Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-10 00:00:00

У вересні 2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Національної Спілки художників України, Першого заступника голови Національної Спілки художників України з економічно-майнових питань Зінченка Володимира Даниловича про визнання незаконним та скасування наказу №9К від 09.07.2020 про відсторонення від роботи. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 01.09.2016 року позивача, [PERSON] ,було прийнято на посаду головного бухгалтера Санаторію ім. Р.Г. Судковського Національної спілки художників України, який розташований за адресою: с. Чорноморка, Очаківського району, Миколаївської області, Лагерна Коса, 27, згідно Наказу № 22-К від 01.09.2016 року про прийняття на роботу. У період з 15.07.2017 по 28.03.2019 років [PERSON] перебувала у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. 11 червня 2019 року рішенням секретаріату НСХУ [PERSON] було призначено директором Санаторію ім. Р.Г. Судковського Національної спілки художників України, згідно Наказу № 16 від 11.06.2019 про призначення. Позивач вказує, що з дня призначення її на посаду директора Санаторію, перший заступник голови НСХУ з економічно-майнових питань Зінченко В.Д. став втручатися у господарську діяльність Санаторію. 09 липня 2020 року за підписом першого заступника голови НСХУ з економічно- майнових питань - Зінченка В.Д. видано Наказ № 9К від 09.07.2020 року про тимчасове відсторонення [PERSON] від роботи за посадою директора, у якому зазначено: «..Враховуючи необхідність перевірки виявлених вибірковим методом фактів порушень в діяльності Санаторію ім. Р.Г. Судковського Національної Спілки художників України, цим довожу до відома відповідних осіб рішення компетентного органу власника Санаторію, а саме: 1. Директора Санаторію - [PERSON] - тимчасово відсторонити від роботи за посадою директора. Строк відсторонення з дати цього документу до ухвалення компетентним органом управління НСХУ остаточного рішення про можливість або неможливість роботи [PERSON] на посаді директора. Заробітну плату [PERSON] на період відсторонення від роботи не зберігати...». Вказаним Наказом, також призначено тимчасово виконуючою обов`язки директора ФОП Іванцову Н.О. , якій, на думку позивача, незаконно було передано в оренду майно Санаторію. Наказ № 9К від 09.07.2020 року про відсторонення позивача, [PERSON] , від роботи за посадою директора був надісланийпозивачу поштою та доставленийкур`єром 14 липня 2020 року. Позивач, вважає Наказ № 9К від 09.07.2020 року незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки відсторонення від роботи можливе лише у випадках, що передбачені законодавством. Такої підстави для відсторонення, як необхідність перевірки виявлених вибірковим методом фактів порушень в діяльності підприємства, нормами статті 46 КЗпП України не передбачено, тому, на думку позивача, Наказ № 9К від 09.07.2020 року не містить правових підстав, оскільки не мав місця жоден з випадків, визначених ст. 46 КЗпП України, у яких можливе відсторонення від роботи. Позивач, вважає Наказ № 9К від 09.07.2020 року про тимчасове відсторонення її від виконання трудових обов`язків на посаді директора незаконним, оскільки прийнятий без будь-яких правових підстав, в порушення норм діючого трудового законодавства України, та не узгоджується з вимогами КЗпП України. Одночасно із позовною заявою позивачем до суду подано клопотання про витребування доказів у Національної Спілки художників України, а саме: Наказу №16 від 11 червня 2019 року про призначення [PERSON] , директором Санаторію Р.Г . Судковського Національної Спілки художників України. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.09.2020 вищевказана позовна заява надійшла в провадження судді Сіромашенко Н.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20.09.2020 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Витребувано у Національної Спілки художників України Наказ №16 від 11 червня 2019 року про призначення [PERSON] , директором Санаторію Р.Г. Судковського Національної Спілки художників України. Зобов`язано Національну Спілку художників України надіслати копії витребуваних судом документів до Шевченківського районного суду міста Києва. 18.11.2020 засобами поштового зв`язку на адресу суду надійшло клопотання Національної Спілки художників України, подане представником - Бобровим А.О., про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, оскільки справу слід розглядати в порядку господарського судочинства. 02.07.2021 засобами поштового зв`язку на адресу суду від представника Національної Спілки художників України, адвоката Боброва А.О., на виконання ухвали суду від 20.09.2020, надано копію наказу № 16 від 11.06.2019. 03.02.2023 на електронну адресу суду надійшла заява представника позивача, адвоката Боброва А.О., про припинення представництва інтересів відповідача, 2. 09.02.2023 до суду представником позивач, адвокатом Масловою В.С., подано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів: рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07.06.2021 у справі №761/37356/20, яким визнано неправомірним наказ Голови НСХУ про звільнення [PERSON] з посади директора Санаторію ім. Р.Г. Судковського НСХУ та поновлено її на посаді директора з 13.10.2020. 12.05.2023 через систему «Електронний суд» до суду надійшло клопотання представника Національної Спілки художників України, адвоката Мізернюк Н.В., про зупинення провадження у справі до набрання законної сили вироків Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області у справі № 483/1956/20 та у справі № 483/1575/21 від якого, на думку представника, залежить вирішення справи № 761/28433/20. В подальшому в судовому засіданні11.09.2023,представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. У судове засідання, призначене на 11.09.2023 представники відповідачів по справі не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Правом встановленим ст. 178 ЦПК України, не скористалися, відзиву на позов не надавали. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За таких обставин, з урахуванням положень ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників відповідачів, на підставі наявних в справі доказів. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За загальним правилом, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках та відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що Наказом Національної спілки художників України № 22-К від 01.09.2016 року [PERSON] ,було прийнято на постійну роботу, на посаду головного бухгалтера Санаторію ім. Р.Г. Судковського Національної спілки художників України (а.с. 8). Наказом Національної спілки художників України № 16 від 11.06.2019 року [PERSON] ,було призначено на посаду директора Санаторію ім. Р.Г. Судковського Національної спілки художників Україниз 14.06.2019 з усіма правами та повноваженнями притаманними керівнику цього підприємства за законодавством та його статутом, зі строком випробування - 3 місяці. Протоколом засідання Секретаріату Національної спілки художників України від 08.07.2020 ухввалено: 1)Директора Санаторіюім. Р.Г. Судковського Національної спілки художників України - [PERSON] - тимчасово відсторонити від роботи за посадою директора. Строк відсторонення з 09.07.2020 до ухвалення компетентним органом управління НСХУ остаточного рішення про можливість або неможливість роботи [PERSON] на посаді директора. Заробітну плату [PERSON] на період відсторонення від роботи не зберігати. 2)Призначити тимчасово виконуючою обов`язки директора Санаторію Іванцову Н.О. 3)В разі наявності підстав, зажадати від [PERSON] письмові пояснення з приводу подій, фактів, що можуть свідчити про порушення трудової дисципліни. 4)Уповноважити першого заступника голови НСХУ з економічно-майнових питань - Зінченка В.Д. довести це рішення до відома [PERSON] , в тому числі шляхом прийняття наказу, та зажадати від неї письмові пояснення. Згідно Наказу № 9К від 09.07.2020, першого заступника голови НСХУ з економічно-майнових питань - Зінченка В.Д., враховуючи необхідність перевірки виявлених вибірковим методом фактів порушень в діяльності Санаторію ім. Р.Г. Судковського Національної Спілки художників України, прийнято рішення, цим наказом довести до відома відповідних осіб рішення компетентного органу власника Санаторію, а саме: 1. Директора Санаторію - [PERSON] - тимчасово відсторонити від роботи за посадою директора. Строк відсторонення з дати цього документу до ухвалення компетентним органом управління НСХУ остаточного рішення про можливість або неможливість роботи [PERSON] на посаді директора. Заробітну плату [PERSON] на період відсторонення від роботи не зберігати. 2. Призначити тимчасово виконуючою обов`язки директора Санаторію Іванцову Н.О. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07.06.2021 у справі №761/37356/20, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 22.12.2021, позов [PERSON] до Національної Спілки художників України про визнання неправомірним та скасування наказу, поновлення на роботу задоволено. Визнано неправомірним наказ Голови Національної Спілки художників України Чепеліка Володимира Андрійовича № 6 від 12.10.2020 року про звільнення [PERSON] з посади директора Санаторію імені Р.Г.Судковського Національної Спілки художників України, та скасувано його. Поновлено [PERSON] на посаді директора Санаторію імені Р.Г.Судковського Національної Спілки художників України з 13 жовтня 2020 року. Згідно ст. 46 КЗпП України передбачено, що відсторонення працівників від роботи роботодавцем допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Відсторонення працівника від роботи - це призупинення виконання ним своїх трудових обов`язків за рішенням уповноважених на це компетентних органів з підстав, передбачених законодавством, що, як правило, відбувається з одночасним призупиненням виплати йому заробітної плати. Відсторонення від роботи можливе лише у випадках, що передбачені законодавством. Про це оголошується наказом або розпорядженням керівника підприємства, установи чи організації, і про це працівник повинен бути повідомлений. Термін відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили. Працівник має право оскаржити наказ про відсторонення від роботи у встановленому законом порядку. Разом з тим за змістом статті 46 КЗпП України допускається відсторонення працівника або у випадках, перелічених у статті, або в інших випадках, які повинні бути також передбачені певним нормативним документом. Вказаного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23 січня 2019 року по справі № 755/6458/15-ц та у постанові від 01.04.2020 року по справі №761/12073/18. Такої підстави відсторонення, як необхідність перевірки виявлених вибірковим методом фактів порушень в діяльності підприємства, нормами статті 46 КЗпП України не передбачено, будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би надавав право роботодавцю відсторонювати від посади працівника та посилання на нього у наказі відсутні, тому суд погоджується з доводами позивача, що Наказ № 9К від 09.07.2020 не містить правових підстав визначених ст. 46 КЗпП України за яких можливе відсторонення від роботи. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. За змістом статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Нормами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно положень ст.ст. 77-79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, Верховний Суд 23.10.2019 прийняв постанову у справі № 917/1307/18, якою розтлумачив сутність принципу змагальності та неможливість застосування учасником справи концепції «негативного доказу» для обґрунтування власної позиції. Так, Верховний Суд зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності. Частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Таким чином, з огляду на вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, щоНаказ № 9К від 09.07.2020 року про тимчасове відсторонення [PERSON] від виконання трудових обов`язків на посаді директора є незаконним, прийнятий з порушення вимог трудового законодавства України, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved