Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

21.09.2022 р. ТОВ «КК «Статус» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Свої вимоги з врахуванням їх зменшення позивач обґрунтовує тим, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] . 20.05.2014 р. між позивачем та відповідачем укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, комунальних та додаткових послуг № 3322 1280. Оскільки у відповідача виникла заборгованість зі сплати за житлово-комунальні послуги, яку він у добровільному порядку не сплачує, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача на свою користь заборгованість за період часу з 01.09.2019 р. по 01.08.2022 р. в сумі 16132,12 грн., трьох процентів річних в сумі 905,71 грн., інфляційних втрат в сумі 710,46 грн., пені в сумі 11019,69 грн., а також судових витрат. 21.09.2022 р. ТОВ «КК «Статус» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Ухвалою від 25.10.2022 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Ухвалою від 13.03.2023 р. задоволено клопотання представника позивача, прийнято до розгляду заяву про зменшення розміру позовних вимог, а також встановлено сторонам строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечення на відповідь на відзив. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі з підстав викладених в позові. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, просила суд відмовити у їх задоволенні. При цьому, у своїх додаткових поясненнях представником відповідача викладено заяву про застосування до вимог позивача строку позовної давності. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 232436334. 20.05.2014 р. між ТОВ «КК «Статус» та [PERSON] укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, комунальних та додаткових послуг № 3322 1280. Предметом договору про надання послуг з утримання будинків є надання наступних послуг: Послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (Послуги з утримання); Послуги з централізованого постачання і водовідведення холодної та гарячої води, послуг з централізованого опалення, компенсація вартості спожитої електроенергії (Комунальні послуги) та Забезпечення утримання служби адміністраторів (консьєржів) в будинку та/або контрольно-пропускних постів до будинку, контрольно-пропускних пунктів в`їзду на територію, патрульної служби в будинку і на території, інші додаткові послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які не увійшли до тарифу, у зв`язку із домовленістю сторін про отримання споживачем послуг, що не враховані у структурі, періодичності та строках надання послуг, затверджених органами місцевого самоврядування (Додаткові послуги). Відповідно до п.4.1.2 Договору про надання послуг з утримання будинків Позивач зобов`язався надавати житлово-комунальні послуги в обсягах та на умовах передбачених договором, а Відповідач, згідно з п.4.2.1 Договору, зобов`язався своєчасно та в повному обсязі їх оплачувати. Вартість послуг (тарифи) позивач та відповідач погодили в п.3.5 Договору. В подальшому вартість послуг з утримання та комунальних послуг змінювалась відповідними Розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради (КМДА). Вартість додаткових послуг здійснювалась у порядку, передбаченому п.3.7 Договору про надання послуг з управління шляхом видання наказів по підприємству. Так, відповідно до п.3.7 Договору у випадку зміни розміру витрат Виконавця пов`язаних з наданням Додаткових послуг, зокрема, але не виключно: у випадку зміни вартості послуг/робіт, що надаються Виконавцю третіми особами (субвиконавцями/субпідрядниками) та/або зміни розміру та/або видів податків та/або обов`язкових платежів та/або зміни мінімального розміру заробітної плати тощо, вартість Додаткових послуг та, відповідно, розмір щомісячної плати, визначеної у п.3.2 цього Договору, може бути змінено (збільшено або зменшено) за рішенням уповноваженого органу Виконавця, що не потребує укладення додаткового договору Сторонами. Вартість Додаткових послуг може бути змінена не частіше одного разу протягом одного кварталу. Про зміну вартості Додаткових послуг Виконавець повідомляє Споживача за 30 (тридцять) календарних днів до початку надання Додаткових послуг за зміненою вартістю, шляхом розміщення рішення (наказу) уповноваженого органу Виконавця про зміну вартості Додаткових послуг, а також письмового обґрунтування такої зміни на дошці оголошень в під`їздах Будинку та приміщенні Виконавця за його місцезнаходженням за винятком випадків, передбачених п.3.7 Договору. Споживач зобов`язується не рідше одного разу на місяць ознайомлюватися з інформацією на дошках оголошень. Невиконання Споживачем цього обов`язку не звільняє Споживача від зобов`язання своєчасно оплачувати Додаткові послуги з урахуванням зазначених змін. Нова (змінена) вартість Додаткових послуг починає застосовуватись із дати (включно), вказаної в рішенні уповноваженого органу Виконавця про зміну вартості Додаткових послуг. Оскарження Споживачем зміни вартості Додаткових послуг в судовому або іншому порядку не звільняє його від обов`язку сплати зміненої вартості Додаткових послуг. У випадку набрання законної сили рішенням суду про визнання зміни вартості Додаткових послуг незаконною (недійсною), Виконавець здійснює відповідний перерахунок платежів за Договором та повертає надмірно сплачені кошти Споживачу або зараховує їх в рахунок майбутніх платежів Споживача. Згідно зі ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України). Згідно з п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ від 08.10.1992 р. № 572 (із змінами і доповненнями), власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку. Отже послуги, які передбачені вказаним договором управління, є житлово-комунальними послугами. При цьому, враховуючи положення п.2.3 Договору про надання послуг з утримання та обов`язок, визначений п.5.2 Правил благоустрою м.Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 р. № 1051/1051 в частині обов`язку власників (балансоутримувачів), орендарів житлових будинків та прибудинкових територій, вжиття заходів з охорони під`їздів житлових будинків та організація служби консьєржів, Додаткові послуги, передбачені Договором про надання послуг з утримання також є житлово-комунальними послугами. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка за період часу з 01.09.2019 р. по 01.08.2022 р. не сплачувала за надані житлово-комунальні послуги, в зв`язку з чим виникла заборгованість у сумі 166132,12 грн. Однак, 01.02.2023 р., 03.02.2023 р. та 17.02.2023 р. відповідачка частково погасила заборгованість, зокрема в розмірі 150000,00 грн. Отже, на час розгляду справи, заборгованість первісно заявлена в позові зменшилася до суми 16132,12 грн. (166132,12 грн. - 150000,00 грн.). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (належне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідно до доданого наведеного представником позивача розрахунку, інфляційних втрат та трьох процентів річних за прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання складають 710,46 грн. та 905,71 грн. відповідно. Крім цього, пунктом 6.1.2 Договору про надання послуг утримання будинку передбачена відповідальність Споживача за несвоєчасне внесення платежів за послуги шляхом сплати пені у розмірі 0,1 % (нуль цілих одна десята відсотка) за кожен день прострочення, але не більше 100 % (ста відсотків) суми боргу. На підставі цього, позивачем додатково нарахована пеня, яка становить 11019,69 грн. Суд не бере до уваги, посилання представника відповідача на відмову від виконання Договору про надання послуг з утримання, укладеному між сторонами, в порядку передбаченому ст. 907 ЦК України, оскільки вказівка в п.14.4 Договору на наявність елементів договору про надання послуг, передбаченого ст. 901 ЦК України в частині додаткових послуг, не змінює суті договірних послуг, як комунальних. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не передбачена одностороння відмова від договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому враховуючи п.4 листа Міністерства юстиції України від 26.12.2008 р. № 758-0-2-08-19 «Щодо практики застосування норм права у випадку колізії», до правовідносин, що виникли між сторонами, застосовуються положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» як спеціального нормативно-правового акту. Оскільки судом було встановлено, що позивач є постачальником житлово-комунальних послуг до будинку [ADDRESS] , які були надані відповідачу, що є власником квартири [ADDRESS] у вказаному будинку, згідно з укладеним між ними договором, при цьому відповідач свої зобов`язання зі сплати житлово-комунальних послуг у встановлені строки не виконує, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «КК «Статус» основний борг в сумі 16132,12 грн., три проценти річних в сумі 905,71 грн., інфляційні втрати в сумі 710,46 грн. та пеню в сумі 11019,69 грн. Щодо заяви представника відповідача про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне. Посилаючись на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17 березня 2020 року, яким встановлена заборона на період дії карантину та протягом 30 днів з дня його припинення нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, представник відповідача просить застосувати строку позовної давність до всіх вимог позивача, в тому числі в частині стягнення неустойки. Відповідно до статей 256-258 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно з розрахунком штрафних санкцій, доданим до позовної заяви, позивач нарахував три проценти річних, інфляційні втрати та пеню за період з серпня 2019 року по лютий 2020 року. При цьому, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 р. № 540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 р. № 2120-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 19 такого змісту: «19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257 - 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». Отже з врахуванням вищевикладеного, доводи сторони відповідача про те, що позивачем заявлено вимоги з пропуском строку позовної давності, є помилковими, а тому судом до уваги не приймаються. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 2681,00 грн., а всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 31448,98 грн. (16132,12 грн. + 905,71 грн. + 710,46 грн. + 11019,69 грн. + 2681,00 грн.).

Outcome: approved