Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-17 00:00:00

21.08.2023 позивачка [PERSON] подала до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] , в якій просить розірвати їх шлюб. Позивачка обґрунтовує свої вимоги тим, що 29.07.1995 вона уклала шлюб з відповідачем, від якого мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] , які є повнолітніми. Спільне життя між ними не склалося. Разом не проживають з 2015 року, зв`язку не підтримують, почуття кохання між ними вже давно згасло, фактичні подружні відносини між ними припинилися, спільне господарство не ведеться. За цей час, у позивачки з`явилися інші плани на життя, погляди на майбутнє. Вважає, що можливості зберегти сім`ю у них немає. Примирення та відновлення шлюбних відносин між ними неможливе, оскільки сторони не сумісні в плані сімейних стосунків, їм важко знайти спільну мову, порозумітися та дійти згоди, у них різні погляди на сімейне життя, на сімейні цінності та обов`язки. Майновий спір між ними відсутній. За таких обставин вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Просить їх шлюб розірвати та залишити за нею прізвище [PERSON] , набуте у шлюбі. Ухвалою суду від 30.08.2023 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Інших заяв, клопотань від сторін не надходило. З урахуванням заяв сторін у справі про розгляд справи без їх участі, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній матеріалів. Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 29.07.1995 Турківським районним відділом запису актів громадянського стану Львівської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис за №\~42, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 29.07.1995. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] виданого 05.06.1996 Турківським районним відділом ЗАГС Львівської області) та дочку [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] виданого 24.10.2003 Відділом реєстрації актів громадянського стану Турківського РУЮ Львівської області. Відповідно до довідки №1221 виданої 18.08.2023 виконавчим комітетом Турківської міської ради Самбірського району Львівської області [PERSON] , жительці [ADDRESS] , склад її сім`ї наступний: мати - [PERSON] , 1951 р.н. та брат [PERSON] , 1972 р.н. Позивачка вказуючи, що спільне життя і збереження її шлюбу з відповідачем є неможливим на підставі ст. 110 СК України звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Відповідач вказаних в позовні заяві обставин та підстав позову не заперечив, відзиву не подав. Вирішуючи сімейний спір, суд виходить з таких норм закону та мотивів. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Водночас принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі. Положеннями ч. 3, 4 ст. 56 СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування зокрема до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідач [PERSON] 22.08.2023 подав до суду письмову заяву про визнання позову. З`ясувавши фактичні взаємини сторін у справі як подружжя та обставини їх життя, зокрема, припинення між ними шлюбних відносин, відсутність спільного побуту, відсутність на утриманні неповнолітніх дітей, враховуючи те, що сторони не виявили бажання примиритись, зберегти сім`ю, наполягали на розірванні шлюбу, про що подали письмові заяви, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а продовження існування їх шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сім`ї, а також створюватиме невизначеність у правах та обов`язках подружжя. Враховуючи положення ст. 113 СК України, а також заяву позивачки, в якій вона просила залишити їй набуте в шлюбі прізвище, суд вважає за необхідне залишити позивачці набуте в шлюбі прізвище " [PERSON] ". Відтак, позов підлягає до задоволення. Вирішуючи питання судових витрат, які у цій справі складаються зі судового збору, суд виходить з такого. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Беручи до уваги те, що відповідач визнав позов, про що подав письмову заяву до початку розгляду справи по суті, тому позивачці необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 536,80 грн. Решта 50% суми судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved