Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

24 травня 2023 року [PERSON] звернулася до суд з позовом про визнання права власності на самочинно реконструйовану квартиру за адресою: [ADDRESS] . Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.09.2011 року після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Зазначену квартиру вона придбали під час шлюбу 16 грудня 1994 року, однак зареєстрували її на чоловіка. Так як квартира знаходилась в будинку, який був збудований в 30-тих роках 20-го сторіччя вона потребувала капітального ремонту та проведення реконструкції, вона разом зі своїм чоловіком звернулись до ПФ «Чернівціархпроект» в 1995 році та отримали технічний висновок про можливість капітального ремонту з реконструкціє житлового будинку [ADDRESS] . Було запропоновано виконати в будинку комплексний капітальний ремонт з реконструкцією квартир першого поверху та виконати одноповерхову прибудову для усунення недоліків існуючого планування квартир і створення в цих квартирах всіх комунальних зручностей. Квартира [ADDRESS] на мансардному поверсі використовуватись як житлова не могла, запропоновано використовувати як горище. Організаційними питаннями проведення капітального ремонту займався її чоловік, позивач не була обізнана щодо отримання чи не отримання ним дозволу на проведення цього ремонту і реконструкції квартири. Всі ці роботи вони проводили з 1996 року по 2008 рік, а в 2006 році її чоловік помер, нею було продовжено роботи з реконструкцію квартири. В 2011 році позивач отримала свідоцтво про право на спадщину квартири. На даний час згідно технічного висновку за результатами технічного огляду і оцінки стану будівельних конструкцій будівель і спору та інженерних мереж про відповідність здійсненної реконструкції квартири [ADDRESS] вимогам державних стандартів, нормативних актів з пожежної безпеки, санітарному законодавству, що виконаний фізичною особою підприємцем [PERSON] . Квартира [ADDRESS] не має ушкоджень та деформацій несумісних з її подальшою експлуатацією приміщення квартири знаходяться в задовільному технічному стані і забезпечують необхідну міцність і несучу здатність в цілому, інженерні мережи находяться в задовільному стані, квартира придана для експлуатації в якості житла. Земельна ділянка, на якій побудований будинок [ADDRESS] є власністю територіальної громади Чернівецької міської ради і знаходиться в користуванні власників квартир будинку. Позивач користується земельною ділянкою, на якій здійснено самочинне будівництво, у відповідності з її цільовим призначенням. Зазначає, що cамочинно реконструйована квартира повністю готова до надійної та безпечної експлуатації, реконструкція здійснена з дотриманням будівельних норм і ніяким чином не порушує права та інтереси інших співвласників будинку, не перешкоджає їм в користуванні будинком, а власники квартир, при яких проводилась добудова не заперечували на той час в її проведенні. Сусіди, які на даний час проживають в будинку - [PERSON] (реконструйовані [ADDRESS] та [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] являються третями особами на стороні відповідача. Наразі у позивача виникла необхідність оформити право власності на квартиру. В зв`язку з цим позивач просить суд визнати за нею право власності на самочинно реконструйовану квартиру [ADDRESS] . Рух справи у суді. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівців від 25.05.2023 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівців від 31.08.2023 року підготовче судове засідання закрито та справа призначена до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явилася надала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі просить їх задовольнити. Представник відповідача Чернівецької міської ради в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву, в якій просила вказану справу розглядати без участі представника відповідача та ухвали рішення у відповідності до чинного законодавства. Представник третьої особи: Інспекції архітектурно-будівельного контролю в судове засідання не зв?явився, повідомлявся, належними чином, про причини неявки до суду не повідомив. Від третіх осіб на стороні відповідача: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відcутності, не заперечували щодо задоволення позовних вимог. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Частиною 1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Вирішуючи питання про наявність правових підстав для визнання за позивачем права власності на самочинно реконструйоване нерухоме майно, суд виходить з такого. Фактичні обставини справи, встановлені судом. З позову вбачається, що позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.09.2011 року.(а.с. 10-11). Згідно висновку від 12.06.1995 року в будинку було 3 квартири, а саме - 2 квартири на першому поверсі і одна на другому поверсі, в кв. [ADDRESS] відсутні комунальні зручності та ванна, в кв. [ADDRESS] була прохідна кухня, вхід в житлову кімнату здійснювався через кухню, вхід у ванну був також з кухні, вхід в туалет з вхідного тамбуру, а кв. [ADDRESS] , ка знаходилась в мансардному приміщенні, з висотою житлових кімнат 2,0 метри, відсутністю комунальних зручностей, ванни та туалету, площа житлових кімнат складала 5 м. кв., 5.6 м. кв. та 5.6 м кв., що не відповідала санітарним вимогам. ( а.с. 15-37). У вказному будинку було виконано комплексний капітальний ремонт з реконструкцією квартир першого поверху та виконати одноповерхову прибудову для усунення недоліків існуючого планування квартир і створення в цих квартирах всіх комунальних зручностей. Квартира [ADDRESS] на мансардному поверсі використовуватись як житлова не могла, запропоновано використовувати як горище. На даний час згідно технічного висновку за результатами технічного огляду і оцінки стану будівельних конструкцій будівель і спору та інженерних мереж про відповідність здійсненної реконструкції квартири [ADDRESS] вимогам державних стандартів, нормативних актів з пожежної безпеки, санітарному законодавству, що виконаний фізичною особою підприємцем [PERSON] квартира [ADDRESS] не має ушкоджень та деформацій несумісних з її подальшою експлуатацією приміщення квартири знаходяться в задовільному технічному стані і забезпечують необхідну міцність і несучу здатність в цілому., інженерні мережи находяться в задовільному стані, квартира придбана для експлуатації в якості житла.(а.с. 38-50). З метою прийняття в експлуатацію самовільно реконструйованої квартири [ADDRESS] , позивач звернулася до Інспекції державного архітектурного будівельного контролю Чернівецької міської ради, зазначена самочинна реконструкція квартири не порушує права будь-якої іншої особи та при реконструції були дотримані будівельні, архітектурні, санітарні, протипожежні та екологічні норми. А відтак в порядку ст. 376 ЦК України є підстави для визнання за позивачем права власності на зазначену реконструйовану квартиру. З огляду на викладене, позивач вважає, що в судовому порядку за нею може бути визнано право власності на самочинно реконструйоване нерухоме майно, а саме: самочинно реконструйовану квартиру [ADDRESS] загальною площею 166 кв. метрів, житловою площею 71,4 кв.м., а саме: 1 поверх: - Житлова кімната площею 16, 5 кв.м., житлова кімната площею 13,2 кв.м., житлова кімната площе. 8 кв.м., кухня 25,8 кв.м., коридор 9, 5 кв.м., ванна 6.4 КВ.М., вбиральна 1 кв.м. комора 8, 3 кв.м., 2 поверх: - житлова кімната площею 14.10 кв.м., житлова кімната 19.6 кв.м., кухня-їдальня 29.6 кв.м. коридор 8, 4 кв.м. санвузол 5,00 кв.м. балкон 0,80 кв.м. Статтею 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Вирішуючи питання про наявність правових підстав для визнання за позивачем права власності на самочинне будівництво, слід виходити з наступного. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно ч.4 ст.373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України при розгляді справи N 6-1328цс15 зазначено, що згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. Згідност.376 ЦК суди, розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно власником земельної ділянки. Право власності у порядку, передбаченому частиною третьою статті 376 ЦК, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв`язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом. На підставі ч.3 ст.376 ЦК України суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина третя статті 375 ЦК). Тобто, позов особи, яка самочинно збудувала нерухоме майно на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, про визнання права власності на цю нерухомість може бути задоволено судом на підставі частини третьої статті 376 ЦК, якщо буде встановлено, що власник або користувач земельної ділянки не заперечує проти цього, будівництво не порушує права інших осіб і відповідає будівельним, архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, державним стандартам. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень » законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Водночас згідно із ч.3 ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, а саме об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту. Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду. Згідно порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №461у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. Частиною 3 ст. 375 ЦК України передбачено, що право власника на забудову (реконструкцію) здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Висновки за результатами розгляду справи. За таких обставин, суд вважає, що законодавство передбачає можливість визнання права власності на самочинно збудоване реконструйоване майно у разі якщо будівництво непорушує права інших осіб та при будівництві реконструкції були дотримані будівельні, архітектурні, санітарні, протипожежні та екологічні норми, а також, те що на теперішній час за таких обставин єдиним способом захисту своїх особистих майнових прав для позивача є спосіб визнання права власності на самочинно реконструйовану квартиру, з послідуючим прийняття його в експлуатацію відповідно до вимог чинного на теперішній час законодавства, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Outcome: approved