Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

Представник АТ «Універсал Банк» (далі позивач) 10.08.2021 звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 03.11.2017 у розмірі 114 623,14 грн., яка складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) - 83680,58 грн., заборгованості за пенею -30942,56 грн.,. а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 грн. В обґрунтування вимог, представник позивача посилається на те, що між АТ «Універсал Банк» та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг «Monobank», відповідно до умов якого, відповідачу встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрат у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Порушення відповідачем зобов`язань по укладеному договору про надання банківських послуг «Monobank» від 03.11.2017 р. щодо своєчасного погашення кредиту зумовило звернення АТ «Універсал Банк» до суду із відповідним позовом. 28.08.2021 р. по справі було відкрите провадження та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін . 21.09.2021 р. до суду надійшов відзив на позов. Відповідачка зазначила , що надана анкета-заява від 03.11.2017 р. до договору про надання банківських послуг , яка хоч і містить підпис від імені відповідача , проте не містить даних . щодо погашення кредитної заборгованості , не містить істотних умов кредитування , порядку погашення кредиту, не містить посилання на сайт розміщення Умов та правил надання банківських послуг , Тарифів тощо , за для можливості ознайомлення клієнта банку з певними істотними умовами укладення договору або перенаправлення до інших електронних документів, які включають такі умови, в супереч вимогам ст. 12 ЗУ « Про електронну комерцію». Позивачем не надано належних доказів того , що Умови обслуговування рахунків фізичної особи та Витяг з Тарифів за карткою «Monobank» надіслані відповідачу у вказаній редакції та підписані відповідачем. Надані позивачем Умови обслуговування рахунків фізичної особи АТ «Універсал Банк « , з огляду на їх мінливий характер , не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов , чи можливості використання банком додаткових заходів , які збільшують вартість кредиту , чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником , а також , якщо ці умови прямо не передбачені ,як у даному випадку - в анкеті- заяві позичальника , яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Прохала відмовити у задоволенні позовних вимог. Також відповідач надала суду заяву про застосування строку позовної давності до стягнення пені в розмірі 30 942, 56 грн. Зазначила , що згідно розрахунку нарахування пені розпочинається з 01.08.2019 р. , в той час як позов поданий до суду 10.08.2021 р. Відповідно до ст.258 ЦК України позовна давність щодо стягнення суми пені застосовується в період один рік. Відповідно до частини 7 ст. 147 ЗУ « Про судоустрій і статус суддів « , враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану , Верховний Суд розпорядженням від 08.03.2022 р. № 2\\09-22 змінив територіальну підсудність судових справ Московського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м. Полтави. Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 24.05.2023 р. позивачу наданий строк для усунення недоліків позовної заяви. 04.07.2023 р. до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. 24.07.2023 р. справа прийнята до провадження та ухвалено розглядати справу в спрощеному порядку без повідомлення сторін. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені Судом обставини та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що між АТ «Універсал Банк» та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг «Monobank» від 03.11.2017 р. відповідно до умов якого, відповідачу встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрат у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. У анкеті -заяві зазначено, що [PERSON] згодна з тим, що ця заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку та отримала їх примірники у мобільному додатку. Крім того, в п.6 Анкети-заяви зазначено: «Прошу вважати наведений зразок мого власноручного підпису або його аналоги (у тому числі мій електронний /електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті мені в Банку. Я засвідчую генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключом, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення моїх дій згідно з Договором . На підтвердження факту укладення кредитного договору банк надав Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи (ресурс: Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» розміщені на офіційному сайті: https://www.monobank.ua/terms) та Тарифи. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість відповідача за кредитним договором від 03.11.2017 р. станом на 15.03.2021 складає 114 623,14 грн. -заборгованість за тілом кредиту 83 680,58 грн. , заборгованість за пенею 30 942,56 грн Оцінка Суду. Матеріали справи свідчать про те, що оспорюваний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч.1ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Нормою статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами ст. 12 цього закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 14 ЗУ « Про електронну комерцію» ,ідентифікація за допомогою електронного підпису, визначеного статтею 12 цього Закону , має здійснюватися під час кожного входу в інформаційну систему суб`єкта електронної комерції. Усі істотні умови електронного кредитного договору містяться у заявці та оферті , з якою відповідач ознайомився та до якої позивач забезпечив безперешкодний доступ відповідно до ч.ч. 4,5 ст.11 ЗУ « Про електронну комерцію. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання , його умови розробляє підприємець (в цьому випадку - АТ «Універсал Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі ст.1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ "Універсал Банк" не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що АТ "Універсал Банк" вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Як вбачається з досліджених доказів, умови кредитного договору позичальником належним чином не виконані, в передбачені договором строки кредит не погашений. Суд вважає доводи відповідача про те , що вона не ознайомлена з Правилами та умовами надання кредиту неспрможніми та безпідставне посиланні на практику ВС стосовно кредитів, що видавалися ПАТ КБ « Приватбанк «. Договори , які укладалися з ПАТ КБ « Приватбанк» не були електронними та Правила і Умови нададанння кредитних коштів не надсилалися на електронну пошту. Проект mоnobank не є ідентичним кредитним карткам, виданим ПАТ КБ «Приват Банк», так як в правилах ПАТ КБ «Приват Банк» відсутні дати прийняття правил, дати затвердження правил, що позбавляло суди можливості визначити часовий діапазон дії таких правил чи внесення змін, такі правила не надавались в мобільному додатку. В даному випадку відповідач своїм підписом засвідчила про те , що отримала Правила і умови надання кредитних коштів у свій мобільний додаток. Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання ним умов кредитного договору. Стосовно застосування позовної давності до позовних вимог про нарахування пені. Відповідно до ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу та пені ). Згідно розрахунку , наданого позивачем , нарахування пені розпочинається з 01.08.2019 р. Таким чином , остаточний строк для стягнення пені є 01.08.2020 р. Однак , відповідно до п.12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення «Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби,строки,визначені статтями 257,258,362,559,681,728,786,1293 ЦК України , продовжуються на строк дії такого карантину. Закон України від 30.03.2020 р. № 540-ІХ « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України , спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID 19), відповідно до якого Розділ « Прикінцеві та перехідні положення « ЦК України доповнений пунктом 12, набрав чинності 02.04.2020 р. Постановою КМУ від 11.03.2020 р. № 211 « Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби (COVID 19),спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 з 12.03.2020 р. на території України був встановлений карантин. Враховуючи вищевикладене , строк звернення до суду з вимогою про стягнення пені не є пропущеним. За таких обставин суд доходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених стороною по справі, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні (а.с.1) в сумі 2270 грн. З цих підстав,

Outcome: approved