Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~Представник Акціонерного товариства «Сенс Банк» звернувся до суду з зазначеною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 09.12.2019 між АТ «Альфа-Банк» та АТ «Дельта Банк» укладений договір №2098/К про відступлення прав вимоги, а 12.08.2022 змінено найменування на Акціонерне товариство «Сенс Банк». Клопотання про заміну позивача його правонаступником сторонами до суду не подавалися, у зв`язку з чим АТ «Сенс Банк» (АТ «Альфа-Банк») не було відомо про розгляд справи. Судове рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 09.02.2021, скасоване, кредитний договір №К-4438010, укладений 03.07.2012 між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] є дійсним, а тому наявні підстави для перегляду рішення суду. Обставини щодо визнання кредитного договору дійсним заявнику стали відомі лише 03.04.2023 після отримання постанови Верховного Суду від 05.12.2022 по справі №545/571/19, та які не були і не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи, а тому відповідно до п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України є нововиявленими обставинами у справі. Просив рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 09.02.2021 у справі №545/2979/14-ц скасувати. \~ \~ \~ \~Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 22.06.2023 поновлено Акціонерному товариству «Сенс Банк» пропущений строк на подання заяви про перегляд рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 09.02.2021 за нововиявленими обставинами; замінено позивача на правонаступника із Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк». \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~У відзиві на позов про стягнення заборгованості представник співвідповідача адвокат Кіндяк О.І. заперечував щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України. Після пред`явлення вимоги про дострокове погашення боргу від 28.05.2013 за вих. №31.4-08/5952/13 у сумі 120\~920,83 грн банк не мав права нараховувати відсотки за користування кредитом та комісії за послуги. Банк з пред`явлення дострокової вимоги від 28.05.2013 пропустив шестимісячний строк звернення до суду з позовом до поручителя. Встановлена комісія банком є нікчемною, вимога про її стягнення є неправомірною і погашення її позичальником до подачі позову було незаконним, а тому суд при вирішенні питання про розрахунок боргу повинен врахувати, що ці погашення повинні бути спрямовані на кредит та відсотки, а не окремо комісії. Позивачем не надано належного розрахунку заборгованості із зазначенням тіла кредиту, нарахованих відсотків, нарахованої комісії, зарахування коштів на погашення тіла кредиту, відсотків, комісій. Позивачем не надано банківських виписок з рахунків, меморіальних ордерів про нарахування відсотків, інших платежів, тобто бухгалтерських документів, а також не долучено доказів видачі кредитних коштів, адже заява на видачу готівки підтверджує отримання [PERSON] з каси банку коштів з його особистого розрахункового рахунку № [NUMBER] . \~ \~ \~ \~У відповіді на відзив представник АТ «Сенс Банк» посилалася на те, що у вимозі від 28.05.2013 первісний кредитор вимагав лише усунути порушення, тобто погасити прострочену заборгованість; вимога про здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або про повернення всього споживчого кредиту у направленому відповідачам документі не містилося. У вимозі від 28.05.2013 містилося попередження про намір кредитора вимагати дострокового повернення кредиту шляхом подання позовної заяви в разі не усунення порушення протягом 60 днів. Попередження про наміри не можуть свідчити про зміну строку кредитування, а тому нарахування процентів до 22.01.2014 (дата розрахунку) є абсолютно правомірним. Банк не позбавлений права на отримання належних йому процентів за неправомірне користування кредитом, нарахованих за підвищеною ставкою на підставі пункту 1.1.1.3 договору, оскільки ці проценти охоплюються диспозицією норми ч.2 ст.625 ЦК України. Обставина видачі та отримання [PERSON] кредиту є преюдиційною для цієї справи обставиною та не підлягає доказуванню, оскільки вже встановлена судовими рішеннями по справі №545/517/19, які набрали законної сили, за участю тих самих сторін. Банк свої зобов`язання за кредитним договором повністю виконав, надав позивачу кредитні кошти у розмірі та у строки передбачені договором. Виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором забезпечується договором поруки №4438010 від 03.07.20212, укладеним між позивачем, відповідачем та [PERSON] , як поручителем. Встановлена скасованим судовим рішенням недійсність кредитного договору стала єдиною підставою для відмови у задоволенні позову, відтак спростування даної обставини внаслідок скасування рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 21.04.2020 у справі №545/571/19 тягне ухвалення протилежного за змістом рішення. \~ \~ \~ \~Представник позивача, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, попередньо надавши клопотання про розгляд справи без її участі, заяву підтримала та просила задовольнити. Співвідповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Представник співвідповідача [PERSON] адвокат Кіндяк О.І. у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову з підстав, викладених у відзиві. Зазначив, що заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами подана до суду з пропущенням строку. У задоволенні позову просив відмовити за недоведеністю позовних вимог. Співвідповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи без участі не надала. Суд, заслухавши пояснення представника співвідповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Щодо підстав скасування рішення за нововиявленими обставинами. Встановлено, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 09.02.2021 заочне рішення Полтавського районного суду від 22.09.2014 у справі №545/2979/14-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано за нововиявленими обставинами та ухвалено нове рішення; у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено (т.2 а.с.112-113). Разом з тим, постановою Верховного Суду від 05.12.2022 у справі №545/571/19, постанову Полтавського апеляційного суду від 05.10.2021, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПАТ «Дельта Банк» про захист прав споживачів, визнання дій неправомірними та визнання кредитного договору недійсним - залишено без змін. Тобто, кредитний договір №К-4438010 укладений 03.07.2012 між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] є дійсним, а судове рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 09.02.2021 скасоване. Отже, обставини щодо визнання кредитного договору дійсним заявнику стали відомі лише 03.04.2023 після отримання постанови Верховного Суду від 05.12.2022 по справі №545/571/19, та які не були і не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи, оскільки клопотання про заміну позивача його правонаступником сторонами до суду не подавалися, у зв`язку з чим АТ «Сенс Банк» (АТ «Альфа-Банк») не було відомо про розгляд даної справи. Відповідно до ч.1 ст.423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Згідно з п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Відповідно до п.2 ч.3 ст.423 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення. Обставини щодо дійсності кредитного договору не були і не могли бути відомі заявнику, оскільки клопотання про заміну позивача його правонаступником сторонами до суду не подавалися, у зв`язку з чим АТ «Сенс Банк» (АТ «Альфа-Банк») не було обізнане про розгляд справи, а тому відповідно до п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України є нововиявленими обставинами у справі. Отже, заява АТ «Сенс Банк» про перегляд рішення за нововиявленими обставинами підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Встановлено, що 03.07.2012 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № К-4438010, згідно із яким позивач надає у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 120\~ 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16.00 % на рік. Кінцевий термін повернення заборгованості до 02 липня 2019 року. Згідно із кредитним договором [PERSON] зобов`язаний щомісяця у встановлені строки, здійснювати погашення кредиту та сплату процентів за користування кредитом (а.с. 6-14). \~ \~ \~ \~У пункті 3.3. кредитного договору вказано, що нарахування та сплата процентів за користування кредитом здійснюється, виходячи із розміру процентної ставки, встановленої в п. 1.1.1. цього Договору, на залишок заборгованості за кредитом (непогашену суму Кредиту), при цьому кількість днів у місяці приймається за 30 днів, у році - 360 днів вуперіоді нарахування (30/360). \~ \~ \~ \~Згідно з пунктом 3.4. кредитного договору позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за користування кредитом за період користування кредитом, нарахованих відповідно до пункту 3.3. цього договору, шляхом перерахування фіксованих платежів у сумі 2 984 грн у чітко встановлений кредитним договором термін - «30» числа кожного місяця. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 1.6. кредитного договору сукупна вартість кредиту за цим договором, з урахуванням процентної ставки за кредитом та вартості супутніх послуг, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та погашенням, які необхідно здійснити як на користь кредитора, так і на користь третіх осіб, зазначена у реальній процентній ставці, в абсолютному значенні подорожчання кредиту (у грошовому виразі). Розмір реальної процентної ставки дисконтує всі майбутні грошові платежі позичальника за кредитом до чистої суми виданого кредиту і з урахуванням сплати процентів за користування кредитом, комісій, та інших плат, пов`язаних з наданням супутніх послуг, передбачених цим договором, та складає 31.03 % на рік. Абсолютне значення подорожчання кредиту/детальний розпис сукупної вартості кредиту підсумовує всі платежі позичальника на користь кредитора та на користь третіх осіб, враховує процентну ставку за користування кредитом, комісії, та інші платежі, пов`язані з наданням супутніх послуг, передбачені цим договором. Абсолютне значення подорожчання кредиту/детальний розпис сукупної вартості кредиту наведено в додатку № 1 до цього договору, який є невід`ємною частиною останнього. \~ \~ \~ \~Пунктом 11.6. кредитного договору передбачено, що підписанням цього договору позичальник підтверджує, що: (1) він до укладення цього договору отримав повну, доступну та вичерпну інформацію в письмовій формі щодо умов надання кредиту за цим договором, а саме - щодо сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за користуванням ним, переліком та розміром всіх комісій кредитора, що пов`язані з наданням кредиту і обслуговуванням кредитної заборгованості, щодо розміру щомісячних платежів та орієнтованої сукупної вартості подорожчання кредиту, враховуючи розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості та всю іншу інформацію передбачену Законом України «Про захист прав споживачів»; (2) один з оригіналів цього договору переданий позичальнику. \~ \~ \~ \~Невід`ємною частиною кредитного договору № К-4438010 є додаток до нього - «Графік платежів згідно Кредитного договору № К-4438010 від 03 липня 2012 р.». \~ \~ \~ \~З матеріалів справи вбачається, що позичальник погодився з усіма істотними умовами кредитного договору, йому була надана банком вся необхідна інформація в письмовому вигляді, про що він зазначив в договорі шляхом його підписання, сукупна вартість кредиту та умови його погашення йому також були зрозумілі. \~ \~ \~ \~На підставі заяви від 03.07.2012 [PERSON] перераховано на поточний рахунок відповідно до кредитного договору №К-4438010 від 03.07.2017 кошти в сумі 120\~000,00 грн. \~ \~ \~ \~Обставина видачі та отримання [PERSON] кредиту є преюдиційною для даної справи обставиною та не підлягає доказуванню, оскільки вже встановлена судовими рішеннями по справі №545/517/19 за участю тих самих сторін. \~ \~ \~ \~Окрім того, з метою забезпечення зобов`язань між позивачем, [PERSON] та [PERSON] 03 липня 2012 року було укладено договір поруки № 4438010 (а.с. 15-18). \~ \~ \~ \~Разом з тим, [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим склалася заборгованість, яка згідно розрахунку станом на 22.01.2014 року та на час розгляд справи за заявою про перегляд за нововиявленими обставинами від від 09.05.2023 складає 125\~ 109,85 грн., з яких 110723,35 грн. заборгованість за кредитом; 10786,50 грн. заборгованість за відсотками; 3600,00 грн. комісія за ведення кредиту. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником забезпеченого порукою зобов`язання, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Суд відхиляє твердження представника відповідача щодо зміни строку кредитування та припинення нарахування процентів за кредитним договором з огляду на таке. Встановлено, що 28.08.2023 банком на адресу [PERSON] направлена досудова вимога від 28.05.2013 №31.4-08/5952/13, згідно з якою станом на 23.05.2013 за кредитним договором значиться прострочена (поточна) заборгованість в розмірі 8\~309,56 грн, загальна сума за кредитним договором складає 120\~920,83 грн. При цьому, банк вимагав розглянути претензію в строки, передбачені законодавством та договором, і сплатити прострочену (поточну)заборгованість. Частиною 10 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла шістдесят календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність. Тобто вимогою про дострокове повернення кредиту є вимога про сплату саме внесків, строк сплати яких ще не настав. Натомість з огляду на зміст вимоги від 28.05.2013 банк вимагав лише усунути порушення, тобто погасити прострочену заборгованість. Вимога про здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або про повернення всього споживчого кредиту у направленій досудовій вимозі не зазначалася. Разом з тим, у досудовій вимозі від 28.05.2013 відповідач попереджався про намір кредитора вимагати дострокового повернення кредиту шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса або зверненням до суду з вимогою про примусове стягнення боргу на загальну суму заборгованості за кредитним договором. Отже, досудова вимога, у якій зазначені лише попередження про наміри, не може свідчити про зміну строку кредитування, а тому нарахування процентів до 22.01.2014 є правомірним. Щодо вимоги про стягнення комісії за ведення кредиту. Відповідно до п.1.3 кредитного договору позичальник сплачує кредитору: одноразово комісію за надання кредиту в розмірі 0,5% від суми кредиту зазначеної в п.1.1 цього договору; щомісячно комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 0,5% від суми кредиту, зазначеної в п.1.1 цього договору. Постановою Верховного Суду від 05.12.2022 у справі №545/571/19, постанову Полтавського апеляційного суду від 05.10.2021, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПАТ «Дельта Банк» про захист прав споживачів, визнання дій неправомірними та визнання кредитного договору недійсним - залишено без змін. Відповідно до постанови Верховного Суду від 05.12.2022 у справі №545/571/19, 16 жовтня 2011 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг». Згідно з абзацом дев`ятим пункту 8 розділу І цього Закону частину четверту статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» було доповнено новим абзацом третім такого змісту: «Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною». Постановою Верховного Суду від 05.12.2022 встановлено, що умова правочину щодо встановлення комісії за управління кредитом вважалася нікчемною (на день укладення кредитного договору), а тому ця умова не може бути визнана недійсною. Разом із цим, недійсність (нікчемність) частини правочину не має наслідком недійсності його в цілому, оскільки спірний правочин міг бути вчинений і без включення до нього недійсної (нікчемної) частини. Враховуючи, що встановлена банком комісія є нікчемною, тому вимога про її стягненню є такою, що задоволенню не підлягає. Разом з тим, згідно з додатком №1 до кредитного договору «Графік платежів» в колонці 5, вказана незмінна сума комісії за обслуговування кредиту в розмірі 600 грн щомісяця. Загальна сума комісії, яку повинен сплатити позичальник за період з 03.07.2012 по 02.07.2019 становить 50\~400,00 грн. Відповідно до графіку платежів згідно кредитного договору №К-4438010 від 03.07.2012 вбачається, що з позичальника знято банком кошти в розмірі 600 грн, в якості разової комісії за надання кредиту згідно кредитного договору №К-4438010. Отже, встановивши,\~що умова\~кредитного договору\~ щодо\~встановлення комісії\~за управління\~кредитом вважалася\~нікчемною (на\~день укладення\~ такого\~кредитного договору),\~суд дійшов\~висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за комісією за ведення кредиту. Відтак, сума в розмірі 600 грн як разова комісія, яка була знята 03.07.2012, підлягає зарахуванню на погашення саме тіла кредиту. За таких обставин суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог в частині стягнення комісії за ведення кредиту та про відмову в їх задоволенні. Разом з тим, судом встановлено, що виконавчий лист Полтавського районного суду Полтавської області виданий 15.12.2017 на підставі заочного рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 22.09.2014 по справі №545/2979/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 125\~109,85 грн та судового збору у рівних частинах по 625,55 грн з кожного, перебував на виконанні у приватного виконавця. Постановою Приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. від 24.03.2021 закінчено виконавче провадження у зв`язку із скасуванням рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ (т.2 а.с.119-121). З повідомлення приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. від 27.06.2023 №16539 вбачається, що в період виконання виконавчого документу з [PERSON] стягнуті грошові кошти, а саме: 11\~322,05 грн - перераховано як часткове погашення заборгованості; 3001,3 грн - витрати виконавчого провадження. [PERSON] повернуті кошти в сумі 4\~511,6 грн, з яких 1\~132,22 грн повернення основної винагороди приватного виконавця на підставі ч.7 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» та 3\~379,44 грн, як надлишково стягнуті з доходів боржника. Встановлено, що на момент винесення постанови про закінчення виконавчого провадження залишок заборгованості за виконавчим провадження склав 113\~787,80 грн (т.2 а.с.206). Докази погашення боргу співвідповідачами не надані. Враховуючи, що сума в розмірі 600 грн як разова комісія, яка була знята 03.07.2012, підлягає зарахуванню на погашення кредиту, тому загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню, становить 109\~587,80 грн (113\~787,80-3600,00-600,00). Щодо вимоги про стягнення заборгованості до поручителя. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.п.1.1 ст.1 договору поруки №4438010 від 03.07.2012 поручитель зобов`язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій та пені, у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором №К-4438010 від 03.07.2012. \~ \~ \~ \~Згідно з п.п.2.1 ст.2 договору поруки №4438010 від 03.07.2012 зміст забезпеченого порукою зобов`язання повернення кредиту в сумі 120\~000,00 грн у термін до 02 липня 2019 року включно. Згідно з описом рекомендованих відправлень, 28.08.2013 поручителю [PERSON] направлено поштове відправлення. Представник відповідача зазначає, що досудова вимога про погашення боргу від 28.05.2013 №31.4-08/5952/13 направлена не лише позичальнику, а й поручителю [PERSON] (т.1 а.с.51-52). Разом з тим, у матеріалах справи відсутні відомості про те, який саме документ направлявся поручителю 28.08.2013. 28.03.2014 [PERSON] направлена досудова вимога №31.4-08/2942/13 про погашення простроченої заборгованості (т.1 а.с.30-32). Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 28.04.2014 повернуто позовну заяву ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Встановлено, що ПАТ «Дельта Банк» звернулося до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором 15.07.2014. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, чи встановлено договором або законом строк її дії, його сплив припиняє відповідне право кредитора. Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті\~251,\~252 ЦК України). Строк, передбачений ч.4 ст.559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові в позові у разі звернення до суду. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений вказаним приписом, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов`язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором. З огляду на преклюзивний характер строку поруки та зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобов`язання застосоване у другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. Ні стаття 559, ні будь-які інші норми\~ЦК України\~не містять положень про можливість поновлення, зупинення чи переривання строку звернення з вимогами до поручителя. Аналогічна правова позиція викладене в постанові Верховного Суду від 04.07.2023 у справі №2-1268/11. Враховуючи, що сторони не надали доказів на підтвердження тієї обставини, який саме документ направлявся поручителю 28.08.2013, тому суд вважає, що днем пред`явлення вимоги до поручителя є 28.03.2014( [PERSON] направлена досудова вимога №31.4-08/2942/13 про погашення простроченої заборгованості. За таких обставин суд приходить до висновку, що вимога до поручителя про стягнення заборгованості є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: partial