Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування вимог позову зазначено про те, що позивач зареєстрована та постійно проживає в квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка є неприватизованою та належить до комунальної власності. Особовий рахунок по зазначеній квартирі оформлено на позивача на підставі розпорядження Деснянської районної в м. Києві Державної адміністрації № 657 від 03.12.2018. Разом з позивачем в квартирі зареєстровані ще три особи - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , при цьому останні двоє в зазначеній квартирі не проживають без поважних причин з травня 2021 року, своїх особистих речей в квартирі не мають. Крім того, [PERSON] та його донька [PERSON] постійно проживають у кв. [ADDRESS] , яка належить дружині відповідача. Тобто, відповідачі не проживають в даній квартирі, не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в квартирі не мають і квартирою не цікавляться. Скориставшись правом подачі відзиву, представник відповідача [PERSON] - [PERSON] подала до суду відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позову, з огляду на те, що позивач вже зверталась з аналогічними позовними вимогами, проте їй було відмовлено. Зокрема рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28.02.2020 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] залишено без задоволення. Постановою Київського апеляційного суду від 09.07.2020 рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28.02.2020 скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову. Постановою Верховного суду від 02.12.2020 постанову Київського апеляційного суду від 09.07.2020 в частині задоволення позовних вимог позивача до [PERSON] скасовано та у цій частині залишено в силі рішення першої інстанції. Після встановлення судами, що [PERSON] не проживає у квартирі з поважної причини та визнання за ним права користування нею, останній по цей час продовжує вживати заходи щодо відновлення свого права на користування квартирою. Тому доводи позивача, що [PERSON] та його донька не проживають у спірній квартирі, є необґрунтованими. Крім того, сторона відповідача наголошує, на тому, що його донька [PERSON] з початку повномасштабної війни перебуває за кордоном, що свідчить про додаткову поважну причину не проживання її у спірній квартирі. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 30 травня 2023 року позовну заяву залишено без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 06 червня 2023 року відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, від 13 вересня 2023 року, виключено з кола осіб - відповідача [PERSON] та Службу у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації. Представник позивача у судовому засіданні вимоги позову підтримала, при цьому надала до суду заяву про зменшення позовних вимог, а саме про виключення з кола відповідачів [PERSON] у зв`язку з тим, що остання вже знята з реєстрації та відповідно до інформації про задеклароване місце проживання від 12.09.2023 зареєстрована за адресою [ADDRESS] та судові витрати по справі покласти на позивача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні надав до суду заяву про визнання позову, в якій зазначено, що з травня 2021 року не проживає в квартирі за адресою [ADDRESS] . Особистих речей у вказаній квартирі не має, не приймає участь в утриманні цієї квартири, у звязку з чим визнає вимоги позову стосовно визнання його таким, що втратив право користування квартирою. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак пророзгляд справи повідомлялася належним чином. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач визнав пред`явлений позов і визнання позову не суперечить закону, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення ч. ч. 3,4 ст. 200, ст. 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. Дослідивши матеріали справи та обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та їх правовідносини. [PERSON] зареєстрована та постійно проживає в квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка є неприватизованою та належить до комунальної власності. Особовий рахунок по зазначеній квартирі оформлено на позивача на підставі розпорядження Деснянської районної в м. Києві Державної адміністрації № 657 від 03.12.2018. Разом з позивачем в квартирі зареєстровані ще три особи - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , останні двоє в зазначеній квартирі не проживають без поважних причин з травня 2021 року, що підтверджується актами про не проживання особи за місцем реєстрації від 03.01.2022,21.05.2022,13.11.2022,12.05.2023. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року з наступними змінами, у справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки, у разі їх поважності, суд може продовжити пропущений строк. Відповідач не звертався до суду з вимогою про продовження строку на відсутність у спірній квартирі. Вище викладені обставини свідчать про те, що відповідач не проживає в квартирі за місцем реєстрації без поважних причин понад рік. Відповідно ст. 71 ЖК України передбачає, що у разі відсутності наймача або членів його сім`ї у житловому приміщенні понад шість місяців, він втрачає право користування ним. Ст. 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідач не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має. Вбачається, що відповідачем в порядку ст. 206 ЦПК України подано до суду заяву про визнання вимог позову. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що визнання відповідачем вимог позову суперечить закону або порушує права, свободи та інтереси інших осіб, у зв`язку з чим приймає вказане визнання та приходить до висновку про задоволення вимог позову в повному ообсязі. Відповідно до ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється за заявою особи, запиту органу реєстрації, остаточного рішення суду, свідоцтва про смерть. Таким чином, виходячи зі змісту зазначеного закону, прийняте рішення суду відповідно є підставою для зняття цієї особи з реєстрації, тому додатково зобов`язувати реєстраційні органи вчиняти ці дії не має потреби. Враховуючи те, що відповідно до ст. 7 „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" рішення суду по справам даної категорії є безпосередньою підставою для зняття з реєстрації особи, яка визнана за рішенням суду такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, реєстраційний орган не вправі відмовити в знятті з реєстрації такої особи з посиланням на те, що суд не зобов`язав його вчинити цю дію. Вищевикладені обставини свідчать про те, що відповідач не проживає у квартирі за місцем реєстрації та не має наміру там проживати, оскільки проживає за іншою адресою, а отже є підстави для визнання його таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Судові витрати покласти на позивача, про що зазначено у заяві позивача.

Outcome: approved