Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-17 00:00:00

Позовні вимоги обґрунтовані зокрема тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі зі [PERSON] , який був розірваний, що підтверджується рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 09.03.2017 року. Від шлюбу народився син - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 09.03.2017 року, місце проживання дитини встановлено з матір`ю. Позивачем зазначено, що рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 22.02.2017 року з відповідача на її користь на утримання [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, починаючи з 20.01.2017 року і до досягнення ним повноліття. Добровільно рішення суду відповідач виконував лише частково, тому вона була вимушена звернутися до державної виконавчої служби. На сьогоднішній день Балаклійським ВДВС в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № 70877427 на підставі виконавчого листа №536/100/17, виданого Кременчуцьким районним судом Полтавської області 22.11.2022 року. Однак, відповідач, навіть при примусовому виконанні аліменти сплачує лише періодично. Позивач вказала, що вона самостійно здійснює утримання сина, надає йому виховання та матеріальне забезпечення, в той час як відповідач не бажає в повній мірі надавати допомогу на утримання дитини. Внаслідок вищезазначених дій відповідача, станом на 31.03.2023 року виникла заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 85 024,92 грн, що підтверджується довідкою- розрахунком заборгованості з аліментів, виданою Балаклійським ВДВС в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Таким чином, відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку по сплаті аліментів вже протягом багатьох років, матеріально не утримує сина та не надає допомоги, у зв`язку з чим вона змушена особисто нести всі необхідні витрати для забезпечення виховання, утримання та догляду за дитиною. Однак її доходів не вистачає для покриття навчання, лікування, придбання одягу, оплати комунальних послуг та інших необхідних витрат. У відповідача немає обставин, які б слугували підставою для звільнення від сплати аліментів. Відповідач знав про заборгованість, але не сплачував її. З урахуванням вказаного, просила суд: -стягнути з відповідача: неустойку (пеню) по заборгованості по аліментам в розмірі 85 024,92 грн, інфляційні витрати в розмірі 21 882,71 грн; три відсотки річних в розмірі 3 624,00 грн. Позивач в судове засідання не з`явилася. Від представника позивача до суду подано заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату розгляду справи повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем реєстрації. Заяви про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 280 ЦПК України). Суд, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Судом встановлено, що сторони по справі мають спільну дитину - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Виконавчим комітетом Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області 23.09.2014 року, актовий запис № 44. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів виданого Балаклійським відділом державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції встановлено що в провадженні державного виконавця знаходиться виконавче провадження № 70877427 з примусового виконання виконавчого листа № 536/100/17 виданого 22.11.2022 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області. Відповідно до вказаного виконавчого листа, присуджено до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 20.01.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Станом на 14.04.2023 року по ВП № 70877427, заборгованість [PERSON] зі сплаті аліментів на користь позивача на утримання сина [PERSON] [INFO] за весь період, становить 85024,92 грн. Відповідно розрахунку позивача на момент пред`явлення позову до суду, пеня у зв`язку із несплатою аліментів відповідачем становить 437927,77 грн, 3% річних - 3624 грн, інфляційні втрати 21 882,71 грн. Відповідно до ч. 2 статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Ч. 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (ч. 3 ст. 195 СК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що: «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)». Тобто, розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. Суд погоджується з наведеним позивачем розрахунком пені за несвоєчасну сплату аліментів та з урахування положень ст. 196 СК України, доходить висновку, що з відповідача підлягає стягненню пеня в розмірі 85024,92 гривень. Щодо позовних вимог про стягнення інфляційних витрат та 3 % річних по несплачених аліментах, суд зазначає наступне. Згідно позивних вимог, позивач разом зі стягненням пені, з посиланням на статтю 625 ЦК України, просила суд стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних по несплачених аліментах у період з березня 2020 року по березень 2023 року у сумі 25506,71 грн. Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Згідно ч. 2 вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Ст. 1 СК України встановлено, що Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Суд зазначає, що нормами Сімейного Кодексу окремо передбачена відповідальність за прострочення сплати аліментів у вигляді неустойки (пені) відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України та окремо за прострочення оплати додаткових витрат у вигляді індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних із простроченої суми, відповідно до ч. 4 ст. 196 СК України. Ч. 4 ст. 196 СК України встановлено, що у разі прострочення оплати додаткових витрат на дитину з вини платника такий платник зобов`язаний на вимогу одержувача додаткових витрат сплатити суму заборгованості за додатковими витратами з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних із простроченої суми. Тобто, обов`язок платника аліментів щодо сплати 3% річних, визначений у частині 4 статті 196 СК України лише за прострочення сплати додаткових витрат на дитину з вини платника. У вказаній справі у відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини, а не прострочення сплати додаткових витрат на дитину. З урахуванням вказаного, оскільки правовідносини сторін по даній справі регулюються нормами Сімейного кодексу України, який є спеціальним законом та чітко встановив відповідальність за несплату аліментів у вигляді пені відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних витрат та 3% задоволенню не підлягають. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подачу вказаного позову до суду, а тому з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: partial