Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

в лютому 2021 року позивая [PERSON] через свого представника адвоката Конюшка Д.Б. зврнувся до суду із позовом до відповідачів ПрАТ «Страхова компанія «Вусо», АТ «Укрпошта», Дирекції «Автотранспошта» АТ «Укрпошта», третя особа: [PERSON] , в якому просив стягнути із відповідача ПрАТ «СК «Вусо» на користь позивача невиплачену частину страхового відшкодування в розмірі 8875,74 грн.; стягнути із відповідачів АТ «Укрпошта», та Дирекції «Автотранспошта» АТ «Укрпошта» на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 7153,61 грн., та моральну шкоду в сумі 6000,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 24.07.2020 року о 08-35 год. в м. Києві по вул. Татарській, 38 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Газ 3309» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який виконував свої трудові обов`язки, як найманий працівник АТ «Укрпошта», та транспортного засобу «Шкода» д.н.з. [NUMBER] , який належить позивачу. В результаті зазначеної аварії транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, та позивачу було завдано матеріальної шкоди. Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22.09.2020 року у справі № 761/25469/20, [PERSON] було визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Позивач вказує, що цивільно-правова відповідальність винної на момент ДТП особи була застрахована ПрАТ «СК «Вусо». Звернувшись до зазначеної страхової компанії позивачу було виплачено страхове відшкодування в сумі 22007,22 грн. Однак. Позивач вказує, що відповідно до звіту № 340/09-20 від 29.09.2020 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Шкода» д.н.з. [NUMBER] складає суму в розмірі 30882,96 грн., а тому страховою компанією не було виплачено позивачу страхове відшкодування в повному обсязі, та із ПрАТ «СК «Вусо» на користь позивача підлягає стягненню решта суми страхового відшкодування в розмірі 8875,74 грн. (30882,96 грн. - 22007,22 грн.). Крім того, позивач вказує, що винна в ДТП особа була найманим працівником АТ «Укрпошта», та дорожньо-транспортна пригода відбулась під час виконання ним своїх трудових обов`язків, а тому за вимогами закону із відповідачів АТ «Укрпошта», та Дирекції «Автотранспошта» АТ «Укрпошта» на користь позивача підлягає стягненню різниця між вартістю відновлювального ремоту автомобіля (38036,57 грн.) та страховим відшкодуванням (30882,96 грн.), а саме сума в розмірі 7153,61 грн. Крім того, позивачу було завдано моральної шкоди, оскільки, в зв`язку із пошкодженням належного йому транспортного засобу, позивач був позбавлений можливості користування основним засобом пересування, що негативно вплинуло на його моральний стан. Позивач вказує, що протиправними діями третьої особи, який був найманим працівником АТ «Укрпошта», йому було завдано моральних страждань, що оцінено позивачем в сумі 6000,00 грн., а відтак вказана сума підлягає стягненню із відповідачів АТ «Укрпошта», та Дирекції «Автотранспошта» АТ «Укрпошта» на користь позивача. Посилаючись на викладене, а також з огляду на те, що завдані позивачу збитки не відшкодовані в добровільному порядку, останній, вимушений звернутись до суду із даним позовом. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Сободяюк А.В. від 10.03.2021 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. В травні 2021 року до суду від представника відповідача АТ «Укрпошта» до суду надійшов відзив на позов, відповідно до якого сторона відповідача просила в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що товариство підтверджує факт існування дорожьо-транспортної пригоди, яка амала місце 24.07.2020 року за участі транспортного засобу Дирекції «Автотранспошта» АТ «Укрпошта», під керуванням [PERSON] , який перебував в трудових відносинах із Дирекцією «Автотранспошта» АТ «Укрпошта», та автомобіля, який належить позивачу. Однак, позивачем не надано доказів на підтвердження понесення моральних страждань та не доведено розмір пред`явленої до стягнення суми моральної шкоди. Крім того, витрати на правову допомогу стороною позивача також не підтверджені належними доказами, а відтак відсутні підстави для задоволення позову та стягнення судових витрат на правову допомогу. В червні 2021 року до суду від представника відповідача ПрАТ «СК «Вусо» надійшов відзив на позов, відповідно до якого сторона відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог до страхової компанії, посилаючись на те, що страхова подія дійсно відбулась 24.07.2020 року за участю забезпеченого страховою компанією полісом страхування АК-8933026 транспортного засобу «Газ 3309» д.н.з. [NUMBER] . Однак, звіт № 340/09-20 віж 29.09.2020 року про оцінку вартості матеріального збитку в сумі 30882,96 грн., наданий позивачем є недостовірним доказом, виготовлений із порушенням вимог методики, а відтак не підтверджує порушення з боку страхової компанії прав позивача. Так, за наслідками огляду транспортного засобу за участі позивача страховик провів оцінку матеріальної шкоди та вірно визначив суму страхового відшкодування в розмірі 22007,22 грн. (33121,86 грн. - вартість відновлювального ремонту, 26500,95 грн. - вартість матеріального збитку, 0,29 коефіцієнт фізичного зносу, 4401,44 податок на додану вартість на складники та запасні частини). Розрахунок суми страхового відшкодування в розмірі 22007,22 грн. проведено 04.08.2021 року, а 04.09.2021 року зазначену суму було перераховано на рахунок позивача. Страховою компанією отримано звіт № 25193 від 01.03.2021 року, за висновками якого страховиком було вірно проведено розрахунки вартості матеріального збитку і розміру сплаченого страхового відшкодування. Наведене свідчить про те, що страховою компанією було виплачено страхове відшкодування потерпілій особі в повному обсязі, а відтак відсутні підстави для стягнення пред`явленої суми зі страхової компанії в примусовому порядку. Крім того, представник відповідач просив зменшити розмір витрат на правову допомогу з огляду на його не співмірність. В червні 2021 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзиви відповідачів, відповідно до якої сторона позивача наполягала на задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що доводи страхової компанії про виконання обов`язку та сплату повної суми страхового відшкодування не відповідають дійсності, а наданий позивачем звіт відповідає вимогам методики. Крім того, відповідач АТ «Укрпошта» не заперечує факт завдання позивачу матеріальних збитків з вини особи, яка перебувала в трудових відносинах із товариством, що свідчить про наявність підстав для стягнення пред`явленої суми шкоди. Крім того, в частині відшкодування моральної шкоди, доводи сторони відповідача про недоведеність позовних вимог в цій частині є безпідставними, оскільки, позивач зазнав моральних страждань внаслідок пошкодження належного йому автомобіля, що свідчить про заподіянна йому моральної шкоди, яка має бути відшкодована роботодавцем винної особи. В червні 2021 року до суду від представника відповідача АТ «Укрпошта» надійшли заперечення, відповідо до яких сторона відповідача вказувала, що відповідач Дирекція «Автотранспошта» АТ «Укрпошта», як філія підприємства, не є належним відповідачем за пред`явленими позовними вимогами, а відтак в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Крім того, позовні вимоги до відповідача АТ «Укрпошта» є передчасними, оскільки, лише після ухвалення відповідного рішення суду щодо стягнення зі страхової компанії розміру страхових виплат, яким буде встановлено безспірність такого розміру коштів, можна буде розрахувати суму відшкодування (різницю), що має бути сплачена АТ «Укрпошта», а відтак наявні підстави для відмови в задоволенні позовних вимог до відповідачів АТ «Укрпошта», та Дирекці «Автотранспошта» АТ «Укрпошта», та закриття провадження у справі. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.07.2021 року, було виправлено описку в ухвалі суду від 23.02.2021 року та в ухвалі суду від 10.03.2021 року, та зазначено вірно прізвище третьої особи Требурт, замість помилково зазначеного Требут. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17.07.2021 року. було вирішено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. В зв`язку з відрядженям судді Слободянюк А.В. до Дніпровського районного суду м. Києва, на підставі розпорядження керівника апарату суду від 06.04.2022 року № 185, справу було повторно автоматично розподілено та виначено головуючого суддю Чередніченко Н.П. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.09.2022 року, у задоволенні клопотання представника відповідача Акціонерного товариства «Укрпошта» про закриття провадження в частині позовних вимог у даній справі було відмовлено. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 31.03.2023 року, в задоволенні клопотання представника позивача про призначення автотоварознавчої експертизи у даній справі було відмовлено. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.08.2023 року, у справі було закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Суду подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, просив позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача АТ «Укрпошта» в судове засідання не з`явився. Суду подав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач Дирекція «Автотранспошта» АТ «Укрпошта» явку свого представника в судове засідання не забезпечив. Про розгляд справи повідомлявся належним чином. Представник відповідача ПрАТ «СК «Вусо» в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи міститься письмова заява про розгляд справи без його участі, просив в задоволенні позовних вимог відмовити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. З будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Пояснення/заперечення на позов до суду не подав. З огляду на викладене, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено, що 24.07.2020 року о 08-35 год. в м. Києві по вул. Татарській, 38 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Газ 3309» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та транспортного зсобу «Шкода» д.н.з. [NUMBER] , який на час зазначеної пригоди належив позивачу. В результаті зазначеної аварії транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, та позивачу було завдано матеріальної шкоди. Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22.09.2020 року у справі № 761/25469/20, [PERSON] було визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. З огляду на викладене, позивач звільнений від доказування підстав для звернення до суду із вказаним позовом, оскільки, останній має право на отримання страхового відшкодування, як потерпіла особа та наявність вини в діях [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, в даному випадку, встановлена і не підлягає доказуванню. Вказане також не спростовано сторонами в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України. Позивач вказує, та судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність винної на момент ДТП особи була застрахована ПрАТ «СК «Вусо» відповідно до полісу № АК/8933026. 22.08.2020 року позивач звернувся до ПрАТ «СК «Вусо» із заявою про здійснення оцінки завданої шкоди та виплату страхового відшкодування. Відповідно до листа ПрАТ «СК «Вусо» від 10.09.2020 року, страхова компанія повідомила позивача щодо прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, у зв`язку із ДТП, яке мало місце 24.07.2020 року з вини забезпеченого транспортного засобу «Газ 3309» д.н.з. [NUMBER] . 10.09.2020 рок позивачу було перераховано суму страхового відшкодування в розмірі 22007,22 грн. Вказане також не заперечено сторонами в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України. Однак, позивач вказує, що йому страховою компанією було виплачено страхове відшкодування не в повному обсязі, та на підтвердження цієї обставини стороною позивача було надано суду звіт СОД ФОП [PERSON] № 340/09-20 від 29.09.2020 року, проведеного на замовлення позивача, відповідно до якого було встановлено, що вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Шкода» д.н.з. [NUMBER] складає суму в розмірі 30882,96 грн., а вартість відновлювального ремонту - 38036,57 грн. Позивач зазначає, що виплата відповідачем страхової суми була здійснена не в повному обсязі, а тому з огляду на висновки звіту, який було замовлено позивачем та розмір завданої матеріальної шкоди позивач вважає, що наявні підстави для стягнення решти суми в розмірі 8875,74 грн. зі страхової компаній. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог в цій частині, та заперечень сторони відповідача, суд приймає до уваги те, що відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно із ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно із ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентується спеціальним законом - Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно із ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних-транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно із ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати згідно п. 9.4. цієї статті за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Пунктом 12.1 ст. 12 Закону передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Відповідно до ч. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу, здійснюється відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року. Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості. Тому вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку це та сума, яку за Законом має сплатити страховик як страхове відшкодування. Згідно п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик,

Outcome: partial