Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

Позивач звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом, в якому просить: - встановити факт спільного проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] однією сім`єю з 2012 року і по день смерті [PERSON] , яка настала [INFO] ; - визнати за [PERSON] , [INFO] право власності на квартиру номер [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] , як спадкоємця четвертої черги спадкування. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема на квартиру номер [ADDRESS] . [PERSON] вказує на те, що з 2012 року вона разом з сім`єю постійно проживала з [PERSON] в квартирі [ADDRESS] , вели спільний побут, здійснювала за нею догляд, вели спільне господарство. Однак, [PERSON] за час свого життя заповіту не склала. Позивач в липні 2018 року звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шафаренко Ж.Ю. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [INFO] [PERSON] та проханням відкрити спадкову справу, після її смерті. На підставі поданої заяви [PERSON] та інших документів, необхідних для відкриття спадкової справи, нотаріус завела спадкову справу № 11/2018 після смерті [PERSON] . 10.07.2019 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутні документи, що підтверджують факт проживання однією сім`єю з померлою не менше п`яти років до дня її смерті. Враховуючи те, що вона позбавлена можливості оформити спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] в нотаріальному порядку. Позивач звернулася з вказаним позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Від Приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Шафаренко Жанни Юріївни надійшли пояснення третьої особи щодо позову, в яких зазначає, що до неї зверталася [PERSON] на прохання [PERSON] та просила приїхати у лікарню для оформлення заповіту. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шафаренко Ж.Ю. було складено проект заповіту за допомогою технічних засобів, роздруковано та передано [PERSON] для подальшої перевірки особою, яка буде підписувати заповіт, свідками, а також для перевірки змісту заповіту [PERSON] 18.06.2018 приватний нотаріус виїхала до Київської міської клінічної лікарні №6, де в цей час проходила лікування [PERSON] , однак по дорозі до лікарні зателефонувала [PERSON] та повідомила про смерть [PERSON] 28.07.2023 від Київської міської ради надійшов лист, в якому представник просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] , оскільки остання не надала суду жодних доказів, які підтвердили б факт спільного проживання із померлою, ведення спільного побуту,спільного бюджету у [PERSON] та померлої [PERSON] 01.05.2023 від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шафаренко Ж.Ю. на адресу суду надійшли копії матеріалів спадкової справи № 11/2018 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22.10.2021 відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до Територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шафаренко Жанна Юріївна про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22.08.2022 закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шафаренко Жанна Юріївна про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28.03.2023 зобов`язано Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шафаренко Жанну Юріївну (03186, м. Київ, вул. Авіаконструктора Антонова, вул. 15-А) у строк до 01.05.2023 надати: - належним чином завірену копію спадкової справи №11/2018 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та проживала за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання з`явилися позивач та її представник - адвокат Мироненко О.О., які підтримали позовну заяву та просили її задовольнити в повному обсязі. Від відповідача та третьої особи надійшли клопотання про розгляд без участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва у справі №760/33008/19 від 03.03.2020 встановлено факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю з 2012 року і до дня її смерті [INFO] . Ухвалою Київського апеляційного суду у справі №760/33008/19 від 01.02.2021 апеляційну скаргу Київської міської ради задоволено частково. Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 03.03.2020 скасовано та ухвалено нове судове рішення. Заяву [PERSON] , заінтересовані особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шафаренко Ж.Ю., Київська міська рада, про встановлення факту проживання однією сім`єю - залишено без задоволення. Колегія апеляційного суду дійшла висновку про те, що із заяви [PERSON] простежується спір про право, а саме: спір щодо права на спадкування за законом. Постановою Верховного Суду у справі №760/33008/19 від 14.06.2021 касаційну скаргу представника [PERSON] - [PERSON] залишено без задоволення. Ухвалу Київського апеляційного суду від 01 лютого 2021 року залишено без змін. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві, серії [NUMBER] , актовий запис №10293. Згідно з свідоцтвом про право власності на житло від 09.09.1996 [PERSON] була власницею квартири за адресою: [ADDRESS] . В матеріалах справи містяться рахунки на сплату за житлово-комунальні послуги та інші послуги за підписом [PERSON] , а саме: лютий 2012 р., березень 2012 р., квітень 2012 р., травень 2012 р., червень 2012 р., липень 2012 р., серпень 2012 р., вересень 2012 р., жовтень 2012 р, листопад 2012 р., грудень 2012 р., лютий 2013 р., березень 2013 р., квітень 2013 р., травень 2013 р., червень 2013 р., липень 2013 р., серпень 2013 р., вересень 2013 р., жовтень 2013 р., листопад 2013 р. Окрім цього, в матеріалах справи наявні чеки №273456 від 12.06.2018 та №90754 від 13.06.2018, з яких вбачається, що за ними в мережі аптек купувалися ліки, тобто в період перебування [PERSON] на лікуванні. 19.06.2018 [PERSON] отримала в Київській міській клінічній лікарні №6 лікарське свідоцтво про смерть №176. Листом №2772 від 20.10.2019 Київська міська клінічна лікарня №6 повідомила адвокату Мироненку О.О., що тіло [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , забрала [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що витрати на поховання [PERSON] несла [PERSON] , що підтверджується: -актом №00000043/2 здачі-прийняття послуг від 20.06.2018 - ФОП [PERSON] були надані ритуальні послуги, а замовником отримані та оплачені ритуальні послуги в сумі 1 270,00 грн; -видаткова накладна №-00000155 від 20.06.2018 - [PERSON] було придбано у ФОП [PERSON] , ритуальні товари на суму 2 120,00 грн. З копії спадкової справи №11/2018 до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що 02.08.2018 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шафаренко Ж.Ю. надійшла заява [PERSON] про прийняття спадщини. Інші особи за прийняттям спадщини не звертались. Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шафаренко Ж.Ю. №52/02-14 від 10.07.2019 відмовлено [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , що належала [PERSON] , яка померла [INFO] у зв`язку з тим, що відсутні документи, що підтверджують факт проживання однією сім`єю з померлою понад п`ять років до часу відкриття спадщини. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначив, що [PERSON] приблизно з 2012 року проживає в квартирі [ADDRESS] , здійснювала догляд за [PERSON] , вони перебували у добрих родинних відносинах. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. За змістом частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця. Статтею 29 ЦК України встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо). Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (в редакції положень Закону, що діяли на час виникнення спірних правовідносин) реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією (254к/96-ВР), законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Вказані висновки щодо розмежування фактичного місця проживання та місця його реєстрації викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 квітня 2021 року у справі за № 204/2707/19. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що ознаками сім`ї є, зокрема, спільне проживання, спільний побут та ведення спільного господарства. В пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22.08.2018 у справі №644/6274/16-ц (провадження №14-283цс18), та Верховним Судом у постановах: від 21.03.2019 у справі №461/4689/15-ц (провадження №61-43735св18); від 10.10.2019 у справі №520/8495/17 (провадження №61-7058св19); від 17.10.2019 у справі №712/1294/17 (провадження №61-34351св18); від 09.01.2020 у справі №186/421/17 (провадження №48280св18); від 09.06.2021 у справі №346/5702/18 (провадження №61-17111св20). Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Для застосування ст. 1264 ЦК України доказуванню підлягає факт проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У п. 21 вищевказаної Постанови зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Вимогами ст. 392 ЦК України та наданих до неї роз`яснень у листі ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Окрім того, у згаданому листі зазначено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. На підставі наведених норм права та встановлених обставин суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю у період з 2012 року по день смерті останньої [INFO] . З огляду на викладене, а також враховуючи ту обставину, що нотаріусом відмовлено позивачу в оформленні спадкового майна після смерті [PERSON] , хоча позивач проживала більше як п`ять років до часу відкриття спадщини з спадкодавцем, учинила усі дії, які були необхідними для видачі свідоцтва про право на спадщину, але з неналежних від нього причин у видачі такого їй було відмовлено, а тому суд приходить до переконання, що позовна заява підлягає задоволенню. Враховуючи вище наведене та

Outcome: approved