Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-05 00:00:00

17 липня 2023 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Просили визнати за ними право власності по 1/5 частині житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] та визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на 1/5 (одну п`яту) частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Мотивуючи позовні вимоги тим, що [INFO] помер [PERSON] . На момент смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . В одному господарстві з померлим були зареєстровані: дружина - [PERSON] . син - [PERSON] . Заяву про прийняття спадщини подав син померлого - [PERSON] . 10.09.2014 [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку розміром 3,6194 га., що розташована на території Савинцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5323287200:00:001:0093. До складу спадковою майна входить також житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Вони, як члени сім`ї померлого, вважали, що будинок належав батьку і чоловіку - [PERSON] . [INFO] [PERSON] , спадкоємець померлого, звернувся до нотаріуса з усною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, але отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки право власності на будинок, що належав померлому в 1/5 частці не оформлене і не зареєстроване. Згідно довідки №854-Т, яка видана 07.07.2023 ДКП «Миргородтехінвентаризація» станом на 31.12.2012 за даними інвентаризаційної справи право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , не зареєстроване. Після зазначеної дати право власності теж ні за ким не реєструвалося, про що свідчить Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка отримана 31.05,2023 року за № 334096806 . Рішення щодо оформлення права власності на житлові будинки у селі Зелений Кут було прийняте виконавчим комітетом Савинцівської сільської Ради народних депутатів 26.03.1997. В архівній довідці № 01-38/234 від 10.11.2021 видана архівним відділом Миргородської РДА зазначено, що виконком сільської ради надав право на оформлення права приватної власності на будинок по [ADDRESS] [PERSON] 1/5, [PERSON] 1/5, [PERSON] 1/5, [PERSON] 1/5, [PERSON] 1/5. \~ \~ \~ \~ Згідно записів у погосподарській книзі № 19 села Зелений Кут Савинцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області за 1991 - 1995 роки сторінки 63-64, у 1991 році домогосподарство, за адресою: [ADDRESS] , належало до суспільної групи «колгоспний двір». Отже, спірний будинок є спільною частковою власністю всіх членів сім`ї: [PERSON] - 1/5 частка; [PERSON] - 1/5 частка; [PERSON] - 1/5 частка; [PERSON] - 1/5 частка; [PERSON] - 1/5 частка. Враховуючи той факт, що [PERSON] помер, а його спадкоємцем є син - [PERSON] , власниками спірного житлового будинку на даний час є: [PERSON] - 1/5 частка; [PERSON] - 1/5 частка; [PERSON] - 1/5 частка; [PERSON] - 2/5 частки (з врахуванням успадкованої після смерті [PERSON] ().). Рішенням державного реєстратора від 15.06.2023 [PERSON] відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень, так як документ подано неповноважною особою, оскільки головою домогосподарства зазначений [PERSON] та не поданий документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку. Земельна ділянка, на якій розташований спірний будинок, нами не приватизована, заяви про приватизацію землі не подавали. В зв`язку з вищевикладеним, позивачі змушені звернутися до суд з даним позовом. Відповідно до ухвали судді від 19 липня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання . Ухвалою суду від 30 серпня 2023 року підготовче провадження по справі закрите та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачі в судове засідання не з`явилися, направили заяву, просили розгляд справи проводити у їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі (а.с. 65). Представник відповідача Великосорочинської сільської ради в судове засідання не з`явився, в поданій заяві просив проводити розгляд справи без участі представника (а.с. 69). В зв?язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , яке видане 11.03.2014 виконавчим комітетом Савинцівської сільської ради (а.с.15). [PERSON] є сином померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.09.1990 (а.с. 18). [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 26.09.1975 (а.с.17). Відповідно до довідки №26 від 07.12.2021 виданої виконавчим комітетом Великосорочинської сільської ради Миргородського району, на момент смерті померлий [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , разом з дружиною [PERSON] , сином [PERSON] (а.с.16). 29 березня 2014 року приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Наконечною Н.П. була заведена спадкова справа № 109/2014. Згідно довідки № 854-Т, виданої 07.07.2023 ДКП «Миргородтехінвентаризація» станом на 31.12.2012 право власності на будинковолодіння по [ADDRESS] не зареєстроване (а.с. 23). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.05.2021 право власності на вищезазначений житловий будинок не реєструвалося (а.с.24). Відповідно до архівної довідки №01-38/234 від 10.11.2021 рішенням щодо оформлення права власності на житлові будинки у селі Зелений Кут, прийняте виконавчим комітетом Савинцівської сільської Ради народних депутатів 26.03.1997, надано право оформити право приватної власності на будинки, зокрема [ADDRESS] : [PERSON] 1/5, [PERSON] 1/5, [PERSON] 1/5, [PERSON] 1/5, [PERSON] 1/5 (а.с. 25). Згідно записів у погосподарській книзі № 19 села Зелений Кут Савинцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області за 1991 - 1995 роки сторінки 63-64, у 1991 році домогосподарство, яке діяло за адресою [ADDRESS] , належало до суспільної групи «колгоспний двір» що підтверджується випискою з по господарської книги № [NUMBER] , яка видана 06.06.2023 року виконавчим комітетом Великосорочинської сільської ради (Савинцівський старостинський округ № 5) за № 155/08-06/5. Особовий рахунок домогосподарства № [NUMBER] . У період 1991 - 1995 роки в домогосподарстві проживали і були зареєстровані: [PERSON] - голова двору; [PERSON] - дружина; [PERSON] дочка; [PERSON] - син; [PERSON] син (а.с.26). [PERSON] змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » після реєстрації шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] , яке видане виконкомом Савинцівською сільською радою Миргородського району Полтавської області 24.09.1995 (а.с. 10). Відомості щодо реєстрації права власності на земельну ділянку, на якій розташований вищезазначений житловий будинок, відсутні, що підтверджується довідкою №151/08-06/5 виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради від 06.06.2023 (а.с.28). Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] житловий будинок збудований до 1992 року . Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень, що викладені у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) \~ \~ \~ \~право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після, припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору ( в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) \~ \~ \~ \~розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. З викладеного вище слідує, що майно колгоспного двору на праві спільної сумісної власності, частки якого є рівними, належало: [PERSON] - 1/5 частка; [PERSON] - 1/5 частка; [PERSON] - 1/5 частка; [PERSON] - 1/5 частка; [PERSON] - 1/5 частка. Після смерті [PERSON] [INFO] , відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/5 частина житлового будинку, яка належала померлому. Відповідно до спадкової справи, син померлого [PERSON] 29.03.2014 подав заяву до нотаріуса про прийняття спадщини (а.с. 50 зворот). Дружина померлого [PERSON] подала заяву про відмову від належної їй частки спадкового майна за законом після смерті чоловіка [PERSON] (а.с.51). 10 вересня 2014 року спадкоємиця [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку розміром 3,6194 га., що розташована на території Савинцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5323287200:00:001:0093 (а.с. 20,21). 03.06.2023 постановою приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Наконечною Н.П. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок (а.с. 22). Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли цивільні правовідносини щодо спадкування, зокрема, щодо спадкування за законом, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно. Судом встановлено, що домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , в рівних долях належало: [PERSON] - 1/5 частка; [PERSON] - 1/5 частка; [PERSON] - 1/5 частка; [PERSON] - 1/5 частка; [PERSON] - 1/5 частка. Вказаний факт підтверджується доказами, дослідженими судом, зокрема: архівною довідкою №01-38/234 від 10.11.2021 відповідно до якої у рішенні №5 протоколу засідання виконавчого комітету Савинцівської сільської Ради народних депутатів від 26.03.1997 «Про оформлення прав власності на будинки, що розташовані в селі Зелений Кут», надано право оформити право приватної власності на будинки, зокрема [ADDRESS] : [PERSON] - 1/5 частка; [PERSON] - 1/5 частка; [PERSON] - 1/5 частка; [PERSON] - 1/5 частка; [PERSON] - 1/5 частка (а.с.25). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно, зокрема, за законом, і регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України. Так, згідно із ст.ст.41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Статтею 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність особи припиняється у зв`язку з її смертю, тобто померла особа не може мати майна на праві власності. Статтями 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про право власності, порядок її набуття та припинення права власності, в тому числі, в порядку спадкування. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.3 ст.1223, ч.1 ст.1220 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 № 7, право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. 5 серпня 1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Оскільки відповідно до технічного паспорту на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] житловий будинок збудований до 1992 року, тому він не є самочинним будівництвом. Відповідно до ч. 1 ст. 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Господарські будівлі та споруди є приналежністю житлового будинку. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Миргородської міської ради від 21.06.2023 представнику [PERSON] відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень, так як головою домогосподарства зазначений [PERSON] та не поданий документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку (а.с. 27). Враховуючи перевірені у судовому засіданні докази, суд вважає, що факт належності спадкодавцю [PERSON] на праві власності 1/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами підтверджений, а тому зазначений будинок з господарськими будівлями та спорудами входить до складу спадщини після його смерті. [PERSON] є спадкоємцем по закону майна, яке належало померлому батьку [PERSON] , вчинив дії по прийняттю спадщини, інший спадкоємець [PERSON] звернулася із заявою про відмову від прийняття спадщини після сперті чоловіка [PERSON] , тому [PERSON] набув право на це майно в порядку спадкування. Це право відповідачем не оспорюється, а отже підстав для визнання спадщини відумерлою немає. Оскільки право [PERSON] на оформлення його спадкових прав на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами померлого [PERSON] порушено, то воно підлягає судовому захисту шляхом визнання судом права власності порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] на 1/5 (одну п`яту) частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Також судом встановлено, що позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на законних підставах, як члени колгоспного двору набули право власності по 1/5 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, збудованих до 1992 року, однак в державній реєстрації права власності відмовлено, тому відповідно до положень ст. 392 ЦК України за позивачами необхідно визнати право власності по 1/5 (одній п`ятій) частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги позивачів грунтуються на вимогах закону, тому позов підлягає до задоволення. В зв`язку з тим, що позивачі не просили стягувати судові витрати з відповідача та у зв`язку із задоволенням позову, виходячи з роз`яснень п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства про розгляді справ у суді першої інстанції», де вказано, що витрати на оплату судового збору в повному обсязі покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки,

Outcome: approved