазначає, що позивач не вжив заходів щодо досудового порядку врегулювання даного питання. В письмових поясненнях представник позивача просить суд позовні вимоги задовольнити повністю, надав доводи, аналогічні позовній заяві, спростовує заперечення відповідача та посилається на норми чинного законодавства. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 29.10.2008 року [PERSON] (далі - Відповідач) звернувся до АТ КБ «Приватбанк» (далі - Позивач, Банк) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 29.10.2008р. Згідно з довідкою АТ КБ «Приватбанк» [PERSON] надано п`ять кредитних карток: [NUMBER] тип картки «Миттєва», 29.10.2009-09/12 тип картки «Миттєва», 17.07.2013-10/16 тип картки «Універсальна», 02.06.2016-05/19 тип картки «Універсальна GOLD», 23.04.2019-01/23 тип картки «Універсальна GOLD». Згідно з наданою позивачем довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] встановлено, що 02.02.2009р. відбувся старт карткового рахунку № [NUMBER] а 30.06.2018р. встановлений кредитний ліміт у розмірі 5000,00грн., який 02.03.2020р. максимально збільшено до 40000,00грн., проте вже 04.11.2020р. зменшений до 0,00 грн. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором № б/н від 29.10.2008р.відповідач станом на 11.07.2022р. має заборгованість перед банком у розмірі 38752,64грн., яка складається з наступного: 33352,83грн.\~ - заборгованість за тілом кредиту; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 5399,81грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 0,00 грн - нарахована пеня; 0,00 грн - нарахована комісія. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Умови і правила надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У анкеті-заяві позичальника від 29.10.2008 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченими відсотками. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі її розмір і порядок нарахування, крім анкети-заяви позичальника, розрахунку кредитної заборгованості за договором б/н від 29.10.2008р., та виписки по рахунку за цим договором, посилався на витяг з «Тарифів», витяг з Умов та правил, паспорт споживчого кредиту, як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з «Тарифів», Умов та правил розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказаний витяг на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови щодо сплати пені та штрафів у зазначених розмірах та порядку їх нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, про що виснував у своїй постанові від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) Верховний Суд України і що не довів позивач при розгляді вказаної справи. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві-анкеті домовленості сторін про сплату процентів, штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком витяг з Умов та правил не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку які розміщені на сайті банку та містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 29.10.2008р. шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді обов`язок щодо сплати процентів та відповідальність за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19, які у відповідності до вимог п.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Також, суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 29.10.2008р. у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо - зазначений паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. Таким чином, як встановлено вище, анкета-заява, яка підписана відповідачем, не містить домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами та посилання на паспорт споживчого кредиту, як складову договору. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а також враховуючи, що факт отримання кредиту та його розмір відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом виконання боржником зобов`язання з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, - виписки за договором № б/н за період 02.02.2009р. 12.07.2022р. баланс на кінець періоду складає мінус 38752,64грн. Таким чином, як встановлено з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки за договором № б/н від 29.10.2008р. та виписки за договором\~ максимальний кредитний ліміт був встановлений відповідачу в розмірі 40000.00грн., який він фактично використав, тому суд дійшов висновку про наявність часткового задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк», а саме стягнення заборгованості за тілом кредиту. В частині позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом відмовити. Більше того, з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року, справа № 342/180/17 зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Враховуючи наведене, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем, позивач дотримався вимог, передбачених ч.2 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» в частині повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. В свою чергу, Велика Палата Верховного Суду у вказаній вище постанові зауважила, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір у виді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погодилась із тим, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Доводи відповідача про те, що заборгованість відповідача перед банком відсутня, а навпаки наявна переплата, суд відхиляє, оскільки відповідач фактично користувався наданими кредитним коштами, періодично сплачував заборгованість за кредитним договором, визнав, що тіло кредиту становить 40000.00грн., однак контррозрахунок з метою спростування розміру заборгованості він не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог 2135,29гпн (33352,83 х 2481,00 :38752,64).

Outcome: partial