Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-05 00:00:00

До Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області, із позовною заявою, звернулася [PERSON] до [PERSON] , про зміну розміру аліментів. Позовна заява мотивована тим, що вона з відповідачем проживала в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області з відповідача було стягнуто аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 400,00 грн., щомісячно до виповнення сином повноліття. Також, згідно рішення суду від 21.02.2023 року з неї стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання їхнього спільного сина [PERSON] , [INFO] на період навчання, який наразі проживає з відповідачем, а її доходами є тільки заробітна плата з якої розпочнеться стягнення аліментів, в зв`язку з чим на проживання позивача із молодшим сином [PERSON] , майже не залишатиметься. На даний час, стягувана з відповідача сума аліментів в розмірі 400,00 грн. менша навіть за 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, так як прожитковий мінімум з 01.12.2022 року на дітей віком від 4 до 18 років становить 2833,00 грн, а жодних додаткових витрат відповідач не сплачує, чим порушує права дитини на гідне життя, а сплачувати більше відповідач не має бажання. Просить суд, змінити розмір аліментів стягуваних із [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми на 1/5 частину всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до виповнення сином повноліття. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просить суд їх задовольнити в судовому порядку, додатково пояснивши, що сума стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі 400,00 грн. є недостатньою на цей час, тому звернулася до суду з проханням змінити розмір стягнення з твердої суми на 1/5 частки доходів відповідача, оскільки вважає, що відповідач спроможний сплачувати саме таку суму в розмірі 1/5 частки своїх доходів. На даний час вона має недостатні доходи для утримання неповнолітнього сина, при цьому повідомила, що дійсно старший син проживає з відповідачем та навчається в Університеті, денна форма навчання і вона сплачує аліменти на утримання останнього в розмірі 1/6 частина її доходу, але вона не надала копію виконавчого листа, оскільки при підготовці позову до суду юристом, було запевнено, що документів, які додано до позовної заяви, достатньо для вирішення цього спору. Представник відповідача, [PERSON] , адвокат Єльнікова Н.О., яка діє на підставі ордеру серії ВА №1053568 від 18.05.2023 року (а.с.15, 16) в судовому засідання заперечує проти задоволення позовних вимог, обгрунтувавши тим, що позивачем вимога про зміну розміру стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітнього сина не підтверджено доказами про зміну матеріального стану позивача та відповідача, тому вважає, що підстав для задоволення позовних вимог позивачу не має. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши позивача, представника відповідача в судовому засіданні, розглянувши наявні у справі документи і матеріали, оцінивши їх, як докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, як окремо так і в сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.03.2004 року, який 15.08.2012 року розірвано рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області. Від спільного шлюбу сторони мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Свідоцтво про народження сина [PERSON] , [INFO] , сторонами до суду не надано, інформація про народження останнього, зазначено в копії Акту депутатської перевірки від 15.11.2022 року (а.с.25). Відповідно до виконавчого листа виданого 27.02.2014 року на підставі рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області у справі №396/369/14-ц від 26.02.2014 року, змінено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 400,00 гривень, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення сином [PERSON] повноліття [INFO] . Також даним рішенням звільнено [PERSON] (відповідача у даній справі) від обов`язку сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Отже, із зазначеного встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком [PERSON] та перебуває на його утриманні, що зокрема підтверджується Актом депутатської перевірки від 15.11.2022 року та довідкою Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області про склад сім`ї за №785 від 16.11.2022 року (а.с.25, 30). При цьому, [PERSON] , є повнолітнім та є студентом другого курсу факультету агрономії Уманського національного університету садівництва IV рівня акредитації, денної форми навчання, термін навчання з 01.09.2021 року по 30.06.2025 року (а.с.26). Позивач звертаючись до суду з даним позовом, не заперечує факту проживання старшого сина [PERSON] з відповідачем та перебування його на утриманні відповідача в зв`язку з навчанням сина на денній формі навчання. При цьому, позивачем зазначено у позові про те, що 21.02.2023 року рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області, стягнуто з неї аліменти на користь відповідача ( [PERSON] ) на утримання сина [PERSON] , [INFO] , на період навчання. Таким чином, позивач намагається, довести суду ті обставини, що у неї погіршився матеріальний стан, оскільки єдиним доходом позивача є заробітна плата, яку вона отримує в КНП «Дитяча міська лікарня» Кропивницької міської ради та її дохід за шість місяців 2022-2023 років складає 41547,09 грн. (а.с.7) та з якої мають розпочатися відрахування аліментів, чим будуть порушені права сина [PERSON] , [INFO] на гідне життя. Але, на підтвердження своїх вимог, позивач не надала до суду жодних доказів, які б підтверджували стягнення із неї аліментів на утримання сина [PERSON] , який продовжує навчання, а саме: відповідне рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 21.02.2023 року про стягнення аліментів, відповідну довідку від роботодавця про проведення відрахувань з її заробітної плати, а також постанову державного виконавця про звернення стягнення на доходи боржника, тощо. Із зазначеного вбачається, що належними та допустимими доказами по справі взагалі не підтверджено перебування зазначеного рішення суду на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби. У зв`язку з чим, суд залишає такі твердження позивача поза увагою, оскільки даний факт не підтверджено відповідними доказами в розумінні ст.ст.79-81 ЦПК України та грунтуються на припущеннях, при цьому, суд, у відповідності до ч.7 ст.81 ЦПК України, не має повноважень самостійно збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Разом з тим, 27.07.2023 року через канцелярію суду представником відповідача, адвокатом Єльніковою Н.О., яка діє на підставі ордеру серії ВА №1053568 від 18.05.2023 року (а.с.15), надано клопотання про долучення доказів (а.с.23-24), копії яких направлено позивачу, що підтверджується поштовими накладними (а.с.33). Із досліджених в судовому засіданні доказів, наданих представником відповідача, судом з`ясовано, що від спільного з позивачем шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , із яких, син [PERSON] , на день розгляду справи є повнолітнім та з 2013 року проживає разом із батьком [PERSON] , а також є студентом Уманського національного університету садівництва, що підтверджується актом депутатської перевірки від 15.11.2022 року (а.с.25) та довідкою Уманського національного університету агрономії від 16.11.2022 року (а.с.26). Відповідно до копії свідоцтва про народження (а.с.28), з`ясовано, що відповідач має сина від другого шлюбу, [PERSON] , [INFO] , на користь якого сплачує аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 23.04.2018 року, на підставі судового наказу Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 11.05.2018 року, одержувачем аліментів є [PERSON] , [INFO] (а.с.27). Зазначений судовий наказ перебуває на примусовому виконанні Новоукраїнського РВДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, що підтверджується копією постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП №59292478 від 06.06.2019 року (а.с.29). Відповідно до копії свідоцтва про народження (а.с.31), відповідач [PERSON] , від третього шлюбу має малолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на утриманні відповідача, що підтверджується довідкою Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області №785 від 16.11.2022 року (а.с.30). Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 26.07.2023 року (а.с.32), відповідач за грудень 2022 року мав дохід в розмірі 117767,33 грн., який отриманий відповідачем від надання земельної ділянки в оренду. У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції, встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої\~статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі\~статтею 141 СК України,\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей\~150,\~180 СК України,\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями\~статті 181 СК України,\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя\~статті 181 СК України,\~визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої\~статті 192 СК України,\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду із позовом про зміну розміру аліментів, позивач посилалася на те, що у неї змінився матеріальний стан, оскільки за рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 21.02.2023 року з неї на користь відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на у тримання сина [PERSON] , [INFO] , на період навчання, а її основним доходом є заробітна плата з якої почнуть проводити відрахування аліментів, у зв`язку з чим їй не буде вистачати коштів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Аліменти, які сплачує відповідач за рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 26.02.2014 року у твердій грошовій сумі в розмірі 400,00 гривень є навіть меншим за 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а додаткові витрати на сина [PERSON] , відповідач сплачувати не має бажання. Статтею 192 СК України,\~передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Відповідно до частини третьої\~статті 12 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою\~статті 76 ЦПК України,\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга\~статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої\~статті 78 ЦПК України,\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі\~статтею 80 ЦПК України,\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою\~статті 89 ЦПК України,\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, не знаходить обґрунтованих підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не підтверджено відповідними доказами на обґрунтування своїх позовних вимог. Так, зокрема позивачем не підтверджено документально, факту стягнення з її заробітної плати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] на період його навчання у вищому навчальному закладі, а тому такий факт є припущенням позивача, що не узгоджується з вимогами ст.81 ЦПК України та залишається судом поза увагою. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідач по справі [PERSON] , знаходиться у більш складнішому становищі поряд з позивачем, так як має на утриманні повнолітнього сина від першого шлюбу, який навчається та потребує додаткових витрат, неповнолітнього сина від другого шлюбу на якого сплачує аліменти в розмірі 1/4 частки від заробітку, а також малолітню доньку від третього шлюбу, 2021 року народження, яка перебуває на його утриманні, що підтверджується, наданими представником відповідача, належними та переконливими доказами (а.с.25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32). При цьому, відповідач отримує дохід від надання земельної ділянки в оренду та останнім отримано дохід у грудні 2022 року в розмірі 117767,33 грн. Крім того, згідно Акту депутатської перевірки від 15.11.2022 року (а.с.25), встановлено, що за допомогою членів комісії Новоукраїнської районної державної адміністрації Кіровоградської області, між сторонами було знайдено компроміс з питання виховання та утримання спільних дітей, який виразився в тому, що [PERSON] виховує та повністю утримує сина [PERSON] , який проживав та проживає з батьком, а [PERSON] виховує та повністю утримує сина [PERSON] , який проживав та проживає з матір`ю. При цьому обидва з батьків беруть участь у вихованні того з синів, який проживає окремо. В свою чергу, сторонами у справі не спростовано даний факт, належними та допустимими доказами. Отже, виходячи вищевикладеного, суд встановив, що прохання позивача змінити розмір аліментів з твердої грошової суми 400,00 гривень на 1/5 частки від заробітку, призведе до збільшення розміру стягуваних аліментів, при цьому відповідно до вимог ст.192 СК України, позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами погіршення її матеріального становища чи погіршення її стану здоров`я чи дитини, як не підтверджено значне поліпшення матеріального становища відповідача та спроможність останнього сплачувати аліменти в розмірі 1/5 частки його доходів. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за його необґрунтованістю. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, при розподілу судових витрат, суд виходить із такого, що позивач при зверненні до суду з даним позовом звільнена від сплати судового збору, а тому враховуючи те, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, суд відносить судові витрати на рахунок держави. На підставі викладеного, ст.51 Конституції України, ст.ст.180,\~182,\~191, 192 СК України, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та

Outcome: dismissed