Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

27 липня 2023 року адвокат Дербін Д.О., який діє в інтересах позивача [PERSON] , звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання права особистої приватної власності на нерухоме майно. В обґрунтування позову зазначив, що 27 червня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. 28 жовтня 2018 року [PERSON] за особисті кошти придбала квартиру [ADDRESS] (далі спірна квартира), які були отримані нею від продажу квартири [ADDRESS] . На підставі викладеного позивач зазначає, що спірна квартира є її особистою приватною власністю та просить суд спірну квартиру визнати її особистою приватною власністю. Ухвалою суду від 14 серпня 2023 року справі з призначенням підготовчого судового засідання. Представник позивача у підготовчому судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, зазначив, що спірна квартира була придбана [PERSON] за кошти отримані нею від продажу квартири [ADDRESS] . Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. У відповідності до ч.1 ст.\~13, ч.1 ст.\~81 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] та її батьками у свідоцтві про народження зазначено: батько [PERSON] , мати [PERSON] . (а.с. 17) [INFO] [PERSON] помер. (а.с 18) [INFO] [PERSON] померла. (а.с. 19) 27 червня 2015 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13) У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 02 березня 2017 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кульбіда Н.М., [PERSON] отримала спадщину в розмірі 1/8 частки квартири [ADDRESS] , яка відкрилась після смерті її батьків [PERSON] та [PERSON] (а.с. 20-21) У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 17 листопада 2017 року державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори Бикановим Р.І., [PERSON] отримала спадщину в розмірі 1/8 частки квартири [ADDRESS] , яка відкрилась після смерті її матері [PERSON] (а.с. 22-23, 25) 26 липня 2018 року з однієї сторони продавці [PERSON] та [PERSON] та з другої сторони покупець [PERSON] уклали договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . (а.с. 26-28) 20 жовтня 2018 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири було придбано у [PERSON] двокімнатну квартиру [ADDRESS] , житловою площею 27,6 кв.м., загальною площею 41,35 кв. м. (а.с. 29-31) У відповідності до розписки від 20 жовтня 2018 року, [PERSON] було отримано від [PERSON] грошову суму в розмірі 165200 грн. за продану квартиру за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 32) Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Положеннями статті 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічні положення містяться у частині другій статті 372 ЦК України. Як роз`яснено судам у пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України) відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Як встановлено судом та підтверджено відповідачем у судовому засіданні, квартира [ADDRESS] була придбана [PERSON] на кошти, які належали останній від продажу частки квартири [ADDRESS] . Враховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права інших осіб, а також матеріалами справи підтверджується факт набуття спірної квартири позивачем за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто, а тому суд вбачає правові підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved