Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-05 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Київського нотаріального округу Юдін Максим Анатолійович, в якому просить, визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №37887797 від 19.08.2020. Свої вимоги позивач мотивував тим, що між ним та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» від 03.03.2007 укладено договір про іпотечний кредит № 41/06-W, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 100000 доларів США. 17.12.2013 між ПАТ «Альфа-Банк» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» укладено договір відступлення права вимоги. Під час розгляду в Деснянському районному суді м. Києва цивільної справи № 754/12999/16-ц за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за договором іпотеки № 41/06-W від 03.03.2007 за кредитом 36097,01 доларів США, по відсотках 4979,73 доларів США, всього 41076,74 долари США, представник позивача заявив клопотання про те, що банк звернув стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] , тому заборгованість по договору іпотечний кредит № 41/06-W від 03.03.2007 - відсутня. Відповідно до ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 28.09.2020 позов ПАТ «Альфа-Банк» залишено без розгляду. 19.08.2020 приватним нотаріусом Юдіним М.А. вчинено виконавчий напис № 37887797 (довірчої власності) про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру [ADDRESS] . Вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, зокрема: не встановлено безспірності вимог відповідача до позивача; пропущено строк протягом якого відповідач міг звернутися із заявою про вчинення оскаржуваного напису. Враховуючи викладене, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 37887797 (довірчої власності), вчинений приватним нотаріусом Юдіним М.А. від 19.08.2020, щодо звернення стягнення на предмет іпотеки: квартиру [ADDRESS] та стягнути з відповідача судовий збір. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.12.2020 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Київського нотаріального округу Юдін Максим Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та призначено підготовче судове засідання. Зобов`язано приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Юдіна Максима Анатолійовича, надати суду належним чином завірені копії документів, на підставі яких, було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №37887797 від 19.08.2020 року, а саме: нотаріально посвідчений іпотечний договір; договір, що встановлює основне зобов?язання; письмову вимогу про усунення порушення виконання зобов?язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; розрахунковий документ про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; довідку фінансової установи про ненадходження платежу. В судове засідання позивач не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Надав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що просить відмовити у задоволенні позовних вимог, а в разі задоволення позовних вимог просить повністю або частково відмовити у стягненні витрат на правову допомогу за недоведеністю або зменшити їх розмір. Інші сторони в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи, відповідач скористався своїм процесуальним правом та подав письмові заперечення проти позову, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог, з підстав викладених у запереченні. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. У відповідності до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит № 41/06-W від 03.03.2007. Згідно п. 2.1. Банк надає позичальнику кредит у сумі 100000,00 доларів США на умовах, передбачених цим договором. Кінцевий термін повернення кредиту та відсотків за ним - не пізніше 07.03.2027 (п. 2.3. вказаного договору). 17.12.2013 між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» укладено договір відступлення прав вимоги. Відповідно до вказаного договору відповідач набув усі права вимоги про відступлення за кредитним договором. Сторони зазначають, що 19.08.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 37887797. Згідно положень ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», на яку посилається позивач, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 цього Закону визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно до 1.1. даної Глави для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. У відповідності до п. 3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (п. 3.4). Згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитним правовідносин, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому, судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. За умовами п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31.01.1992 року № 2 оскаржується тільки відмова у вчиненні виконавчого напису, а правильність вимог, зазначених у виконавчому напису, може бути оскаржена боржником лише в позовному порядку. При безспірності цих вимог суд скасовує виконавчий напис і відмовляє у їх задоволенні, а у разі часткової їх обґрунтованості - постановляє рішення про скасування виконавчого напису і стягнення з боржника на користь кредитора дійсної суми боргу. Крім того, безспірність заборгованості підтверджується документами, передбаченими Переліком, а нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. При цьому Верховним Судом України в постанові від 20.05.2015 у справі № 6-158цс15 також висловлена правова позиція, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Вказана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорювань право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнані права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. При цьому, приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Юдіним Максимом Анатолійовичем не надано суду належним чином завірені копії, а саме документів, на підставі яких, було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №37887797 від 19.08.2020 року, а саме: нотаріально посвідчений іпотечний договір; договір, що встановлює основне зобов?язання; письмову вимогу про усунення порушення виконання зобов?язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; розрахунковий документ про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; довідку фінансової установи про ненадходження платежу. Таким чином в матеріалах справи відсутня належним чином завірена копія оспорюваного виконавчого напису, банківські виписки за період заборгованості, який зазначений в оспорюваному виконавчому написі, а також і розрахунок суми по відсотках за період заборгованості виконавчого напису №37887797 від 19.08.2020 року, копія виписки з ЄДОЮО, копія довіреності на представництво інтересів заявника, повідомлення про порушення основного зобов`язання, докази про належне повідомлення боржника щодо заборгованості, договір про відступлення прав вимоги до нового кредитора або щодо зміни зобов`язання, довідка про відсутність спору на момент звернення з заявою про вчинення виконавчого напису нотаріусу. Разом з тим, слід зазначити, що з матеріалів справи вбачається, що не знайшли підтвердження а ні підстави для звернення до суду за захистом свого цивільного права через його порушення, невизнання або оспорювання, як і сам факт порушення, невизнання або оспорювання права, свобод чи законних інтересів, а ні посилання позивача на обґрунтування своїх правових вимог. Звертаючись до суду, позивачем не доведено у встановленому законом порядку, що є обов`язковим в силу принципу змагальності, передбаченого ст. 12 ЦПК України, факту протиправної поведінки відповідача, тих обставин, на які позивач посилається в своєму позові. Позивачем не вказано, чим саме відповідач порушив його права. Розглядаючи справу суд приймає лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, позивачем не надано належні та допустимі докази у розумінні ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження своїх позовних вимог. Своїми правами, визначеними ст. ст. 43, 84 ЦПК України, позивач не скористався. Виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, приймаючи до уваги наявні у матеріалах справи письмові докази, враховуючи обґрунтування позову та доводи пояснень, суд приходить до висновку про те, що позивачем не подані належні та допустимі докази, що містять відомості щодо предмета доказування, і за таких умов заявлений позов не підлягає задоволенню. Питання судових витрат вирішити у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed