Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до Фізичної особи-підприємця [PERSON] про встановлення факту трудових відносин, витребування трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсації за невикористану щорічну відпустку. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 07.08.2023р. у задоволенні позовних вимог відмовлено. 09.08.2023р. представник відповідача звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 22 000 грн. Ухвалою суду від 11.08.2023р. вказану заяву представника відповідача було призначено до розгляду з повідомленням сторін на 18.08.2023р. о 10:00 год., яке було відкладено на 05.09.2023р. о 12:45 год. 17.08.2023р. до суду надійшли заперечення представника позивача на вказану заяву. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, подали заяви про розгляд заяви за їх відсутності. В силу положень ч. 4 ст. 270 ЦПК України неявка сторін не перешкоджає розгляду даного питання. Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Пунктами 1, 2 ч.2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву. Дана справа розглядалась судом за правилами загального позовного провадження. Представник відповідача у судових дебатах заявляв про стягнення з позивача витрат на правову допомогу, також про судові витрати відповідачем зазначалось у відзиві на позовну заяву. Сама заява про ухвалення додаткового рішення подана в строки, визначені статтею 141 ЦПК України. Так, на обґрунтування стягнення витрат на правничу допомогу представник посилався на те, що у зв`язку з розглядом справи відповідач був вимушений захищати свої права та звернутись за захистом своїх прав до адвоката. Загалом відповідачем понесені судові витрати по справі №761/24367/22 на загальну суму 22 000,00 грн., зокрема: за усну консультацію з вивченням документів та правовий аналіз наданих замовником документів у розмірі 2 000,00 грн.; за підготовку відзиву на позовну заяву 8 000,00 грн.; за прибуття та участь у чотирьох судових засіданнях 14.04.2023р., 06.06.2023р., 12.07.2023р., 07.08.2023р. в розмірі 12 000,00 грн. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження витрат на правничу допомогу до матеріалів справи долучено договір про надання правничої допомоги від 03 квітня 2023 року, ордер про надання правничої допомоги, додаткова угода № 1 до договору про надання правничої допомоги від 03 квітня 2023 року, акт виконаних робіт до додатку №1 від 11 квітня 2023 року, акт виконаних робіт до додатку №2 від 07 серпня 2023 року, рух коштів по рахунку від 09 серпня 2023 року. Судом встановлено, що 03 квітня 2023 року між адвокатом Глухеньким О.А. та ФОП [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги. Предметом договору є надання професійної правничої допомоги в обсязі та на умовах, передбачених договором. Вказаним договором сторони погодили, що адвокат відповідно до узгоджених сторонами доручень, зокрема, представляє інтереси замовника в судах. Пунктом 3.1 договору передбачено, що за правничу допомогу замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі визначеною додатками до договору. Відповідно до додатку №1 до договору, сторони погодили, що замовник сплачує адвокату за усну консультацію з вивчення документів наданих замовником та правовий аналіз наданих документів в сумі 2 000 грн.; за підготовку відзиву, заяв та клопотань у цивільній справі №761/274367/22 в розмірі 8 000 грн., а також 3 000 грн. за участь в кожному судовому засіданні. Відповідно до акта виконаних робіт до вказаного додатку, адвокатом фактично надано наступні послуги на загальну суму 10 000 грн.: аналіз та вивчення документів, наданих замовником та проведено аналіз документів по справі №761/24367/22, надано усну консультацію по справі; підготовлено та подано до суду відзив на позовну заяву, клопотання про витребування доказів, виклик свідків та інші процесуальні документи у справі №761/24367/22. Також, в матеріалах справи наявний акт виконаних робіт №2 до вказаного додатку, відповідно до якого, адвокатом надані замовнику послуги на загальну суму 12 000 грн., за участь у судових засіданнях 14.04.2023р., 06.06.2023р., 12.07.2023р., 07.08.2023р. Проаналізувавши вказані документи, суд приходить до висновку, що вони підтверджуть факт надання правової допомоги та погодження сторонами фіксованого розміру витрат на правничу допомогу в розрізі цивільної справи. Разом з тим, щодо заявленого розміру витрат на надання правничої допомоги у розмірі 22 000,00 грн, то слід звернути увагу на висновки у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18, від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial