Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідачів, просить суд скасувати державну реєстрацію та запис від 16.10.2018 року про державну реєстрацію права власності на об`єкт незавершеного будівництва за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта 1676645246101 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Бальтазар», код ЄДРОПУ 20804002, адреса реєстрації: 79495, м.Львів-Винники, вул. Соборності, буд.8, також визнати недійсним договір купівлі- продажу від 21.02.2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Моргуном О.С., зареєстрованого в реєстрі за №514 та застосувати наслідки недійсності правочину. Ухвалою суду від 19.11.2020 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Надалі, позивачем подано заяву від 27 серпня 2021 року про зміну предмету позову, збільшення розміру позовних вимог та залучення співвідоповідачів. Зокрема, таку обґрунтовував тим, що в липні 2020 року ТОВ «Бальтазар» здійснило поділ та об`єднання земельних ділянок на [ADDRESS] на 9 земельних ділянок, власниками нерухомого майна на яких стали [PERSON] (об`єкти №№5, 6 в подальшому житлові будинки [ADDRESS] та [ADDRESS] ); [PERSON] ( [PERSON] ), (об`єкт №3 в подальшому житловий будинок [ADDRESS] ); [PERSON] ( [PERSON] ), (об`єкт [ADDRESS] ); [PERSON] (об`єкт, в подальшому житловий будинок №100 в); [PERSON] (об`єкт, в подальшому житловий будинок [ADDRESS] ). Така заява була відкликана Позивачем в підготовчому засіданні з поверненням судового збору. Ухвалою суду від 01.08.2022 заяву [PERSON] про зміну предмета позову та збільшення позовних вимог, залучення співвідповідачів від 27.08.2021 та судовий збір повернуто такому. Надалі, позивачем подано заяву від 27 березня 2023 року про зміну предмету позову, якою викладено позовні вимоги в новій редакції: 1) скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» Бойко Христини Романівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 43691309 від 25.10.2018 внаслідок якого зареєстровано право власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Бальтазар» (номер запису про право власності 28553703 від 16.10.2018), на об`єкт незавершеного будівництва (готовність 57% за адресою [ADDRESS] ; земельна ділянка місця розташування: кадастровий номер об`єкта нерухомого майна: 1676645246101 та державну реєстрацію права власності на об`єкт незавершеного будівництва за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта 1676645246101 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Бальтазар», код ЄДРОПУ 20804002, адреса реєстрації: 79495, м.Львів-Винники, вул. Соборності, буд.8). 2) визнати недійсним договір купівлі- продажу від 21.02.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Моргуном О.С., зареєстрованого в реєстрі за №514 та застосувати наслідки недійсності правочину. Така зава прийнята судом 03.08.2023. Ухвалою суду від 09.05.2023 закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду цивільну справу. Протокольною ухвалою суду від 03.08.2023 року залучено третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Львівську міську раду. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на думку позивача, ТОВ «Бальтазар» порушує його права, як суміжного землекористувача. Відповідачем незаконно отримано право власності на незавершене будівництво, яке здійснюється в прибережних захисних смугах річки «Марунька» та ставка-водойми на земельній ділянці позивача за адресою: [ADDRESS] . Вважає, що ТОВ «Бальтазар» веде будівництво з грубим порушенням земельного та водного законодавства, а саме п.4 ч.2 ст.89 Водного кодексу України. Зазначає, що внаслідок такої господарської діяльності знищено водоймище, яке знаходилось на земельній ділянці, яку орендує відповідач, руйнується русло річки Маруньки, руйнується і нищиться земельна дамба, яка знаходиться на земельній ділянці [PERSON] . Також посилається на судове рішення у справі №813/814/18, яким в задоволенні позову ТОВ «Бальтазар» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, та інших відмовлено. У даній судовій справі залишено в силі припис Державної архітектурно-будівельної інспекції України департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Львівській області за №1296 від 01.12.2017 р. Наголошує, що згаданим приписом ТОВ «Бальтазар» було зобов`язано привести земельну ділянку в прибережній захисній смузі у попередній стан, зупинити будівництво до вирішення судової справи про визнання протиправним та скасування цього припису по суті та набранням судовим рішенням законної сили. Крім того, в обґрунтування позову посилається на судове рішення у справі №813/4060/17, яким задоволено позов [PERSON] до виконавчого комітету Винниківської міської ради м.Львова, Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, третя особа ТОВ «Бальтазар» про протиправним і скасування рішення, скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт. Вказує, що сім`я Уварових є власниками ТОВ «Бальтазар», тому оспорюваний правочин укладено з метою уникнення подальшої відповідальності. З врахуванням наведеного, вище [PERSON] вважає, що право власності на об`єкт незавершеного будівництва за адресою [ADDRESS] було зареєстровано за ТОВ «Бальтазар» безпідставно, будівництво на згаданий об`єкт в розумінні ч.1 ст.376 Цивільного кодексу України є самочинним будівництвом та особа, яка здійснила таке будівництво не набуває права власності на такий об`єкт. Позивач переконаний, що ТОВ «Бальтазар» на час укладення оспорюваного правочину не був власником об`єкту нерухомого майна. На підставі наведеного просив суд задоволити позовні вимоги. Відповідачі у справі, а саме: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бальтазар», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , заперечують щодо задоволення позовних вимог в цілому. Такими подано до суду відзив від 14.12.2020 та письмові пояснення у справі від 23.03.2021, 16.12.2022. Заперечення щодо позову обґрунтовують наступним. Позивачем заявлено позов щодо визнання недійсним договору купівлі продажу від 21.02.2019 та застосування наслідків недійсності правочину. Позивач вважає, що визнання такого договору недійсним призведе до відновлення його прав. Однак, жодним чином не зазначає які його (позивача) права порушено, в який спосіб їх буде відновлено тощо. Згідно зі статтями 16, 203, 215 ЦК для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним як способу захисту є усталеним у судовій практиці. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 5 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 зроблено висновок, що "недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим". У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 червня 2020 року в справі № 177/1942/16-ц вказано, що "наявність підстав для визнання договору недійсним має встановлюватися судом на момент його укладення. Тобто, недійсність договору має існувати в момент його укладення, а не в результаті невиконання чи неналежного виконання зобов`язань, що виникли на підставі укладеного договору. Невиконання чи неналежне виконання зобов`язань, що виникли на підставі оспорюваного договору, не є підставою для його визнання недійсним". В судовому засіданні представник позивача уточненні позовні вимоги (Том 2, а.с. 203) підтримали з наведених вище мотивів. Додатково пояснила, що на даний момент ТОВ «Бальтазар» намагається фактично розпродати житло у самовільно збудованих котеджах. Зокрема 21.02.2019 р. укладено та посвідчено нотаріусом договір купівлі-продажу вказаного незавершеного будівництва з метою його подальшого узаконення. Вважає, що вказане будівництво являється самочинним та на підставі вимог ч. 2 ст. 376 ТОВ «Бальтазар» не може вважатись власником вказаного нерухомого майна, державна реєстрація, яка оскаржується, не відповідає вимогам ст. 331 ЦК України, а отже ТОВ «Бальтазар» не мало право укладати спірний договір. Вважає, що порушено право позивача на користування та вільне володіння належною йому земельною ділянкою, що підтверджується матеріалами справи, зокрема судовими рішеннями. Зазначила також,\~що дії\~державного реєстратора\~не оскаржує,\~однак вважає,\~що рішення\~про державну\~реєстрацію прав\~та їх\~обтяжень №\~43691309\~від 25.10.2018 слід скасувати, оскільки на момент його прийняття існував припис ДАБІ про приведення земельної ділянки у попередній стан Позивач [PERSON] в судовому засіданні уточненні позовні вимоги та пояснення свого представника підтримав. Додатково пояснив, що на належній йому земельній ділянці, за адресою: [ADDRESS] знаходиться декоративний ставок-водоймище, який знаходиться водоскидному каналі Винниківського озера, басейну річки Марунька. Вказані в позові будівельні роботи відповідач здійснює на суміжній земельній ділянці. Внаслідок незаконного будівництва було пошкоджену земляну дамбу, що призвело до зміни рівня у водоймі розташованій на його земельній ділянці. Минулого року він самостійно частково відремонтував дамбу та рівень води також частково відновився. Уточнив, що саме наведені обставини свідчать про порушення його прав, зі сторони відповідачів, як власника суміжної земельної ділянки. Також зазначив, що задоволення даних позовних вимог необхідне для для подальшого демонтажу збудованих ТОВ «Бальтазар» котеджів. Представник відповідачів\~проти позову\~в судовому\~засіданні заперечила\~з мотивів\~викладених у\~відзиві,\~просить відмовити\~в задоволенні\~позову в\~зв`язку з\~безпідставністю вимог. Вважає, що оспорювати правочин може сторона правочину, або інша заінтересована особа, яка повинна вказати, яке саме право порушено та яким чином таке буде відновлено в наслідок скасування правочину. Обставини якими позивач обґрунтовує позовні вимоги не існували на момент прийняття оскаржуваних рішень та договору. Жодних доказів підставності вимог не надано, яким чином оскаржуванні рішення порушують права та інтереси позивача у позові не вказано. Також в матеріалах справи відсутні документальні підтвердження наявності дамби, її пошкодження та наслідків про які вказує позивач. Декларація про початок будівельних робіт вичерпує свою дію з моменту її прийняття та скасування такою не має наслідків, хоча це і не являється предметом спору. Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Пояснила, що Львівська міська рвда, як правонаступник Винниківської міської ради підтримує позов, оскільки як вбачається з матеріалів справи має місце фактично самовільне будівництво. Однак при цьому повідомила, що хоча земельна ділянка належить Львівській територіальній громаді, з позовом про демонтаж самовільного будівництва Львівська міська рада не зверталась. Заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положення частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України передбачає такий спосіб захисту порушеного права як визнання недійсним правочину. Цивільний кодекс України визначає правочин як дію особи, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; шляхом укладання правочинів суб`єкти цивільних відносин реалізують свої правомочності, суб`єктивні цивільні права за допомогою передачі цих прав іншим учасникам. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України). Згідно зі статтею 628 зазначеного Кодексу зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Водночас за змістом частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. У статті 215 Цивільного кодексу України унормовано, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Згідно зі статтею 217 зазначеного Кодексу недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. У розумінні наведених положень законодавства оспорювати правочин у суді може одна із сторін правочину або інша заінтересована особа. За відсутності визначення поняття "заінтересована особа" такою особою є кожен, хто має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав. Самі по собі дії осіб, зокрема, щодо вчинення правочинів, навіть якщо вони здаються іншим особам неправомірними, не можуть бути оспорені в суді, допоки ці особи не доведуть, що такі дії порушують їх права. Отже, особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин. Як неодноразово наголошував Верховний Суд України (постанови від 01.06.2016 у справі № 920/1771/14, від 30.11.2016 у справі № 910/31110/15), під час вирішення спору про визнання недійсним оспорюваного правочину необхідно застосовувати загальні положення статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,02223 га, кадастровий номер 4610160300:07:002:0163, яка розташована за адресою: [ADDRESS] з цільовим призначенням для обслуговування будівель. На вказаній земельній ділянці розташований ставок-водоймище, площею 0,4214 га з площею водного дзеркала 0,3706 га. Водний об`єкт розташований на водоскидному каналі з Винниківського озера, басейна річки Маруньки. Із земельною ділянкою позивача межує земельна ділянка площею 0,3172 га, кадастровий номер 4610160300:07:002:0167, власником якої є Винниківська міськрада міста Львова, правонаступником якої є Львівська міськрада. 29.07.2014 рішенням Виконкомому Винниківської міськради міста Львова за №126 «Про надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на проектування та будівництво багатоквартирного блокованого житлового будинку на земельній ділянці по [ADDRESS] » надано ТОВ «Бальтазар» містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на проектування та будівництво багатоквартирного блокованого житлового будинку на земельній ділянці по [ADDRESS] , за № Н0-13-07-2014. 29.08.2014 Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю у Львівській області зареєстровано декларацію (№ ЛВ 083142430172) про початок виконання будівельних робіт зблокованих житлових будинків по [ADDRESS] (замовник ТОВ «Бальтазар»). Щодо преюдиції юридичних фактів встановлених судовими рішеннями у справах №813/814/18 та №813/4060/17, суд звертає увагу на наступне. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Суб`єктивними межами є те, що в двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду. Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішення; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті ж особи, які брали участь у попередній справі. При цьому, оскільки обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ лише в тому разі, коли в них беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, чи їх правонаступники, то в інших випадках - ці обставини встановлюються на загальних підставах. Особи, які не брали участі в цивільній, господарській або адміністративній справі, в якій судом ухвалено відповідне судове рішення, мають право при розгляді іншої цивільної справи за їх участю оспорювати обставини, встановлені цими судовими рішеннями. У даному випадку суд ухвалює рішення на основі досліджених у судовому засіданні доказів. Тобто, якщо у справі беруть участь нові особи, то преюдиційний характер рішення втрачається. Тому не може мати преюдиційного значення під час розгляду інших справ рішення ухвалені у судових справах №813/814/18 та №813/4060/17 для відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які участі у їх розгляді не брали. Обставини, на які посилається позивач, за умов розгляду судом інших справ, зокрема з участю сторін цієї справи, підлягають встановленню на загальних підставах. Щодо покликання Позивача на припис Державної архітектурно-будівельної інспекції України департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Львівській області за №1296 від 01.12.2017, який долучений до позовної заяви. Такий доказ досліджено судом та встановлено, що такий видано ТОВ «Бальтазар» з вимогою в трьох місячний термін усунути порушення п.10.4. ДБН 360-92** «Містобудування та планування міських і сільських поселень» на об`єкті «будівництво блокованих житлових будинків по [ADDRESS] ». Суд звертає увагу, що ДБН 360-92** «Містобудування та планування міських і сільських поселень» в реєстрі нормативних документів відсутнє. Натомість є ДБН 360-92** «Містобудування, планування і забудова міських і сільських поселень» В редакції на час виникнення спірних правовідносин такий в п.10.4 визначав: 10.4 Розміщення будинків, споруд і комунікацій не допускається: а) на землях заповідників, заказників, природних національних парків, ботанічних садів, дендрологічних парків і водоохоронних зон; б) на землях зелених зон міст, включаючи землі міських лісів, якщо об`єкти, які проектуються, не призначені для відпочинку, спорту або обслуговування приміського лісового господарства; в) у зонах охорони гідрометеорологічних станцій; г) у першій зоні санітарної охорони джерел водопостачання і майданчиків водопровідних споруд, якщо об`єкти, які проектуються, не пов`язані з експлуатацією джерел; д) у першій зоні округу санітарної охорони курортів, якщо об`єкти, які проектуються, не пов`язані з експлуатацією природних лікувальних засобів курортів; е) у другій зоні округу санітарної охорони курортів допускається розміщувати об`єкти, пов`язані з експлуатацією, розвитком і благоустроєм курортів, а також об`єкти обслуговування населення курортів, якщо вони не викликають забруднення атмосфери, ґрунту і вод, перевищення нормативних рівнів шуму і напруги електромагнітного поля. У третій зоні округу санітарної охорони курортів допускається розміщення об`єктів, які негативно не впливають на природні лікувальні засоби і санітарний стан курорту. Отже, обставини, на які посилається позивач про зобов`язання ТОВ «Бальтазар» привести земельну ділянку в прибережній захисній смузі у попередній стан, зупинити будівництво до вирішення судової справи про визнання протиправним та скасування цього припису по суті та набранням судовим рішенням законної сили не знайшли свого підтвердження. Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (частина перша статті 1 ЦК України). Для приватного права апріорі властивою є така засада як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20). Об`єднана палата Касаційного цивільного суду звертала увагу на те, що приватно-правовий інструментарій (зокрема, ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів) не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для невиконання публічних обов`язків, звільнення майна з під арешту в публічних відносинах або створення преюдиційного рішення суду для публічних відносин (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним (пункт 2 частини другої статті 16 ЦК України). У приватному праві недійсність (нікчемність чи оспорюваність) може стосуватися або «вражати» договір, правочин, акт органу юридичної особи, державну реєстрацію чи документ. Недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі № 761/26815/17 (провадження № 61-16353сво18). Для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину (див. постанову Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 червня 2021 року в справі № 761/12692/17 (провадження № 61-37390свп18). Щодо твердження позивача про здійснення ТОВ «Бальтазар» самочинного будівництва, без належних дозвільних документів. Судом встановлено, що на час укладення оспорюваного правочину 21 лютого 2019 року, були чинними містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на проектування та будівництво багатоквартирного блокованого житлового будинку на земельній ділянці по [ADDRESS] , за № Н0-13-07-2014 та Декларація (№ ЛВ 083142430172) про початок виконання будівельних робіт зблокованих житлових будинків по [ADDRESS] (замовник ТОВ «Бальтазар»). Також, судом не встановлено та не доведено позивачем належними та достатніми доказами факт існування та руйнування дамби, про яку йде мова в позовній заяві та на що посилається позивач, мотивуючи свої вимоги. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України), зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 лютого 2023 року у справі № 711/5843/20 (провадження № 61-11687св21) та від 16.08.2023 року у справі № 638/17053/18 (провадження № 61-6138св23). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Беручи до уваги вищенаведені обставини суд вважає, що позивачем не доведено факт порушення його цивільних прав чи інтересів, захист яких можливий у спосіб задоволення позовних вимог. Таким чином, на думку суду, відсутні підстави для задоволення позову.

Outcome: dismissed