Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області через свого представника адвоката Ярошевського Г.В. з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 08.10.2001року між позивачем [PERSON] з однієї сторони та відповідачами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , з іншої сторони, було укладено договір купівлі-продажу, за яким позивачка придбала у відповідачів квартиру [ADDRESS] . Цей договір було зареєстровано на товарній біржі «Ріко Альянс» під №330 та не було посвідчено нотаріально, таким чином просить суд визнати зазначений договір дійсним. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказана цивільна справа розподілена головуючому судді Войнарівському М.М. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 14.07.2021року відкрито провадження у даній справі та постановлено дану справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Ярошевський Г.В.у судове засідання не з`явилися, при цьому представником позивача було подано суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав і просив задовольнити їх у повному обсязі; розгляд справи проводити за їх відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася,при цьому подала заяву про розгляд справи без її участі,стосовно позовних вимог,зазначила,що визнає в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися. Про дату та час слухання справи був повідомлений вчасно; відзив не подавали. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. 08.10.2001року між відповідачами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з однієї сторони та позивачем [PERSON] з іншої сторони, було укладено договір купівлі-продажу, за яким [PERSON] придбала у відповідачів квартиру [ADDRESS] . Цей договір було зареєстровано на товарній біржі «Ріко-Альянс» під № 330 від 08.10.2001року та зареєстровано КП ММБТІ 13.11.2001року за № 164. Відповідно до положень\~ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. \~ \~ \~ \~Згідно із п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. За змістом ст. ст.57,58 Конституції України,ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у 2001 році, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Статтею 227 ЦК України 1963 року, який був чинним на час укладення вказаного спірного договору, передбачено, що договір купівлі-продажу укладається в письмовій формі та підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню, якщо хоча б одна із сторін є громадянином. Недотримання даної вимоги тягне за собою недійсність договору (ч. 1ст. 47 ЦК України). Статтею 47\~ЦК УРСР була передбачена обовязковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми. Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. При цьому, вказана норма може застосовуватись лише за наявності таких необхідних умов: одна зі сторін має повністю або частково виконати угоду; інша сторона має ухилятись від нотаріального оформлення угоди; має існувати вимога сторони, яка виконала свої обовязки. Відсутність хоча б однієї з цих умов унеможливлює визнання договору купівлі-продажу житла з недотриманням нотаріальної форми дійсним. Разом з тим, згідно із ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Позивач на теперішній час не має можливості реалізувати свої права, оскільки договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений. Окрім того, відповідно до матеріалів справи та змісту вказаного вище договору вбачається, що сторони узгодили та виконали всі його суттєві умови, в тому числі й ціну, проте у зв`язку з невиконанням вимог щодо нотаріального посвідчення вказаного договору, позивач позбавлений можливості розпорядження вказаним майном, тобто здійснення всіх прав як власника. \~ \~ \~ \~За такого, враховуючи вимогист. 16 ЦК України, та встановивши узгодження та виконання всіх суттєвих умов договору, що посвідчення вказаного договору нині в нотаріальному порядку неможливе, суд вважає, що цивільне право позивача підлягає захисту шляхом визнання дійсним вищевказаного договору купівлі-продажу. \~ \~ \~ \~Статтею 224 ЦК УРСР визначено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved