Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про встановлення факту часткового виконання умов кредитного договору. Обґрунтовуючи позовні вимоги у даній справі, позивач зазначає, що 22.07.2008 року вона підписала кредитний договір №66/П/82/2008-840 ID [NUMBER] з Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» - не читаючи його, але до 14.01.2022 року позивач точно не пам`ятала чи читала вона кредитний договір, чи ні, так як під час підписання договору у неї дуже сильно боліла голова і тому в повному обсязі вона не розуміла свої дії і не пам`ятала що з нею трапилось. Лише 14.01.2022 року їй стало відомо, що згідно з висновком «Звіту про результати опитування з використанням поліграфа» від 14.01.2022 було чітко доведено, що позивач не усвідомлювала зміст кредитного договору, коли його підписувала; працівники банку не роз`яснили умови договору; позивач повинна погасити кредит не пізніше 21.07.2028 року. Крім того, відповідно до висновку по Звіту доведено, що позивач повинна погасити (повернути) кредит не пізніше 21.07.2028 року не фіксованою сумою, а на свій розсуд, що нею і зроблено. На даний час позивачем погашено кредит у розмірі 14 947,71 доларів США у рахунок погашення отриманого кредиту у розмірі 102 042,15 доларів США. Таким чином позивач вказує, що вона частково (на 14,64%) виконала умови кредитного договору. З урахуванням наведеного позивач просить встановити той факт, що вона частково (на 14,64%) виконала умови кредитного договору №66/П/82/2008-840 ІD 856929, який вона 22.07.2008 підписала з Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра». Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14.11.2022 вказану справу передано для розгляду за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16.01.2023 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 04.04.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву ПАТ КБ «Надра», відповідно до якого представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що позивачем не вказано, які її права та яким чином порушено відповідачем, оскільки спору щодо суми заборгованості за кредитним договором між сторонами не виникало. Крім того, представник відповідача зазначив, що право вимоги за кредитним договором №66/П/82/2008-840 від 22.07.2008 року, укладеним з [PERSON] було відступлено Товариству з обмеженою відповідальність «Світ Фінансів» по лоту №GL3N216952 від 30.03.2020 року. Ухвалою суду від 11.04.2023 залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальність «Світ Фінансів». 24.07.2023 на адресу суду надійшли пояснення ТОВ «Світ Фінансів», у яких представник третьої особи просив суд застосувати строки позовної давності до заявлених позивачем вимог, відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. На думку представника третьої особи, даний позов є намаганням позивача уникнути від виконання зобов`язань за кредитним договором. 21.08.2023 на адресу суду від позивача надійшла заява, у якій вказано, що пояснення третьої особи не відповідають дійсності, а тому не мають бути прийняті до уваги. В судовому засіданні позивач та її представник вимоги позову підтримали та просили їх задовольнити, з підстав, викладених у позові. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення заявлених вимог з підстав, викладених у відзиві. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. На підставі положень статті 223 ЦПК України суд продовжив слухання справи у відсутність представника третьої особи. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог у даній справі з огляду на таке. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 22.07.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (далі - Банк) та [PERSON] (далі - Позичальник) був укладений кредитний договір №66/П/82/2008-840 за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит в сумі 105 715,66 доларів США для придбання квартири [ADDRESS] . Розділом 3 кредитного договору обумовлено, що щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 1 362,57 доларів США (п.п. 3.3.1), який вноситься позичальником щомісячно до 10 числа поточного місяця (п.п. 3.3.2) та кінцевий термін повернення кредиту - 21 липня 2028 року (п.п. 3.3.4). В силу приписів частини першої статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно з статтями 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту частини першої статті 638 та статті 1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. За змістом положень статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Як вбачається зі змісту кредитного договору, сторонами погоджено його істотні умови та визначено порядок та строки погашення позичальником заборгованості. Кредитний договір підписаний позивачем, що свідчить про її згоду з визначеними умовами. Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Посилання позивача на ті обставини, що вона підписала кредитний договір не читаючи його та не усвідомлювала його зміст, що, за твердженням позивача, підтверджується Звітом про результати опитування з використанням поліграфа від 14.01.2022, можуть бути підставою для звернення позивача з позовом про визнання договору недійсним. У свою чергу, вимогою даного позову є встановлення того факту, що позивач частково (на 14,64%) виконала умови кредитного договору №66/П/82/2008-840 ІD 856929, який вона 22.07.2008 підписала з Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра». Відповідно до положень ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд встановлює факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Як вбачається, в позовній заяві позивач не зазначила мету встановлення зазначеною нею факту. В той же час в поясненнях від 21.08.2023 року позивач зазначила, що встановлення даного факту необхідно для того, щоб позивача ніхто не звинувачував в уникненні відповідальності за кредитним зобов`язанням. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Таким чином, правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 826/4406/16. Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). У свою чергу, позивач не обґрунтувала при зверненні до суду які особисті чи майнові права у неї виникнуть, зміняться чи припиняться внаслідок встановлення вказаного нею факту та не зазначено, яке порушення її прав відбулося та ким вони порушені, оскільки відповідачем зазначено, що спору щодо суми заборгованості по кредитному договору між позивачем та відповідачем не виникало, протилежного позивачем не доведено. Крім того, за договором №GL3N216952 про відступлення права вимоги від 29.05.2020 року, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Фінансів» перейшло право вимоги за кредитним договором №66/П/82/2008-840 від 22.07.2008 року, укладеним з [PERSON] . Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог, заява представника третьої особи про застосування наслідків спливу строків позовної давності не вирішувалась. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed