Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

У березні 2022 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] , у якій позивач просила суд визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] з [PERSON] . Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилалась на те, що у шлюбі з [PERSON] нею, [INFO] було народжено доньку - [PERSON] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 05.11.2021. З огляду на те, що після розірвання шлюбу дитина проживає разом з позивачем, а місцезнаходження відповідача не відомо, що унеможливлює проведення процедури реєстрації дитини за місцем проживання [PERSON] без вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини, остання вимушена звернуться до суду з даним позовом. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 11.05.2022 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 29.08.2022 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Службу у справах дітей Слобожанської селищної ради, а також виключено з числа третіх осіб - орган місцевого самоврядування Службу у справах дітей Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 05.06.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті. Позивач, у судове засідання, не з`явилася, надала заяву про підтримання заявлених позовних вимог та розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач належним чином викликався до суду, однак у судове засідання не з`явився, причини неявки до суду не повідомив, письмових заяв чи клопотань не надав. Правом на подання відзиву на позов не скористався. Через це суд, спираючись на норми ст. 247, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалив заочне рішення. Так, судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народилася [PERSON] батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії заочного рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 05.11.2021 ухваленого у справі №932/7758/21, шлюб зареєстрований 13 травня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Рішення набрало законної сили 07.12.2021. Відповідно до копії заочного рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21.02.2022 ухваленого у справі №932/7763/22, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої [PERSON] . Рішення набрало законної сили 24.03.2022. Згідно копії рішення органу реєстрації центру надання адміністративних послуг Слобожанської селищної ради від 15.02.2022, у реєстрації місця проживання [PERSON] за адресою - [ADDRESS] , відмовлено у зв`язку з відсутністю письмової згоди батька. Відповідно до копії довідки про склад сім`ї, за адресою - [ADDRESS] , зареєстрована уповноважений власник [PERSON] . Згідно висновку Комісії з питань захисту прав дітей виконавчого комітету Слобожанської селищної ради, вирішено вважати за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] разом з матір`ю - [PERSON] . Вказаний висновок затверджено рішенням селищного голови Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області Камінського І. від 12.04.2023 за №105. Також на підтвердження заявлених вимог позивачем надано: копію характеристики, копію довідки про доходи, копію акту обстеження матеріально-побутових умов, копію відповіді ВП №8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області про не можливість встановлення місцезнаходження [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч.2, 8, 9 ст.7 СК України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3 ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства»). Згідно ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.1-2 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Тобто, аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Згідно з висновком до якого дійшла колегія суддів ВП/ВС у своїй постанові від 17.10.2018 прийнятій за результатами розгляду справи №402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року. Відповідно до ч.4-6 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Отже, виходячи з того, що дитина залишилася проживати разом з матір`ю після розірвання шлюбу батьків, відвідує дошкільний навчальний заклад розташований поблизу місця проживання [PERSON] , а також з огляду на ігнорування [PERSON] будь-яких питань пов`язаних з долею дитини, що вбачається з відсутності його як при розгляді справи про стягнення аліментів так і при вирішення питання про визначення місця проживання доньки, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Виходячи з приписів ст.141 ЦПК України, з відповідача на рахунок позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved