Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

05 червня 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області, в якій просить визначити їй додатковий строк для подачі до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , що померла [INFO] , терміном в два місяці, з часу набрання рішенням суду законної сили. Позов мотивовано тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина. За життя [PERSON] склала 26.04.2012 року заповіт, згідно якого усе своє майно заповіла [PERSON] . Про існування даного заповіту їй стало відомо на початку грудня 2022 року. Внаслідок збройної агресії рф змушена була виїхати за кордон, потім тривалий час знаходилась за кордоном в пошуках роботи, тяжко працювала, строк для прийняття спадщини закінчився, у зв`язку з чим вимушена звернутись до суду. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, пояснили обставини, викладені в позові. Представник відповідача в заяві до суду просив розглядати справу у його відсутності, заперечень не подали. Суд, заслухавши позивачку та її представника, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до наступного висновку. Відповідно до загальних положень про спадкування, викладених у статтях 1220, 1222, 1270 ЦК України, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, початком перебігу якого є час її відкриття. Згідно з частиною першою статті 1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1269\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1272\~ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк на прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до цієї норми поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Звернувшись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач зобов`язаний повідомити суду поважні причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкодили йому звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а також надати докази на підтвердження своїх доводів та вимог. Частина третя статті 1272\~ЦК України може застосовуватись, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270\~ЦК України для прийняття спадщини, суд повинен враховувати, що такі причини визначаються у кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Відповідно до ч.1 ст.1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст.1270\~ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272\~ЦК України суд за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини може визначити йому додатковий строк достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України №164 від 28.02.2022 року, "Про деякі питаня нотаріату в умовах воєнного стану", яка була чинною на момент виникнення правовідносин було встановлно, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.11.2021, виданим Роменським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роменському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (а.с. 9). Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем Анастасівської сільської ради Роменського району Сумської області 26.04.2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 32, [PERSON] усе своє майно заповіла [PERSON] (а.с. 10-11). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить: земельна ділянка, загальною площею 3,866 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Анастасівської сільської ради Роменського району Сумської області, яка належала останній на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії CM № 184887(а.с. 12). В установлений законом термін позивач заяви про прийняття спадщини до нотаріуса не подала. Відтак, слід зазначити, що суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Щодо перебування позивача за кордоном то слід зазначити, що дана обставина не може бути поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки діючим законодавством України для громадян України, які перебувають за кордоном, встановлений спеціальний порядок подання заяви про прийняття спадщини, який передбачає кілька альтернативних варіантів оформлення та подання вказаної заяви, жодним з яких не скористався позивач. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовані вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, він не скористався правом на прийняття спадщини, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 520/10377/17, провадження № 61-48230св18, від 11 серпня 2021 року у справі № 720/1079/19, провадження № 61-14663св20, від 22 січня 2020 року у справі № 592/18695/18, провадження № 61-13558св19. Правозастосовча практика Верховного Суду у подібних правовідносинах є незмінною та усталеною, що підтверджується також останньою правовою позицією висловленою в постанові ВС від 13.04.2023 року у справі №607/13549/21, а тому суд не приймає до уваги посилання представника позивача на постанову ВС від 26.10.22 у справі №522/17925/16. Так, спеціальний механізм подання заяви про прийняття спадщини через консульські установи України встановлений Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства закордонних справ України від 27 грудня 2004 року №142/5/310 «Про затвердження Положення про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України». За зверненням громадянина України консул (або уповноважений секретар із консульських питань) засвідчує справжність підпису на заяві про прийняття спадщини, проставляє на заяві свій підпис та гербову печатку, після чого спадкоємець повинен направити заяву в Україну засобами міжнародного поштового зв`язку. Таким чином, громадянам України немає необхідності виїжджати з країни свого постійного проживання та повертатися в Україну для прийняття спадщини (підпункт 3.13 Положення про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України та пункт 3.23 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства України від 22 лютого 2012 року №296/5). Крім цього, пунктом 3.5. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України встановлено, якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса. У екстрених випадках, коли існує ризик пропущення строку для прийняття спадщини, спадкоємець має право направити нотаріусу за місцем відкриття спадщини електронне повідомлення (аналог телеграми), в якому вказати про прийняття спадщини (пункт 2.1. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Таким чином, законодавство України передбачає альтернативні варіанти процедури прийняття спадщини, що спрощує процес реалізації прав спадкоємців. Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вимоги ст.89\~ЦПК України встановлюють, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, встановивши, що підстави, на які посилається позивач, не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки [PERSON] , знаючи про існування заповіту на її користь з грудня 2022 року, не здійснила належних дій щодо прийняття спадщини у визначений законом строк і також не вчинила на думку суду будь-яких дій по прийняттю спадщини на її користь, при цьому не звернулась до нотаріуса, враховуючи, що строк законодавством встановлено в шість місяців та був продовжений на підставі вимог Постанови КМУ №164 від 28.02.2022 року, не надавши суду належних доказів пропуску цього строку лише формально вказавши про поважні причини пропуску такого строку. Крім того, в ході розгляду справи із пояснень позивача було встановлено про наявність інших спадкоємців, що може вплинути на їх права та інтереси, а також щодо значно більшого обсягу спадкового майна, аніж вказана у позові земельна ділянка, що не свідчить про добросовісну реалізацією позивачем свого права на судовий розгляд і захист цивільного права, яке не було порушене, невизнане або оспорене у визначеному законом спосіб. Враховуючи викладене, оцінивши подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. На підставі положень ст.ст. 5,12,13, 19, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 280-284\~ЦПК України , суд,

Outcome: dismissed