Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою про стягнення коштів. Обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що 20.12.2021 року між позивачем та ФОП [PERSON] в особі представника за довіреністю [PERSON] було укладено Інвестиційний договір №273/18. Предметом цього договору є участь сторін у відкритті магазину з отриманням у загальну власність [PERSON] (інвестор) та ФОП [PERSON] (виконавець) відповідних часток у магазині та відповідних часток чистого доходу, пов`язаного з роботою магазину на умовах і в порядку, передбачених договором. Згідно п. 2.2. договору, виконавець організовує відкриття та господарську діяльність магазину, а також є власником торгівельної марки, під якою відбувається відкриття та подальша господарська діяльність магазину. Згідно п.2.3 договору, інвестор здійснює фінансування відкриття та господарської діяльності магазину шляхом внесення інвестиції (коштів). Згідно п. 4.2.1. договору, перед укладенням цього договору інвестор сплачує виконавцю паушальний внесок в розмірі 5 000 доларів США. Інвестор сплатив виконавцю паушальний внесок в розмірі 5 000 доларів США 20 грудня 2021 року. 20 грудня 2021 року між інвестором та виконавцем було укладено додаткову угоду до інвестиційного договору №273/18, згідно з п.4.2.2. якої, інвестор та виконавець, що у разі якщо відкриття магазину не відбудеться з вини виконавця, протягом 65 днів з моменту підписання договору, то виконавець зобов`язується повернути інвестору паушальний внесок в розмірі 5 000 доларів США не пізніше 10 банківських днів з дня закінчення строку відкриття магазину, зазначеного в цьому пункті. Станом на 23 лютого 2022 року магазин не було відкрито. Більше того, виконавець не надав жодної інформації, щодо можливої дати відкриття магазину. Інвестора навіть не було поінформовано про те, на якій стадії перебуває процес відкриття магазину. Не було надано жодної інформації про можливу адресу магазину. Згідно з умовами договору, виконавець має право на продовження терміну виконання відкриття магазину за договором у випадку: 3.2.1 порушення (невиконання або неналежного виконання) інвестором істотних умов договору, зокрема, умов щодо здійснення фінансування об`єкта інвестування договором; 3.2.2. у зв`язку з настанням і дією у часі обставин форс-мажару та/або їх наслідків, або настання випадку. Станом на 23 лютого 2022 року підстав, передбачених договором, для продовження терміну виконання відкриття магазину у виконавця не було. У березні 2022 року позивач звернувся до відповідача з приводу повернення коштів. 03 червня 2022 року між сторонами була підписана додаткова угода до Інвестиційного договору №06/22, згідно якого сторони затвердили графік повернення паушального внеску. Відповідач зобов`язувався повернути позивачу: -1000 доларів США не пізніше 02.07.2022 року; -1000 доларів США не пізніше 02.08.2022 року; -1000 доларів США не пізніше 02.09.2022 року; -1000 доларів США не пізніше 02.10.2022 року; -1000 доларів США не пізніше 02.11.2022 року. В подальшому відповідачем на рахунок позивача було перераховано: 14 липня 2022 року - 29 250 грн.; 19 серпня 2022 року - 29 500 грн.; 22 вересня 2022 року - 19 992 грн.; 23 вересня 2022 року - 9 508 грн.; 21 жовтня 2022 року - 19 996 грн.; 23 жовтня 2022 року - 9 254 грн.; 02 грудня 2022 року - 29 500 грн. Зважаючи на те, що відповідач взяв на себе зобов`язання з повернення позивачу паушального внеску в грошовому еквіваленті в іноземній валюті, курс доларів постійно змінювався, відповідач повернув позивача 4 220 доларів США. Позивач 23.01.2023 року направив на електронну адресу представника відповідача за довіреністю Смірнова А. скан копію претензії від 30.12.2022 р. з додатками. 06.02.2023 року від [PERSON] надійшла відповідь про відмову від перерахунку залишку коштів. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача залишок недоплачених коштів в розмірі 780 доларів США та судовий збір. Ухвалою суду від 13.03.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Вивчивши матеріали цивільної справи та з урахуванням того, що від відповідача на адресу суду повернувся конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання», ухвалою суду від 08.05.2023 року здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 11.05.2023 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому сторона відповідача виклала свої письмові пояснення на позов. 04.09.2023 року від сторони позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якому позивач просить суд позов задовольнити. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримують та просили ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд вважає за можливим проводити судове засідання у відсутності сторін та ухвалити рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Відповідно до матеріалів справи, 20.12.2021 року між позивачем та ФОП [PERSON] в особі представника за довіреністю [PERSON] , було укладено Інвестиційний договір №273/18. Предметом цього договору є участь сторін у відкритті магазину з отриманням у загальну власність [PERSON] (інвестор) та ФОП [PERSON] (виконавець) відповідних часток у магазині та відповідних часток чистого доходу, пов`язаного з роботою магазину на умовах і в порядку, передбачених договором. Згідно п. 2.2. договору, виконавець організовує відкриття та господарську діяльність магазину, а також є власником торгівельної марки, під якою відбувається відкриття та подальша господарська діяльність магазину. Згідно п. 2.3 договору, інвестор здійснює фінансування відкриття та господарської діяльності магазину шляхом внесення інвестиції (коштів). Згідно п. 4.2.1. договору, перед укладенням цього договору інвестор сплачує виконавцю паушальний внесок в розмірі 5 000 доларів США. Інвестор сплатив виконавцю паушальний внесок в розмірі 5 000 доларів США 20 грудня 2021 року. 20 грудня 2021 року між інвестором та виконавцем було укладено додаткову угоду до інвестиційного договору №273/18 відповідно до якого (п.4.2.2.) інвестор та виконавець, якщо у разі відкриття магазину не відбудеться з вини виконавця, протягом 65 днів з моменту підписання договору, виконавець зобов`язується повернути інвестору паушальний внесок в розмірі 5 000 доларів США не пізніше 10 банківських днів з дня закінчення строку відкриття магазину, зазначеного в цьому пункті. Станом на 23 лютого 2022 року магазин не було відкрито. 03 червня 2022 року між сторонами була підписана додаткова угода до інвестиційного договору №06/22, згідно з якого сторони затвердили графік повернення паушального внеску, а саме: -1000 доларів США не пізніше 02.07.2022 року; -1000 доларів США не пізніше 02.08.2022 року; -1000 доларів США не пізніше 02.09.2022 року; -1000 доларів США не пізніше 02.10.2022 року; -1000 доларів США не пізніше 02.11.2022 року. Однією з загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, яка полягає у визнанні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договори і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої домовленості, яка знайшла своє вираження у ст.ст. 3, 6, 626, 627, 628, 629, 638 ЦК України. Відповідно до положень ст. 1130 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об`єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об`єднання вкладів учасників. Стаття 1131 Цивільного Кодексу визначає істотні умови договору про спільну діяльність (координація спільних дій учасників або ведення спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій) та обов`язковість для такого договору письмової форми. За загальними умовами виконання зобов`язання, установленими ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією зі сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч.1 ст. 530 ЦК України). Відповідачем на виконання додаткової угоди до інвестиційного договору №06/22, було перераховано на рахунок позивача грошові кошти, а саме: 14 липня 2022 року - 29 250 грн.; 19 серпня 2022 року - 29 500 грн.; 22 вересня 2022 року - 19 992 грн.; 23 вересня 2022 року - 9 508 грн.; 21 жовтня 2022 року - 19 996 грн.; 23 жовтня 2022 року - 9 254 грн.; 02 грудня 2022 року - 29 500 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями та виписками по рух коштів на рахунку позивача. Однак, при підписанні вказаної додаткової угоди, сторони визначили грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Позивач вважає, що залишок боргу становить - 28 516,80 грн., що еквівалентно 780 доларам США за курсом Національного банку на час перерахування відповідачем грошових коштів. Згідно з ч.2 ст. 533 ЦК України, зазначено, що якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті (ч. 2 ст. 524 ЦК України). Якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, то сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч. 2 ст. 533 ЦК України). На виконання положень п. 4.2.2 додаткової угоди до інвестиційного договору №06/22 від 03.06.2022 року, відповідач зобов`язувався повернути позивачу паушальний внесок у розмірі 5 000 доларів США частинами за встановленим графіком, платежами не менше як 1 000 доларів США, у порядку та згідно з умовами, передбаченими цим договором. За змістом статей 192 та 524 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобов`язання може бути виражене у гривні або сторони в договорі можуть визначити грошовий еквівалент в іноземній валюті. Суд встановлює, чи визначено зобов`язання в іноземній валюті, чи у гривні з визначенням грошового еквівалента в іноземній валюті. У разі визначення зобов`язання в іноземній валюті позивач повинен звертатися з позовом про стягнення боргу саме в іноземній валюті, а суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов`язання і в резолютивній частині рішення має зазначити розмір і вид іноземної валюти, що підлягає стягненню. 30 грудня 2022 року [PERSON] направив на адресу відповідача претензію щодо повернення протягом 20 календарних днів з моменту отримання вказаної претензії грошові кошти в розмірі 780 доларів США за офіційним курсом на день платежу. Як зазначає позивач, вимогу про повернення коштів відповідач не виконав, доказів протилежного суду не надано. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відтак, у справі встановлено, що відповідач договірні зобов`язання виконава не в повному обсязі, а тому за вимогою позивача суд вважає необхідним стягнути на його користь суму неповернутих грошових коштів. Розрахунки заборгованості, які надані позивачем, стороною відповідача не спростовані. Відповідачем не надано суду доказів того, що інвестиційний договір №273/18 від 20.12.2021 року та додаткова угода до інвестиційного договору №06/22 від 03.06.2022 року, які укладені між сторонами є нечинними, їх дійсність не спростована. Стороною відповідача не надано суду доказів відповідних судових рішень про визнання правочинів недійснимими (удаваними) або щодо встановлення таких обставин. З огляду на положення цивільного законодавства дані правочини є укладеними, нікчемними законом не визнані. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За таких обставини позов підлягає задоволенню, так як позивачем доведено, а відповідачем не спростовано в силу принципу змагальності сторін обґрунтованості позовних вимог, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн., що складаються з судового збору.

Outcome: approved