Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №01278-05/2021 від 03.05.2021 у розмірі 18 200 грн, з яких 5\~000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 13 200 грн заборгованість за відсотками; заборгованість за кредитним договором №303676100 від 12.05.2021 у розмірі 5\~805,50 грн, з яких 2 500,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 3\~305,50 грн заборгованість за відсотками, а всього стягнути заборгованість за кредитними договорами у сумі 24\~005,50 грн; стягнути судові витрати з оплати судового збору. В обґрунтування вимог вказано, що 03.05.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] укладено кредитний договір №01278-05/2021. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 18.01.2022 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №18012022, відповідно до умов якого позивач набув право вимоги до відповідача в сумі 18 200,00 грн, з яких 5\~000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 13 200,00 грн заборгованість за відсотками. 12.05.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір №303676100. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №303676100. 20.10.2022 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20102022, відповідно до умов якого позивач набув право вимоги до відповідача в сумі 5\~805,50 грн, з яких: 2 500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3\~305,50 грн - сума заборгованості за відсотками. Однак, всупереч умовам кредитних договорів, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання та заборгованість не погасив. Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованості за кредитними договорами та судові витрати. Ухвалою суду від 26.05.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Заяв по суті справи до суду не надійшло. Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Згідно з ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 03.05.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] укладено кредитний договір №01278-05/2021, відповідно до умов якого товариство надає клієнту кредит на суму 5000,00 грн, строком на 30 днів, тобто до 01.06.2021, зі сплатою 803,00% річних від суми кредиту в розрахунку 2,20% на добу. Кредит надається клієнту у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. Додатковою угодою №3 від 18.06.2021 виконання зобов`язань за договором відстрочено на 30 днів, тобто до 17.07.2021. 18.01.2022 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №18012022. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу, позивач набув право вимоги до відповідача в сумі 18\~200,00 грн, з яких 5 000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 18\~200,00 грн заборгованість за відсотками. 12.05.2021 між «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір №303676100, відповідно до умов якого товариство надає позичальнику кредит на суму 2 500,00 грн, строком на 14 днів, зі сплатою 620,50% річних, що становить 1,7% за кожен день користування кредитом. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено договір факторингу №28/1118-01. 20.10.2022 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20102022. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу, позивач набув право вимоги до відповідача в сумі 5\~805,50 грн, з яких: 2 500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3\~305,50 грн - сума заборгованості за відсотками. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». У статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особi, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дiй чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, i це роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 12, ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Кредитний договір №01278-05/2021 від 03.05.2021, укладений між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] , підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Однак, матеріали справи не містять заповненого формуляра заяви (форми) про прийняття пропозиції укладення договору в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Кредитний договір №303676100 від 12.05.2021, укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , не підписаний позичальником у порядку передбаченому Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», договір не містить електронного підпису або електронного цифрового підпису, електронного підпису одноразовим ідентифікатором або аналога власноручного підпису. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором підписано лише додаток №1 до договору графік платежів. Також, матеріали справи не містять заповненого формуляра заяви (форми) про прийняття пропозиції укладення договору в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Крім того, позивач у позові посилається на те, 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №303676100, яке, у свою чергу, відступило право вимоги позивачу. Однак, право вимоги ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до [PERSON] за кредитним договором №303676100 від 12.05.2021 не могло перейти до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, оскільки зазначений договір факторингу укладено раніше, ніж сам кредитний договір. Позивачем до позову не долучено доказів того, що право вимоги ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до [PERSON] за кредитним договором №303676100 від 12.05.2021 перейшло до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», та що останнє мало право відступати зазначене право вимоги позивачу. Крім того, відповідно до п.1 ч.7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Приписами п. 2 ст. 1046 ЦК України встановлено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У пункті 1.1 кредитного договору №01278-05/2021 від 03.05.2021, укладеного між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] , сторони погодили, що товариство зобов`язалося надати позичальнику фінансовий кредит на суму 5000,00 грн. Кредит надається клієнту у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом (п. 1.6). У пункті 1.1 кредитного договору №303676100 від 12.05.2021, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , сторони погодили, що товариство зобов`язалося надати позичальнику фінансовий кредит на суму 2 500,00 грн. При цьому, позивачем не надано жодних доказів того, що ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» дійсно були надані відповідачу кошти у зазначеному у договорах розмірі. Крім того, відповідно до умов додаткової угоди №3 до договору про надання фінансового кредиту №01278-05/2021 від 03.05.2021, укладеного між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] , сума відсотків за користування кредитом становить 5\~170,00 грн. Відповідно до додатку №1 до договору №303676100 від 12.05.2021, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , сума нарахованих процентів становить 595,00 грн. Заявляючи вимогу про стягнення з відповідача відсотків у розмірі 13 200 грн (за договором про надання фінансового кредиту №01278-05/2021 від 03.05.2021, укладеного між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] ) та у розмірі 3\~305,50 (за договором позики №303676100 від 12.05.2021, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] ), позивачем у позові не обґрунтовано порядок та підстави нарахування заборгованості, не вказано, за який період та у якому порядку нараховані відсотки, обґрунтованих розрахунків відсотків до позову не долучено, що позбавляє суд можливості встановити обґрунтованість нарахування зазначених складових заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача. Однією з засад цивільного судочинства є його диспозитивність. Так, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1, 5 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч.1, 2, 8 ст.83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, оскільки позивачем не надано докази, які б беззаперечно свідчили про отримання відповідачем кредитних коштів та їх розмір, а також не надано доказів обґрунтованості заявлених сум заборгованості по нарахованих відсотках, які б суд міг покласти в основу задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості, відтак, позовні вимоги задоволенню не підлягають. За таких підстав, судові витрати, згідно зі ст. 141 ЦПК України, покладаються на позивача, з урахуванням відмови у задоволенні позову.

Outcome: dismissed