Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить провести поділ майна подружжя, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнавши за ним право власності на частину квартири [ADDRESS] , а на іншу частку цього майна винати право власності за відповідачкою. Позовну заяву обґрунтовує тим, що з відповідачкою по справі вони перебували у шлюбі з 12.01.2016 по 20.10.2020. Від шлюбу у сторін дітей немає . В період шлюбу під час спільного проживання ними було набуто спільне майно, яке підлягає поділу.Таким майном є квартира що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Оформлення договору купівлі-продажу та подальша реєстрація права власності на квартиру здійснена на відповідачку. На даний час позивач бажає за необхідне визнати також і за собою право власності на квартиру. Всі правовстановлюючі документи на квартиру знаходяться у відповідачки. Остання користується цим майном для свого проживання. Як вбачається із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна 09.08.1018 року приватним нотаріусом Рожковецьким І.В. Калуського районного нотаріального округу здійснено реєстрацію права власності на квартиру за відповідачкою на підставі договору купівлі-продажу квартири серія та номер 2038. Ухвалою суду від 06.04.2023 відкрито провадження у справі, призначено відкрите підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання та відзиву на позовну заяву. Представник позивача адвокат Іванів О.І. подав до суду заяву, в якій просить підготовче засідання розглядати без участі сторони позивача, не заперечує проти призначення справи до судового розгляду та просить визначити за позивачем [PERSON] право власності на частину квартири [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право власності на частку вище вказаної квартири.11.09.2023 адвокат Іванів О.І. подав заяву, в якій просить справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя розглядати без участі позивача. Позов підтримує та просить задоволити. В разі неявки відповідачки не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, відзиву на позов не подала, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена завчасно та належним чином, в тому числі, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України \~Враховуючи, що відповідачка до позову заперечень не подала, визнання нею позову не суперечить інтересам сторін, тому суд приймає визнання позову відповідачки та приходить до висновку про можливість ухвалення рішення про задоволення позову. Крім цього, відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, про що складено відповідну довідку. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом Судом встановлено, відповідно до договору купівлі-продажу квартири засвідченого приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області зареєстрованого в реєстрі за №2038, відповідачка [PERSON] придбала квартиру за адресою [ADDRESS] та зареєструвала право приватної власності на вказане майно, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.03.2023. У п. 1.9 вказаного вище договору купівлі-продажу вказано, що договір укладається зі згоди чоловіка Покупця [PERSON] , згідно поданої заяви, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Калуського нотаріального округу Рожковецьким І.В. 09.08.2018 р. за реєстровим №2037. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] шлюб розірвано, про що 20.10.2020 складено відповідний актовий запис №47 в Калуському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. У вищевказаній квартирі зареєстрована відповідачка [PERSON] , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, виданою Управлінням «ЦНАП» виконавчого комітету Калуської міської ради № 941/09.3-03 від 05.04.2023. Вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши письмові заяви та докази, які надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволення з таких підстав. Згідно зі\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1 Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Зі\~ст. 60 СК України\~встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і норма\~ст. 368 ЦК України. Згідно зі\~ст. 63 СК України\~дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст.\~69, ч. 1 ст.\~70 СК України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно зі\~ст. 71 СК України\~майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст.\~60,\~69 СК України, ч. 3\~ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.ч. 2, 3\~ст. 325 ЦК України\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно зі законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. У зв`язку з викладеним, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05.04.2017 р (справа № 6-399-цс17). Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, суд зобов`язаний з`ясувати, чи це майно може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, чи є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Згідно зі\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України\~визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Отже, за таких обставин, суд приходить до висновку, що квартира, яка знаходиться по [ADDRESS] є спільною сумісною власністю сторін, оскільки придбана під час шлюбу подружжям за спільні кошти, що не оспорюється відповідачем та іншого суду не доведено. Таким чином, враховуючи вищевиклаене та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, визнати за кожним із сторін право власності по частці вказаної квартири. На підставі викладеного, ст.ст.\~15,\~16,\~20,\~325,\~364,\~368,\~372 ЦК України, ст.ст. \~60,\~ 63,\~ 65, \~69,\~70,\~71,\~72 СК України,

Outcome: approved