Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-14 00:00:00

11 серпня 2023 року [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з заявою про встановлення факту приналежності правовстановлюючого документу, зазначивши заінтересованими особами Дніпровську міську раду, Першу дніпровську державну нотаріальну контору (а.с. 2 4). Ухвалою судді Наумової О.С. від 16 серпня 2023 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 26). В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що він народився в сел. Лоцманська Кам`янка Дніпропетровського району Дніпропетровської області [INFO] , отримав паспорт [INFO] , виданий Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області. В свідоцтві про народження заявника написане його прізвище рос.мов. як « [PERSON] ». Відповідно до витягу № 00024416990 від 01 листопада 2019 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, його прізвище зазначено як « [PERSON] ». У паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданому 04 січня 2000 року Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області прізвище заявника зазначене як « [PERSON] ». 21 червня 1995 року укладено договір дарування, яким [PERSON] подарувала [PERSON] жилий будинок з господарчими побудовами та спорудами за адресою: [ADDRESS] , посвідченим державним нотаріусом Першої Дніпровської державної нотаріальної контори Сидоревичем В.А. У договорі дарування помилково невірно зазначене прізвище заявника [PERSON] , як « [PERSON] », тоді як вірним є « [PERSON] ». На момент укладення договору заявник мав паспорт зразка СРСР, де все було зазначено російською мовою. Помилку допущено у зв`язку з невірним перекладом прізвища заявника з російської мови на українську при складанні договору дарування від 21 червня 1995 року. [PERSON] є матір`ю заявника. З моменту отримання в дар домоволодіння і до теперішнього часу заявник проживає з родиною в будинку за адресою: [ADDRESS] . Після отримання у власність будинку заявник оформив державні акти на право приватної власності на земельну ділянку. При їх оформленні помилково невірно зазначено прізвище заявника, а саме невірно вказано « [PERSON] », тоді як вірним є « [PERSON] ». Ця помилка відбулася у зв`язку з невірним перекладом прізвища заявника з російської мови на українську та невірним зазначенням прізвище заявника у договорі дарування від 21 червня 1995 року. Факт належності зазначених документів заявнику підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] від 04 січня 2000 року, довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера від 03 лютого 2006 року, свідоцтвом про народження, витягом № 00024416990 від 01 листопада 2019 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження. Маючи намір провести державну реєстрацію права на зазначене майно було з`ясоване різне написання прізвища заявника. На підставі викладеного заявник просив суд: встановити юридичний факт про те, що саме [PERSON] , [INFO] , зареєстрованому за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , належить правовстановлюючий документ, договір дарування від 21 червня 1995 року жилого будинку з господарчими побудовами та спорудами за адресою: [ADDRESS] , посвідченого державним нотаріусом Першої дніпровської державної нотаріальної контори Сидоревичем В.А.; встановити юридичний факт про те, що саме [PERSON] , [INFO] , зареєстрованому за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , належить правовстановлюючий документ Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ДП Д* N013267 69025005 від 17 червня 1998 року, виданого Дніпропетровською міською радою, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 013267 на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 894 від 21 травня 1998 року, на земельну ділянку загальною площею 0.0999 га, для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; встановити юридичний факт про те, що саме [PERSON] , [INFO] , зареєстрованому за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , належить правовстановлюючий документ - Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ДП Д* N013268 69025006 від 17 червня 1998 року, виданого Дніпропетровською міською радою, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 013268 на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 894 від 21 травня 1998 року, на земельну ділянку загальною площею 0.0792 га, для ведення особистого підсобного господарства, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Заявник надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, без фіксації технічними засобами. Заявлені вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити (а.с. 29). Представник Першої дніпровської державної нотаріальної контори, в особі в.о. завідувачки нотаріальної контори Кравцової А.І., направила на адресу суду заяву, в якій просила розглянути справу беї їх представника. Вирішення справи віднесла на розсуд суду (а.с. 30 - 31). Представник Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи, про причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернувся, заперечень на заяву не подав (а.с. 27). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [INFO] народився [PERSON] в сел. Лоцманська Кам`янка Дніпропетровського району Дніпропетровської області (а.с. 8). [PERSON] отримав паспорт [INFO] , виданий Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, в якому місце народження заявника вказано м. Дніпропетровськ (а.с. 5 7). В свідоцтві про народження заявника зазначено його прізвище російською мовою як « [PERSON] ». Відповідно до витягу № 00024416990 від 01 листопада 2019 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження прізвище заявника зазначене як « [PERSON] » (а.с. 13). В паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданого 04 січня 2000 року Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області написане прізвище заявника як « [PERSON] ». 21 червня 1995 року укладено договір дарування, посвідчений державним нотаріусом Першої Дніпровської державної нотаріальної контори Сидоревичем В.А., згідно з яким [PERSON] подарувала [PERSON] жилий будинок з господарчими побудовами та спорудами за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9 10). У договорі дарування помилково зазначено прізвище заявника [PERSON] як « [PERSON] », тоді як вірним є « [PERSON] ». Як видно з матеріалів справи, на момент укладення договору заявник мав паспорт зразка СРСР на російській мові. Отже, помилку допущено внаслідок невірного перекладу прізвища заявника з російської мови на українську при складанні договору дарування від 21 червня 1995 року. [PERSON] є матір`ю заявника [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с. 8). З 06 лютого 2004 року заявник зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6 7). Після отримання у власність будинку за адресою: [ADDRESS] , заявник отримав такі документи: державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ДП Д* N013267 69025005 від 17 червня 1998 року, виданого Дніпропетровською міською радою, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 013267 на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 894 від 21 травня 1998 року, на земельну ділянку загальною площею 0.0999 га, для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ДП Д* N013268 69025006 від 17 червня 1998 року, виданого Дніпропетровською міською радою, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 013268 на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 894 від 21 травня 1998 року, на земельну ділянку загальною площею 0.0792 га, для ведення особистого підсобного господарства, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). У державних актах невірно зазначено прізвище заявника [PERSON] як « [PERSON] », тоді як вірним є « [PERSON] », що сталося у зв`язку з невірним перекладом прізвища заявника з російської мови на українську і, як наслідок, зазначення прізвища заявника [PERSON] у договорі дарування від 21 червня 1995 року жилого будинку з господарчими побудовами та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Факт належності зазначених документів заявнику [PERSON] підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] від 04 січня 2000 року, довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера від 03 лютого 2006 року, свідоцтвом про народження, витягом № 00024416990 від 01 листопада 2019 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с. 5 8, 13). Встановлення факту приналежності правовстановлюючих документів необхідно заявнику для проведення державної реєстрації прав на зазначене майно. За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. На підставі п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд розглядає в порядку окремого провадження. За умовами ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно з п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, на збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно листа ВСУ 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Факти, про встановлення яких просить заявник, мають для нього юридичне значення і встановити його іншим шляхом неможливо. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Судові витрати суд залишає за заявником. На підставі викладеного та

Outcome: approved