Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-05 00:00:00

У травні 2023 року [PERSON] (далі\~ позивач) звернувся до Фастівського міськрайонного\~суду Київської\~області із позовом, в якому просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради,\~посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Від шлюбу сторони мають сина. Примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні відносини з лютого 2023 року. Подальше існування шлюбу суперечить інтересам сторін. Крім того, просив визначити місце проживання сина [PERSON] разом із ним, оскільки він має можливість забезпечити дитину необхідним, вказав що не буде чинити перешкод у спілкування сина та матері. У судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву, у якій просив проводити розгляд справи за відсутності позивача та розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала заяву про розгляд справи без її участі, у якій просила позов задовольнити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради до суду не з`явилася, повідомлялася про день, час та місце розгляду справи належним чином. Заяв та клопотань не подавала, причини неявки суду не відомі. Розгляд справи\~відбувається в\~судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності (ч.ч. 1, 3 ст. 211 ЦК України). Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області Осаулової Н.А. від 29.05.2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та підготовче засідання. Протокольною ухвалою суду від 22.08.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 06.09.2023 року відмовлено у прийнятті до розгляду заяви про зменшення позовних вимог від 22.08.2023 року. Суд, дослідивши зібрані в справі письмові докази, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб\~08 квітня 2006 року у Донецькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис №240 від 08 квітня 2006 року (а.с. 10). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 17). Відповідно до ст.ст.\~21, 24\~СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3,\~4\~ст.\~56\~СК України\~передбачено,\~що кожен\~з подружжя\~має право\~припинити шлюбні\~відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1\~ст. 110\~СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений\~одним із подружжя Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Доказів примирення стороною відповідача надано не було. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано\~Законом №475/97-ВР\~(475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 року (Заяви №№29381/09 та 32684/09) передбачено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя». Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами існує формально, вони не підтримують сімейні стосунки, сім`я сторін розпалась остаточно і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дитини, а тому позовну заяву в частині розірвання шлюбу можливо задовольнити. Стосовно позовних вимог про визначення місця проживання дитини з позивачем варто звернути увагу на наступне. Згідно ч.1\~ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»\~ на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно положень ч.ч.1-3\~ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до положень\~ст. 141 СК України\~ мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого\~частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Згідно з ч. 1\~ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. У той же час, за ч. 3\~ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Як було встановлено у даному судовому засіданні, дитина на даний час проживає разом із батьком, а мати проти цього не заперечує, тобто спір між батьками в цій частині відсутній. Крім того, [PERSON] , [INFO] на час розгляду справи у суді, має повні 16 років і за умовами ч. 3 ст. 160 СК України його місце проживання визначається ним самостійно. За вказаних обставин, позов в частині визначення місця проживання дитини задоволенню не підлягає. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1\~073,60 грн. у зв`язку із задоволенням вимоги про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: partial