Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-17 00:00:00

У березні 2023 року позивачка [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому зазначила, що від шлюбу з відповідачем мають дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що діти перебувають на її утримання при цьому відповідач не надає на утримання дітей матеріальної допомоги, тому зважаючи на вказані обставини була змушена звернутися до суду з вказаним позовом про стягнення аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн. на кожну дитину щомісяця, до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Дзюбенко В.О. позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позовні вимоги, не заперечував проти стягнення з нього на утримання неповнолітніх дітей аліментів у твердій грошовій формі до досягнення ними повноліття. Суд, вислухавши сторін по справі, дослідивши матеріали справи, вважає позов [PERSON] є таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Частиною 8 статті 279 ЦПК України визначено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що 11 жовтня 2014 року, сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції , актовий запис -1731 (а.с.8). Шлюб укладено між сторонами вперше. Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , проживають з матір`ю та перебувають на її утриманні. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 статті 183 Сімейного кодексу України визначено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В судовому засіданні відповідач не заперечував факти встановлені судом, та не заперечував свого обов`язку щодо утримання неповнолітніх дітей. Поряд з цим, відповідач не оспорював заявлений позивачем розмір позовних вимог. Таким чином, зважаючи на вище вказані обставини та факти, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] являється батьком неповнолітні доньок - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , він зобов`язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України визначаючи розмір аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів, але не більше ніж за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved