Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

29 серпня 2023 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором про надання банківських послуг «Monobank» в розмірі 19676,55 гривень. У позовній заяві представник позивача вказує, що 20.12.2018 року [PERSON] звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору надання банківських послуг «Monobank» від 20.12.2018 року. На підставі укладеного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 25 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним засобом якого є платіжна картка. АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. [PERSON] у порушення умов договору у встановлений строк чергові платежі для погашення заборгованості за кредитом не проводив, а тому станом на 03.07.2023 року за відповідачем по укладеному кредитному договору рахується заборгованість на загальну суму 19 676,55 грн, яка складається із заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) та заборгованості за порушення грошового зобов`язання. Враховуючи, що відповідач ухиляється від виконання покладених на нього обов`язків і не погашає заборгованість за Договором, що в свою чергу, є порушенням законних прав та інтересів АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», представник позивача прохає суд стягнути із [PERSON] на користь АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»\~ заборгованість\~ за\~ кредитним\~ договором\~ у\~ розмірі 19676,55 грн та понесені судові витрати. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 30 серпня 2023 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» - Мєшнік К. І, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак разом із позовною заявою до суду подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника Банку. Відповідач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Представник відповідача, адвокат Галушко С. С. подав до суду заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника. Позовні вимоги визнає у повному обсязі та прохає стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків сплаченого судового збору. Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що 20 грудня 2018 року між [PERSON] та акціонерним товариством «УНІВЕРСАЛ БАНК» укладено договір шляхом підписання Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг (Monobank), на підставі якого відповідачу відкрито рахунок у Банку та надано кредит у розмірі 25 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка (а.с. 9). В Анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг позичальника зазначено, що [PERSON] проставлянням власноручного свого підпису під анкетою-заявою підтвердив, що ця Анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, з якими він ознайомився, погодився та отримав їх примірних у мобільному додатку, складають договір про надання банківських послуг,\~ укладення\~ якого\~ він підтвердив та зобов`язалася виконувати його умови (п. 2, 3 Анкети-заяви). У підписаній анкеті-заяві відповідач [PERSON] визнав, що електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні\~ наслідки\~ із\~ власноручним\~ підписом\~ на\~ документах на паперових носіях (п. 6 Анкети-заяви). Відповідач за кредитним договором свої зобов`язання належним чином не виконав, заборгованість перед Банком у повному обсязі не погасив, а тому станом на 03.07.2023 року за договором № б/н від 20.12.2018 року утворилась заборгованість у сумі 19 676,55 грн, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 19 015,77 грн, заборгованості за порушення грошового зобов`язання 660,78 грн. Сума заборгованості підтверджена відповідним розрахунком, наданим позивачем (а.с. 7-8). Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживчий кредит» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а в ч. 1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 статті 205 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень частин 1, 3 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким,що вчинений у письмовій формі,якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного,електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно статті 3 якого електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомлен- нями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Отже, враховуючи, що особливістю проекту monobank є укладення договорів в електронній формі відповідно до розміщених на сайті банку Умов обслуговування рахунків фізичної особи та здійснення банківського обслуговування дистанційно без відділень, викладене свідчить про належне укладення кредитного договору, в тому числі погодження Умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, у тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20. У позовній заяві Банк зазначив, що станом на 28.11.2021 року прострочення зобов`язання відповідача [PERSON] зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку із чим, на підставі положення підпункту 5.17 пункту 5 Розділу II Умов відбулося істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 28.11.2021 року направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості, проте відповідач своє зобов`язання не виконав, на цей час заборгованість у повному обсязі не погасив. Відповідно до статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, оскільки [PERSON] визнав позовні вимоги у повному обсязі та підтвердив факт отримання у Банку банківських послуг «Monobank» та взявши на себе обов`язки по виконанню договору, на цей час не виконав їх у повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість, а тому позовні вимоги необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором. Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК України визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні, в порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. Судом установлено, що при подачі позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2684,00 грн. При цьому, оскільки представник відповідача визнав позов до початку розгляду справи по суті, то з відповідача необхідно стягнути 50 відсотків сплаченого судового збору, передбаченого законом, а інші 50 відсотків судового збору повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved