Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

позивач [PERSON] 01.03.2023 звернувся в суд із позовом до відповідачки, у якому просить визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом із ним. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебував із відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, у якому у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] дитина проживає з позивачем, який нею опікується, батько бере активну участь у її вихованні, здійснює за нею догляд, самостійно несе витрати щодо забезпечення утримання дитини. Вказав, що дитина забезпечена житлом, дочка має все необхідне для повноцінного навчання та для проведення належного часу, для всестороннього розвитку відповідно до віку дитини. Відповідно до ухвали Сихівського суду районного суду м.Львова від 14.03.2023 прийнято до розгляду позов та відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження. Відповідно до ухвали суду від 05.04.2023 зобов`язано орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради скласти та надати суду висновок щодо розв`язання спору. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 15.06.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи до судового розгляду. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представником подано клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, хоча згідно ст.130 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу заочно у її відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надали суду висновок органу опіки та піклування про розв`язання спору від 25.05.2023. У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України. З`ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов до наступного висновку з огляду на таке. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, учасники справи [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованих шлюбних відносинах. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 24.12.2019 шлюб між сторонами розірвано. Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.03.2016, [PERSON] народилася [INFO] , її батьки: [PERSON] та [PERSON] . Статтею 141 СК України передбачено, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно із ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою. Згідно із ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч. 4). Відповідно до ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або, у відповідних випадках, законні опікуни, - несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують право дитини не розлучатися з обома батьками усупереч їх бажанню, за винятком випадків, якщо в разі компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно ухвалити рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що вирішують питання соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним з батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч.ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України вбачається висновок, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Згідно довідки ТОВ "Ніка Друк" №00000000004 від 15.02.2023 року [PERSON] працює у ТзОВ " Ніка Друк" з 30.09.2016 року, займає посаду провідний організатор зі збуту. Відповідно до витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання [PERSON] зареєстрований за адресою: с. Доброгостів, Дрогобицький район Львівська область. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно із висновком органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 25.05.2023 про розв`язання спору щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , встановлено, що оскільки між матір`ю та батьком дитини відсутній спір щодо визначення місця проживання дитини, орган опіки та піклування вважає за недоцільне визначення місця проживання дитини з одним з батьків. Відповідно до акту обстеження умов проживання [PERSON] від 11.05.2023 року мати дитини не заперечує проживанню дитини з батьком. З огляду на наведені обставини, зокрема, проживання дитини на даний час із батьком, який працює, має дохід, позитивно характеризується, створив належні матеріально-побутові умови для проживання дитини, піклується про її навчання та виховання, виявляє до дитини увагу та турботу, суд приходить до висновку, що з метою забезпечення умов, необхідних для повноцінного фізичного, психічного і духовного розвитку малолітньої [PERSON] слід визначити її місце проживання із батьком. При цьому, суд звертає увагу на те, що визначення місця проживання дитини із батьком жодним чином не свідчить про невиконання матір`ю батьківських обов`язків чи позбавлення її можливості реалізації батьківських прав. Окрім цього, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в розмірі 1073, 60 грн. судового збору.

Outcome: approved