Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-05 00:00:00

В серпні 2023 року до суду звернулись позивачі з позовом до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю близького родича внаслідок нещасного випадку на виробництві. В обґрунтування позову зазначають те, що близький родич позивачів (чоловік, батько, син) [PERSON] , перебуваючи на посаді водія автотранспортних засобів ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», під час виконання своїх трудових обов`язків, 13.06.2021 року о 18 годині 57 хвилин в результаті нещасного випадку на виробництві: на території гірничотранспортного цеху гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» біля автосамоскиду БелАЗ 75131, гаражний номер № [NUMBER] , що знаходився у ремонті, внаслідок падіння з висоти приблизно 2 м від рівня підлоги тримав закриту черепно-мозкову травму в результаті чого у віці 39 років помер. 20.04.2023 року рішенням Дзержинського районного суду м. Кривогу Рогу у справі №210/2570/22, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного суду від 01.08.2023 року, за позовом [PERSON] до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання нещасного випадку таким, що пов`язаним з виробництвом, визнання недійсним та скасування акту спеціального розслідування нещасного випадку, позов задоволено у повному обсязі, а саме: визнано нещасний випадок, що стався з водієм автотранспортних засобів ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» [PERSON] 13.06.2021 року о 18 годині 57 хвилин під час виконання трудових обов`язків, який призвів до його смерті таким, що пов`язаний з виробництвом; визнано недійсним та скасовано Акт №27 Форми Н-1 від 26.08.2021 року спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 13.06.2021 року о 18 годині 57 хвилин в ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», затверджений начальником Головного управління Держпраці в Дніпропетровській області Бондаренко О.В. Смертю [PERSON] внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався 13.06.2021 року, позивачам було завдано глибоких моральних страждань. Втрата є такою, що не може бути відновлена, а тому їх душевні страждання будуть тривати і надалі. Тому, позивачі просять суд стягнути на свою користь 603000,00 гривень на кожного в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок смерті чоловіка внаслідок нещасного випадку на виробництві, без урахування податків, зборів та інших платежів. До початку судового засідання від кожного позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивачів та/або їх представників. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] вважав позовні вимоги необґрунтованими, просив відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Згідно зі ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесі, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовується працівником, а також, санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів з питань охорони праці. Відповідно до ст. 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці, відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Частиною 3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Частинами 3 та 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Виходячи з аналізу зазначеної норми закону вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім`єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві. Рішенням Конституційного Суду України від 08 жовтня 2008 року 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст.1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). З матеріалів справи встановлено, що позивач [PERSON] була матір`ю померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 16-19). Відповідно до свідоцтва про шлюб позивач [PERSON] була дружиною померлого [PERSON] (а.с. 11,20). Крім того, померлий [PERSON] за життя був батьком позивача [PERSON] (а.с. 14). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 21). Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.04.2023 року було задоволено позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», Головного управління держпраці у Дніпропетровській області про визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом, визнання недійним та скасування акту спеціального розслідування нещасного випадку. Визнано нещасний випадок, що стався з водієм автотранспортних засобів ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» [PERSON] 13.06.2021 року о 18 годині 57 хвилин під час виконання трудових обов`язків, який призвів до його смерті таким, що пов`язаний з виробництвом; визнано недійсним та скасовано Акт №27 Форми Н-1 від 26.08.2021 року спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 13.06.2021 року о 18 годині 57 хвилин в ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», затверджений начальником Головного управління Держпраці в Дніпропетровській області Бондаренко О.В. (а.с. 22-27). Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01.08.2023 року рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.04.2023 року залишено без змін (а.с. 28). Відповідно до п. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Доводи представника відповідача з приводу відсутності вини ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» щодо нещасного випадку з [PERSON] , судом не приймаються, оскільки рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.04.2023 року було встановлено, що нещасний випадок, що трапився, пов`язаний з виробництвом. Крім того, суду не надано доказів порушення [PERSON] законодавства про охорону праці та нехтування правилами безпеки, що призвело до нещасного випадку. Окрім того, представник відповідача в судовому засіданні зазначив, зокрема, що обставини травмування потерпілого, хоча і пов`язані з виробництвом, але не спричинені джерелом підвищеної небезпеки, і тому підлягає доказуванню вина підприємства, а вона позивачем, на його думку, не доведена. При цьому, суд не погоджується з такою позицією відповідача, зважаючи на наступне: Як встановлено в судовому засіданні і не оспорюється сторонами, потерпілий, працюючи водієм автотранспорту відповідача, отримав травму внаслідок падіння з висоти, а саме - з вказаного автотранспорту, тобто зі свого робочого місця. При цьому, суд зазначає, що самі по собі технічні характеристики великотонажного виробничого автотранспорту, на якому працював потерпілий (автосамоскид БелАЗ 75131), а саме - його дуже великі фізичні розміри, у т.ч. - висота (що є загальновідомим фактом, і, отже, не потребує доказування), самі по собі є джерелом підвищеної небезпеки, і, отже, навіть при ремонті даного транспортного засобу взаємодія з ним є діяльністю, пов`язаною з підвищеною небезпекою. Власне, саме це, на переконання суду, і доводиться обставинами даного нещасного випадку, оскільки потерпілий, перебуваючи на своєму робочому місці - автосамоскиді БелАЗ 75131 - та взаємодіючи з ним в ході виконання своїх виробничих обов`язків, перебував на значній висоті, що зумовлена фізичними розмірами вказаного автомобіля, і, отже, саме внаслідок цього був поставлений в умови підвищеної небезпеки, яка і проявилася у вигляді спричинення йому смертельних травм внаслідок падіння при взаємодії зі своїм робочим місцем. Таким чином, на переконання суду, робоче місце потерпілого - автосамоскид БелАЗ 75131 - є джерелом підвищеної небезпеки не лише під час руху, а і у нерухомому стані внаслідок (зокрема) своїх надзвичайно великих розмірів, у тому числі - висоти, і, отже, смерть потерпілого була, безумовно, пов`язана з джерелом підвищеної небезпеки та заподіяна саме таким джерелом, а тому вина відповідача для стягнення заподіяної шкоди відповідно до ч.2 ст.1167 ЦК України, доказуватися не повинна. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні Нечипорук та Йонкало проти України № 42310/04 від 21.04.2011 року, роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) дійшла висновку про те, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Так, суд враховує характер і тривалість моральних страждань позивачів, у зв`язку із смертю рідної людини, істотність вимушених змін в їх життєвих стосунках, які назавжди втратили турботу та підтримку близької людини, наслідки, що наступили, та їх невідворотність, вважає, що справедливою компенсацією перенесених моральних страждань, пов`язаних із втратою близької людини та зміною звичного ритму життя, буде стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 550000 на користь кожного позивача. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Положенням ст.141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача. Пленум Верховного Суду України у постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Позивачі подали позов про відшкодування моральної шкоди та визначили її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою. Отже, з урахуванням положення, п.п.1 п.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1,0 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року. З огляду, на суму стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 13420,00 грн., що становить 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року. На підставі викладеного та

Outcome: partial