Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-14 00:00:00

[PERSON] в особі представника адвоката Золотухіної Ілони Валеріївни 25.06.2021 року поштовим засобом зв`язку звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Харківської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Скиба Тетяна Володимирівна, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, а саме просить суд визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви до нотаріальних органів про прийняття спадщини за законом, що залишилась після смерті матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , терміном в три місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач є спадкоємицею за законом після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] на території міста Антрацит Луганської області, що є зоною проведення операції об`єднаних сил та непідконтрольною українській владі територією. Свідоцтво про смерть матері на території України, позивач отримала лише 21.05.2021 року, оскільки проживає у м. Антрацит Луганської області та за об`єктивних причин не мала можливості виїхати на територію України через обмеження руху через лінію зіткнення 22.06.2021 року позивач звернулась із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Скиба Т.В. Однак листом приватний нотаріус повідомила, що строк для прийняття спадщини встановлюється шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (моменту смерті спадкодавця), якщо спадкоємець протягом шести місяців не подав до органів нотаріату заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. Просить суд позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься заява, в якій просить розглядати справу за відсутності представника Харківської міської ради та ухвалити рішення згідно чинного законодавства України, яке не буде порушувати права третіх осіб. \~ \~ \~ \~Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Скиба Т.В. в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі та прийняти рішення відповідно до положень чинного законодавства. Суд, дослідивши доводи сторін, викладені у письмових заявах по суті справи, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено матеріалами справи, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у місті Антрацит Луганської області, Україна, про що свідчить актовий запис про смерть № 774428 від 21.05.2021 року. [PERSON] є дочкою своєї померлої матері [PERSON] . Факт родинних відносин підтверджується наступними документами. З копії свідоцтва про народження [PERSON] , виданого 21.07.1955 року вбачається, що її батьками є: [PERSON] та [PERSON] . Копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 28.07.1973 року, вбачається що [PERSON] , [INFO] уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] та після укладання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] ». Копію довідки № 6326-9553 підтверджено, що [PERSON] є внутрішньо-переміщеною особою. Листом приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Скибою Тетяною Володимирівною вих. № 78/01-16 від 22.06.2021 року повідомлено, що на звернення [PERSON] щодо оформлення спадщини за законом після смерті матері, [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (моменту смерті спадкодавця). Якщо спадкоємець протягом шести місяців не подав до органів нотаріату заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. Тобто оформлення спадщини можливе лише за умови визначення судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами 1, 3 статті 1268 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За змістом частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 Цивільного кодексу України). За змістом частини 1 та 3 статті 1272 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У випадку, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Аналогічні роз`яснення викладені в пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Отже, правила частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року № 6-1215цс16. Підстав для відступлення від цієї правової позиції Верховним Судом не встановлено. Не є поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалим відрядженням, в тому числі, закордонним; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17, провадження № 61-41480св18. Позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порушує права іншого спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ суду слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Наведене свідчить про те, що територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування є відповідачами у справах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця спадкоємців. Вказаний висновок викладений зокрема у постанові Верховного Суду від 23 березня 2020 року по справі №394/8/19 (провадження № 61-1404св20). Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини відносяться причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця таких перешкод для подання заяви не було, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Матеріалами справи достеменно встановлено, що позивач на момент смерті матері не змогла отримати свідоцтво про смерть на території України вчасно, оскільки місцем смерті матері [PERSON] є місто Антрацит Луганської області. Вказане місто згідно Розпорядження КМУ від 02.12.2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» належить до списку населених пунктів, що є зоною проведення операції об`єднаних сил. З урахуванням викладеного, виходячи з аналізу встановлених судом обставин справи та норм права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що [PERSON] наведено причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього щодо подачі заяви про прийняття спадщини, отже наявні підстави для встановлення їй додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Що стосується визначення строку для подання заяви, то суд вважає, що додатковий строк терміном три місяці буде достатнім для подання позивачем заяви про прийняття спадщини. Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. У ч.ч. 1, 2, 8 статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved