Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-10 00:00:00

У серпні 2023 року [PERSON] звернувся до Хмельницького міськрайонного суду з позовом до Держави Україна про стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23.02.2023 року, яке було залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.04.2023 року, був задоволений його позов до УПП у місті Хмельницькому Департаменту патрульної поліції: скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ЕАР №6249054 від 04.12.2022 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП, а провадження у цій справі було закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Внаслідок формулювання стосовно нього протиправного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу, йому була спричинена моральна шкода, яка полягала у негативних емоціях, перенесених стресі та переживаннях, напруженому емоційному стані. Внаслідок протиправних дій співробітників УПП в Хмельницькій області він був змушений докладати додаткових зусиль для відновлення своїх прав, що порушило його звичний спосіб життя та призвело до душевних страждань, нервової напруги, порушило звичний ритм його життя, вплинуло на репутацію. З огляду на викладене просив стягнути з відповідача на його користь в якості відшкодування моральної шкоди 150\~000,00 гривень. У поданому Управлінням патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції відзиві відповідач позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Зазначено, що дії співробітників патрульної поліції щодо зупинки [PERSON] , який проїжджав блокпост, були законними. Також були і законними дії працівників патрульної поліції щодо винесення постанови щодо [PERSON] про притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки останній, у порушення вимог п.2.9в ПДР керував автомобілем із забрудненим номерним знаком, що не було можливості чітко визначити символи цього номерного знаку з відстані двадцяти метрів. Щодо відшкодування моральної шкоди просили врахувати, що жодних доказів докладання додаткових зусиль для відновлення своїх прав у зв`язку із винесення відповідної постанови позивачем не надано, а отже і факт спричинення йому моральної шкоди останнім не доведено. Так, під час оскарження позивачем відповідної постанови останній як до суду першої інстанції так і до суду апеляційної інстанції не з`являвся. Жодних доказів порушення життєвих зв`язків чи репутації позивача матеріали позову не містять. Також зазначено, що заявлена позивачем сума до відшкодування моральної шкоди нічим не обґрунтована та не підтверджена. В судове засідання позивач не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Подав письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Постановою інспектора 2 роти УПП в Хмельницькій області Семенюка В.М. серія ЕАР№6249054 від 04.02.2022 року [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.123 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 1190,00 гривень. Згідно вказаної постанови [PERSON] був визнаний винуватим у тому, що він 04 грудня 2022 року о 22 годині 33 хвилин керував автомобілем марки Suzuki Swift н.з. [NUMBER] , із забрудненим номерним знаком, яка не давала можливість чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, чим порушив вимоги п.2.9 в ПДР. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 23.02.2023 року (справа №686/597/23) позов [PERSON] був задоволений: постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ЕАР № 6249054 від 04 грудня 2022 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП скасовано, а провадження у даній справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Ухвалюючи вказане рішення суд першої інстанції по суті послався на не доведення факту вчинення [PERSON] правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.04.2023 року рішення Хмельницького міськрайонного суду від 23.02.2023 року (справа №686/597/23) залишено без змін. Застосовані норми права та позиція суду. Так, частиною 1статті 56\~Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.\~23\~ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.1 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Аналогічну норму містить ч.1\~ст. 1 Закону №266/94-ВР\~- відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу. Отже, конструкція частини 1 статті 1176\~ЦК України та статей\~1,\~2\~Закону №266/94-ВР свідчить про те, що відшкодування шкоди на підставі зазначеного Закону № 266/94-ВР може мати місце лише у разі незаконного притягнення особи до адміністративної відповідальності у вигляді накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт, а тому посилання позивача на наявність підстав для відшкодування моральної шкоди відповідно до вказаних норм законодавства є безпідставним. Частиною 6 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Згідно з ч. 1\~ст. 1173 ЦК України\~шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (ст. 1174 ЦК України). Отже, в деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього. При цьому саме на потерпілого (позивача) покладається обов`язок довести факт неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому (позивачу). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 вказано, що застосовуючи статті1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. Аналогічний висновок містить постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17. За змістом ст.ст.\~12,\~81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Представленими матеріалами справи встановлено, що Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 23.02.2023 року (справа №686/597/23), яке було залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.04.2023 року, було скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ЕАР № 6249054 від 04 грудня 2022 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП, а провадження у даній справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Ухвалюючи вказане рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, послався на факт недоведеності вчинення [PERSON] правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. Наведене, на переконання суду, цілком підтверджує факт заподіяння моральної шкоди позивачу, внаслідок винесення інспектором патрульної поліції постанови, якою [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді сплати штрафу. З огляду на викладене суд вважає, що вимоги позивача про стягнення на його користь моральної шкоди, пов`язаної із незаконним притягнення його до адміністративної відповідальності є обґрунтованими. Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди позивачем зазначено, що внаслідок незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності він був змушений докладати додаткових зусиль для відновлення своїх прав, що порушило звичайний спосіб та ритм його життя, вплинуло на репутацію. Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню, суд зазначає, що з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків, тривалості, глибини фізичних та душевних страждань, яких зазначав позивач, (фактично його права були поновлені судом шляхом скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, жодних доказів настання фактичних наслідків негативного впливу на репутацію позивача останнім не представлено, як і не представлено доказів в який спосіб незаконна постанова про притягнення до адміністративної відповідальності негативно вплинуло на його звичайний ритм життя) вважаю, що з урахуванням вимог розумності і справедливості з Державного бюджету України на користь позивача слід стягнути моральну шкоду у розмірі 1000,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial