Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON] , який до дня смерті проживав за адресою: [ADDRESS] . З померлим вони протягом тривалого часу підтримували дружні стосунки та добре знали один одного. На його утриманні знаходився син [PERSON] , [INFO] , який мав інвалідність 1-ї групи, у зв`язку з чим потребував сторонньої допомоги. Оскільки померлий [PERSON] проживав один з хворим сином, то йому було важко здійснювати догляд за інвалідом, у зв`язку з чим вона постійно йому допомагала, за що він був її дуже вдячний. За життя [PERSON] завжди просив її, що у разі, якщо з ним щось трапиться, щоб вона доглянула його хворого сина. У зв`язку з тим, що син померлого мав інвалідність через ДЦП та психічний розлад, рішенням Біляївського районного суду Одеської області № 496/231/19 від 11 вересня 2019 року, [PERSON] , [INFO] , був визнаний недієздатним та над ним встановлено опіку. Після смерті [PERSON] вона продовжувала здійснювати догляд за сином померлого та утримувати в належному стані житловий будинок та присадибну ділянку. Під час останнього генерального прибирання в будинку вона знайшла в документах заповіт на своє ім`я, складений [PERSON] та посвідчений 07 лютого 2022 року приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Сурженко І.І. Одразу після виявлення заповіту вона звернулася із заявою про прийняття спадщини за заповітом до державного нотаріуса Біляївського районної державної нотаріальної контори. Проте у прийнятті заяви її було відмовлено у зв`язку із пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини (шість місяців). При цьому її було роз`яснено, що питання про визначення додаткового строку для подання заяви може бути вирішено судом. Тому позивачка змушена звернутись до суду з відповідною позовною заявою. 31 травня 2023 року було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання, витребувано копію спадкової справи після смерті [PERSON] (а.с.19-20). Позивачка в судове засідання не з`явилась, але надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, на задоволенні позову наполягала та просила його задовільнити (а.с.46). Відповідач в судове засідання не з`явився, але надав до суду листа в якому просить справу розглядати без участі їхнього представника (а.с.24). Суд дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , зареєстрованого Біляївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 175 (а.с.7). За життя померлий склав заповіт від 07.02.2022 року в якому заповів [PERSON] , [INFO] , належний [PERSON] на праві власності житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , належний [PERSON] на праві власності земельну ділянку площею 0,0839 га, кадастровий номер 5121010100:02:005:0276, надану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , належний [PERSON] на праві власності земельну ділянку площею 3,65 га, кадастровий номер 5121010100:01:002:0084, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.9) Таким чином, про заповіт позивачка дізналась близько через рік з дня його складання. З метою\~реалізації своїх\~спадкових прав,\~позивачка звернулась\~до державного\~нотаріуса Біляївського\~районної державної\~нотаріальної контори із заявою\~про прийняття\~спадщини за\~заповітом після\~смерті [PERSON] \~однак нотаріус\~листом від\~31.03.2023\~року №795/02-14 відмовив у прийняті заяви про прийняття спадщини з причини пропуску строку для прийняття спадщини та роз`яснив його право звернення до суду з питань продовження пропущеного строку (а.с.8). З витребуваної судом інформації від Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області, встановлено, що після смерті [PERSON] 20.02.2022 року була заведена спадкова справа № 167/2020, яка зареєстрована в спадковому реєстрі за № 70460127. Крім позивача із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався (а.с.29-45). Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини Відповідно до статті 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За життя [PERSON] склав заповіт, зареєстрований в реєстрі № 92, посвідчений приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Сурженко І.І. Відповідно до статей 1233, 1234, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251 - 1252 цього Кодексу. Зі змісту заповіту вбачається, що спадкодавиць [PERSON] зробив розпорядження щодо належного йому майна, яке він заповів [PERSON] . Заповіт підписаний власноруч заповідачем. Проте, [PERSON] добросовісно помилялась, що вона обмежена часом, оскільки вважала, що під час воєнного стану в країні всі строки зупинились, в тому числі і строк прийняття спадщини, а тому у встановлений законом строк не звернулася з заявою про прийняття спадщини. Строк для прийняття спадщини закінчився. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30 травня 2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування" особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. У разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини спадкоємці звертаються до суду. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини із поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Пленум Верховного Суду України в п. 24 своєї постанови від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування роз`яснив, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Судом встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] була заведена за заявою [PERSON] 29.03.2023 р. За наведених обставин суд вважає, що позивачкою строк для прийняття спадщини був пропущений з поважних причин, а тому відповідно до ст. 1272 ЦК України їй необхідно визначити додатковий строк в два місяці, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved