Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON] та представник [PERSON] 19 липня 2023 року звернулись до суду з названим позовом, в якому вказали, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина до якої входять земельні ділянки. На даний час позивач не може отримати свідоцтва про право на спадщину, оскільки родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] частково підтверджуються документально, оскільки у Свідоцтві про народження позивачки в графі «мати» вказано « [PERSON] », а відповідно до паспорта прізвище, ім`я, по батькову померлої - [PERSON] , та оскільки правовстановлюючий документ на спадкові земельні ділянки втрачено, тому відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса, в зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду. Позивач просить суд встановити факт, що має юридичне значення - факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Ратуш Білоцерківського району Київської області - є матір`ю [PERSON] . Визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме на: -земельну ділянку площею 0,1030 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 3221686002:02:002:0015, що належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-КВ № 044093 від 21.03.2001 року; -земельну ділянку площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером 3221686002:02:002:0014, що належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-КВ № 044093 від 21.03.2001 року. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідачі - Володарська селищна рада Білоцерківського району Київської області в підготовче судове засідання не направили свого представника, подали до суду заяву, якою просили суд розгляд справи проводити без участі їх представника. Розглянувши матеріали справи, взявши до уваги позицію сторін, заслухавши покази свідків, та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. По справі встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що стверджено свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] (а.с. 9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить: земельна ділянка площею 0,1030 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 3221686002:02:002:0015, що належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-КВ № 044093 від 21.03.2001 року та земельна ділянка площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером 3221686002:02:002:0014, що належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-КВ № 044093 від 21.03.2001 року (а.с. 22-33). Родинні відносини між позивачкою [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] частково стверджено письмовими доказами, та письмовими показами [PERSON] , [PERSON] , які довгий час спілкувалися з позивачкою та спадкодавцем (а.с. 39-40) та наданими показами свідка [PERSON] в судовому засіданні. Відповідач по справі не заперечує проти прийняття спадщини позивачем. Позивач вчасно звернулася до нотаріуса для оформлення належних їй прав, що стверджено копією спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] , яка оглянута в судовому засіданні, однак в оформленні спадкового майна їй було відмовлено у зв`язку з тим, що в Свідоцтві про народження позивачки в графі «мати» вказано « [PERSON] », а відповідно до паспорта прізвище, ім`я, по батькову померлої - [PERSON] , що є перешкодою позивачу вільно користуватися своїм майно. Встановлення факту родинних відносин необхідно позивачці для подальшої реалізації її права на спадщину. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документах, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Заява фізичної особи про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання (частина перша статті 316 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: -факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; -встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішення спору про право. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч.1 ЦК України визначає спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved