Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

У квітні 2023 року [PERSON] звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, згідно якої просить встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з вересня 2010 року по день смерті [PERSON] - [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з 09.11.2002 року по 29.07.2010 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , потім вони розійшлися на два місяці та після примирення, з вересня 2010 року по день смерті [PERSON] , проживали однієї сім`єю як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу, повторно шлюб подружжя не реєстрували, оскільки в цьому не було потреби. Вони проживали в квартирі за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права і обов`язки подружжя, займалися благоустроєм квартири: робили ремонт, купували меблі та інші предмети домашнього побуту; крім того всі свята проводили разом в колі рідних та друзів, разом подорожували. [INFO] [PERSON] помер. Всі витрати на його поховання, вона несла самостійно. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. За життя померлий [PERSON] заповіт не склав. Фактично спадщину від померлого [PERSON] прийняла [PERSON] , як спадкоємиця за законом четвертої черги, так як більше п`яти років по день смерті [PERSON] , яка настала [INFO] , проживала разом з ним однією сім`єю, на час відкриття спадщини були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] з [PERSON] , в період часу з вересня 2010 року по день смерті [PERSON] , яка настала [INFO] , необхідно заявнику для реалізації свого права на прийняття спадщини. Ухвалою суду від 24.04.2023 року було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 25.05.2023 року об 10:30 годині. 25.05.2023 року судове засідання по справі не відбулося, у зв`язку з відсутністю належного повідомлення заінтересованої особи про дату та час розгляду справи. Розгляд справи було відкладено на 26.06.2023 року о 10:30 год. У судовому засіданні 26.06.2023 року було заслухано пояснення представника заявника, представника заінтересованої особи, допитано свідків: [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 26.06.2023 року було витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Горецької Валентини Миколаївни копію спадкової справи, яка була заведена до майна померлого [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , у зв`язку з чим було оголошено перерву у судовому засіданні та призначено наступне судове засідання о 10 годині 30 хвилин 09.08.2023 року. У судовому засіданні 09.08.2023 року представник Заявника - адвокат Попова О.А. заявлені вимоги підтримала повністю, наполягала на їх задоволенні. Представник заінтересованої особи Одеської міської ради в судовому засіданні проти задоволення заявлених вимог не заперечувала. 11.09.2023 року сторони до суду не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належними чином. Представник заявника - адвокат Попова О.А. надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала повністю. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що 09.11.2002 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Іллічівського районного управління юстиції м. Одеси, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 475. 29.07.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 236. Поряд з тим, через два місяці подружжя примирилися та знову почали проживати разом. Так, з вересня 2010 року [PERSON] проживала разом з [PERSON] по день його смерті, як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу. Повторно шлюб подружжя не реєстрували, оскільки в цьому не було потреби. Вони проживали в квартирі за адресою: [ADDRESS] , були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права і обов`язки подружжя. 26.12.2022 року [PERSON] , [INFO] , помер, про що було складено відповідний актовий запис за №12699 та видано свідоцтво про смерть. Причина смерті: хронічна серцева судинна недостатність. Атеросклеротична хвороба серця. Всі витрати на його поховання несла [PERSON] самостійно. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому на праві власності майно. Згідно наданої до суду спадкової справи, яка була заведена до майна померлого [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , вбачається, що з заявою про прийняття спадщини, крім заявниці [PERSON] , до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Горецької В.М. ніхто не звертався. Судом з`ясовано, що [PERSON] належала на праві власності квартира за адресою: [ADDRESS] : частки на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Виконкому Одеської міської ради народних депутатів 07.04.1998 за №6-8096, зареєстрованого в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 06.05.1998 за №153; та частки на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29.10.2012 року, виданого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юрасовою А.М., зареєстровано в реєстрі за №691. 29.10.2012 року частку вказаної квартири [PERSON] подарував [PERSON] , що підтверджуються Договором дарування від 29.10.2012 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юрасовою А.М., зареєстровано в реєстрі за № 695, Витягом з Державного реєстру правочинів та Витягом про державну реєстрацію прав. Факт проживання [PERSON] з [PERSON] , який помер [INFO] , як чоловіка та дружини також підтверджується Актом про спільне проживання осіб від 14.03.2023 року, підписаного сусідами, що проживають за адресою: [ADDRESS] та засвідченого головою ОСББ «Головківська 62» Федоровою Н.С., згідно якого вбачається, що: «громадянка [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та громадянин [PERSON] , який помер [INFO] , остання реєстрація місця проживання якого за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 2000 року по день смерті [PERSON] проживали разом та вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] ». Крім того цей факт підтверджується адресою реєстрації місця проживання Заявника: [ADDRESS] (згідно запису у паспорті), яка співпадає з адресою місця реєстрації (згідно запису у паспорті) [PERSON] , який помер [INFO] , та тим фактом, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної власності у рівних частках [PERSON] та [PERSON] . Суд зазначає, що у матеріалах справи містяться копії чеків, накладних, актів, замовлень, договорів, які підтверджують, що за час спільного проживання [PERSON] з [PERSON] останні вели спільне господарство та разом оплачували комунальні послуги, що також вбачається з наданих до суду квитанцій про оплату за газ, світло, воду, інтернет за період з 2017 року по 2022 рік. Окрім того, факт проживання [PERSON] з [PERSON] як подружжя та ведення останніми спільного господарства у судовому засіданні підтвердили [PERSON] та [PERSON] , які були допитані як свідки та попередженні про кримінальну відповідальність. Під час допиту вказані особи повідомили суду, що проживають з подружжям по сусідству та товаришують, неодноразово бували один в одного в гостях, разом щодня вигулювали собак. Свідки повідомили, що Заявниця з чоловіком постійно проводили час разом, разом ходили за покупками, готували, прибирали і їздили на відпочинок. Також свідки зазначили, що довгий період часу вони навіть не знали про те, що їх товариші офіційно були розлучені. Встановлення факту проживання однією сім`єю необхідно заявнику для підтвердження права на спадщину за законом, оскільки відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. З огляду на це, суд зазначає наступне. У п. 9 листа Вищого спеціалізованного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 зазначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. За приписами частини 2 статті 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно врахувати ознаки, визначенні у понятті домогосподарства, закріпленому у ст. 1 Закону України «Про Всеукраїнський перепис населення» від 19 жовтня 2000 року із змінами та доповненнями, згідно якої домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. Згідно вимог ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно до ст. 8 Конституції України визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй. Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України (ч. 1 ст. 9 Конституції України). Згідно ч.4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» Суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом». Враховуючи, що згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, суд приходить до висновку про доведеність заявницею факту проживання однією сім`єю її з [PERSON] без реєстрації шлюбу в період часу з вересня 2010 року по день смерті [PERSON] , яка настала [INFO] , так як вони проживали разом, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, вели сумісне господарство, піклувалися один про одного, тощо. Таким чином, суд вважає заявлені вимоги повністю доведеними, тому вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved