Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

06 липня 2023 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким: стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, код ЄДРПОУ 14282829) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) 32 125,20 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 08.10.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Луганської області Лиманським В.Ю. відкрито виконавче провадження № 67098516 з примусового виконання виконавчого напису вчиненого 24.04.2020 року приватним нотаріусом Баршацьким Г.В. Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №4788, яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором № GP-6006413 від 10.02.2014 року. Зазначає, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08.09.2022 року у справі № 947/8583/22, яке набрало законної сили 19.10.2022 року, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 4788, виданий 24.04.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. Також позивач вказує, що постановою приватного виконавця закінчене виконавче провадження, на підставі зазначеного рішення Київського районного суду м. Одеси від 08.09.2022 року. За результатами примусового виконання виконавчого провадження № 67098516, на картковий рахунок позивачки накладено арешт в загальні сумі 53 316,80 грн., а також списані кошти у розмірі 29 903,36 грн. Також, на підставі постанов про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 13.10.2021 були здійснені відрахування в загальному розмірі 13\~115,75 гривень. Як стверджує позивач, за результатами примусового виконання виконавчого провадження №67098516 приватним виконавцем було перераховано 19.01.2022 року на користь стягувача - АТ «ПУМБ» кошти в загальній сумі 29 929,35 грн., та на вимогу позивачки стягнуті кошти її повернуті не були. Ухвалою судді від 14.07.2023 року провадження у справі було відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, її представник [PERSON] до канцелярії суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення суду. Представник відповідача АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від нього до суду не надходило. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Суд, оглянувши матеріали по справі, вважає що поданий позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 08.10.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Луганської області Лиманським В.Ю. відкрито виконавче провадження № 67098516 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 24.04.2020 року приватним нотаріусом Баршацьким Г.В. Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 4788, яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором № GP-6006413 від 10.02.2014 року. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08.09.2022 року, у справі № 947/8583/22, яке набрало законної сили 19.10.2022 року, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 4788 виданий 24.04.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постановою приватного виконавця від 05.07.2023 року, у зв`язку із набранням чинності 06.05.2023 року Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану» №3048-ІХ було змінено виконавчий округ з виконавчого округу Луганської області на виконавчий округ міста Київ та прийнято виконавче провадження № 67098516 до свого провадження, як приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва. Також, постановою від 05.07.2023 року приватним виконавцем закінчене виконавче провадження, на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 08.09.2022 року та п.5 ч.І ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження закінченню. Як вбачається з виписки з карткового рахунку позивача, за результатами примусового виконання виконавчого провадження № 67098516, на картковий рахунок позивачки накладено 19.11.2021 арешт в загальні сумі 53 316,80 грн., а також списані кошти: - 19.11.2021 року в розмірі 14 976,40 грн.; - 17.12.2021 року в розмірі 1 000,00 грн. та 13 926,96 грн. Отже, загальна сума списаних коштів з карткового рахунку склала 29 903,36 грн. Також, на підставі постанов про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 13.10.2021 року були здійснені відрахування в наступному розмірі: - 11.12.2021 року в розмірі 608,09 грн. та 600,00 грн. (з заробітної плати); - 19.01.2022 року в розмірі 2 785,39 грн. (з пенсії); - 18.02.2022 року в розмірі 2 785,39 грн. (з пенсії); - 10.03.2022 року в розмірі 3 168,44 грн. (з пенсії); - 19.04.2022 року в розмірі 3 168,44 грн. (з пенсії). Отже, загальна сума відрахувань склала 13 115,75 грн. Відповідно, загальна сума стягнутих коштів за виконавчим провадженням № 67098516 складає 43 019,11 грн. Згідно виписки наданої АТ «ПУМБ», за результатами примусового виконання виконавчого провадження № 67098516 приватним виконавцем було перераховано 19.01.2022 року на користь стягувача - AT «ПУМБ» кошти в загальній сумі 29 929,35 грн. Тобто, загальна сума отриманих коштів саме приватним виконавцем за виконавчим провадженням № 67098516 складає 13 089,76 грн. (43 019,11 - 29 929,35). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно; особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави (глави 83 ЦК України) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Із змісту ст. 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувала, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставно набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникненні обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання, є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до ст. 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Аналогічні правові висновки викладені у Постановах Верховного Суду від 06.03.2019 року у справі № 910/1531/18, від 29.05.2019 року, у справі № 757/42443/15-ц, від 28.01.2020 року у справі № 910/16664/18, від 08.09.2021 року у справах № 201/6498/20, № 206/2212/18. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що зобов`язання з повернення АТ «ПУМБ» грошових коштів отриманих ним на підставі виконавчого напису нотаріуса виникло з моменту набрання законної сили рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08.09.2022 року у справі №947/8583/22, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, розрахунок сум 3 % річних та інфляційних втрат слід провести за період з 19.10.2022 (дати набрання рішенням суду законної сили). Отже, заборгованість АТ «ПУМБ» перед позивачкою складає 32 125,20 грн., з яких сума боргу - 29 929,35 грн., З % річних - 637,13 грн., інфляційне збільшення - 1 558,72 грн., період прострочення грошового зобов`язання з 20.10.2022 по 05.07.2023, кількість днів - 259. Детальний розрахунок додається. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.\~\~ Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved