Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідачки [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [PERSON] є співвласником житлового будинку в [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на нерухоме майно від 28 серпня 2007 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28 серпня 2007 року, № витягу 15718444. Згідно Акту № 2 про фактичне місце проживання в с. ЧернелівРуський Тернопільського району Тернопільської області від 27 лютого 2023 встановлено, що [PERSON] за вказаною адресою не проживає, фактичне місце проживання її не відоме. [PERSON] фактично не проживає за місцем реєстрації вже більше 4 років. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 травня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі № 607/7803/23. Поставлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. 29 травня 2023 року суд протокольною ухвалою без видалення в нарадчу кімнату залучив до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] , [PERSON] . 19 липня 2023 року суд протокольною ухвалою без видалення в нарадчу кімнату закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивачки, адвокат Кметик Я. С. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Щодо ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася завчасно та належним чином, відзиву на позовну заяву до суду не подала. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням змісту статей 223, 280 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися завчасно та належним чином. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що проживає на [ADDRESS] з 1998 року, в одному будинку з позивачкою [PERSON] . Будинок поділений на дві частини. Невістка позивачки [PERSON] раніше там також проживала, востаннє свідок її бачила близько двох років назад. Один раз вона приїжджала за речами. Ніхто перешкод їй не чинить у приживанні в цьому житлі. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що проживає на [ADDRESS] з 2006 року. Невістку позивачки [PERSON] знає, вона там не проживає більше двох років. Ніхто перешкод їй не чинить у приживанні в цьому житлі. Суд, заслухавши представника позивачки, покази свідків, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно квартира [ADDRESS] належить по частки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] у віці 53 роки, що вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 16 жовтня 2018 року виконавчим комітетом Золотниківської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області. Згідно акту № 2, складеного 27 лютого 2023 року [PERSON] із сусідами [PERSON] , [PERSON] та старостою [PERSON] , [PERSON] зареєстрована, але фактично не проживає за адресою [ADDRESS] . Фактичне її місце проживання невідоме. Відтак, в судовому засіданні були підтверджені доводи позивачки про те, що відповідачка [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає більше року, оплату комунальних послуг та інших обов`язкових платежів не проводить. Будьяких перешкод, які б чинилися відповідачці у користуванні цим майном в судовому засіданні не встановлено. За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Статтею 41 Конституції України закріплено право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будьякі угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо цього майна будьякі дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд доходить до переконання, що у даному випадку мають місце порушення з вини відповідачки прав позивачки, які підлягають захисту шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] , оскільки остання не проживала у вказаному житловому будинку більше року. В силу ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, підлягають стягненню з відповідачки на користь позивачки. На підставі наведеного,

Outcome: approved