Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

В лютому 2021р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 1-8) до відповідача ТОВ «Вердикт Капітал», третя особа: ДП «Національні інформаційні системи», в якому просила суд: - визнати припиненим приватне обтяження рухомого майна, зареєстроване 20 квітня 2018р. за № 16934403, боржник [PERSON] , обтяжувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», об`єктом якого є автомобіль легковий «Mazda 3», 2008р. випуску, номер кузова [NUMBER] , номер державної реєстрації [NUMBER] , що належить на праві власності позивачці (далі по тексту - вимога № 1); - зобов`язати відповідача подати реєстратору Державного реєстру обтяжень рухомого майна заяву про припинення виключення з реєстру приватного обтяження зареєстрованого 20 квітня 2018р. за № 16934403, боржник [PERSON] , обтяжувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», об`єктом якого є автомобіль легковий «Mazda 3», 2008р. випуску, номер кузова [NUMBER] , номер державної реєстрації [NUMBER] , що належить на праві власності позивачці (далі по тексту - вимога № 2); - стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати: судовий збір - 1816,0 грн.; витрати на професійну правничу допомогу - 37316,0 грн. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона є власником зазначеного вище автомобіля, який набула у власність на підставі договору купівлі - продажу транспортного засобу № 8045/2016/244214, укладеного між нею та [PERSON] . В грудні 2020р., коли позивачка мала намір розпорядитись належним їй майном шляхом його продажу, їй стало відомо про наявність вище вказаного приватного обтяження. Підставою для державної реєстрації обтяження став договір застави транспортного засобу № 87.1/АК-00006.08.2-3 від 15 травня 2008р., укладений між ВАТ «Родовід Банк» і [PERSON] . Разом з тим, коли позивачка придбавала автомобіль, та здійснювала його державну реєстрацію, обтяження на майно було відсутнє. Відтак вона є добросовісним набувачем у відповідності до положень ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», а наявність зазначеного вище обтяження обмежує її у реалізації своїх законних прав, що і стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 лютого 2021р. відкрито провадження поправі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 01 червня 2021р. на адресу суду надійшли письмові пояснення від третьої особи (а.с. 42-46). 15 червня 2021р. на адресу суду надійшов відзив на позов (а.с. 59-69), в якому відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що 15 травня 2008р. між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є відповідач та [PERSON] було укладено кредитний договір № 87.1/АК-00006.08.2. (далі по тексту - кредитний договір). З метою забезпечення виконання кредитних зобов`язань [PERSON] , було укладено договір застави транспортного засобу № 87.1/АК-00006.08.2-3 від 15 травня 2008р. (далі по тексту - договір застави), відповідно до якого в заставу було передано спірний автомобіль. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 серпня 2013р. по справі № 369/154/13-ц, позов АТ «Родовід Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково, яке було скасовано рішенням Апеляційного суду Київської області від 22 квітня 2014р., в частині відмови позову про стягнення пені. По теперішній час рішення суду не виконано. Крім того, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 квітня 2019р. по справі № 369/8725/18 звернуто стягнення на предмет застави - спірний автомобіль. На думку сторони відповідача застава спірного автомобіля діє, і вимоги позивачки про припинення обтяження є помилковими. 05 липня 2021р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив (а.с. 142-146), в якій позивачка зазначені позовні вимоги підтримала, зазначила, що доводи сторони відповідача про наявність обтяження придбаного нею автомобіля є помилковими та безпідставними, оскільки запис про обтяження у відповідному Державному реєстрі було поновлено вже після набуття позивачкою автомобіля, але на час набуття обтяження було відсутнє. 03 листопада 2022р. на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив (а.с. 186-189), в яких відповідач зазначив, що обтяження предмета застави (спірного автомобіля) не припинялися, і перереєстрація автомобіля на позивачку, як нового власника відбулася, коли застава була належним чином зареєстрована, і позивачка на думку сторони відповідача не є добросовісним набувачем. До судового засідання сторона позивача клопотала перед судом про розгляд справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з підстав, наведених у позові. Відповідач, третя особа, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, своїх представників до суду не направили, поважності причин неявки не повідомили. В силу положень ст. ст. 211, 223 ЦПК України, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи у відсутність сторін. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, згідно вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008р. зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України, встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Положеннями ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як вбачається з матеріалів справи, і це встановлено судом, позивачка [PERSON] є власником транспортного засобу марки «Mazda 3», 2008р. випуску, номер кузова [NUMBER] , номер державної реєстрації [NUMBER] , дата реєстрації права власності 15 грудня 2016р. (а.с. 17, 209). Судом встановлено, що 15 травня 2008р. між ВАТ «Родовід Банк», (яке змінило організаційно-правову форму на АТ «Родовід Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір. З метою забезпечення виконання кредитних зобов`язань боржницею [PERSON] за кредитним договором, між [PERSON] та АТ «Родовід Банк» було укладено договір застави від 15 травня 2008р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пинзеник О.М. В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором відповідно до п. 1.1 договору застави, було передано в заставу банку автомобіль марки «Mazda 3», 2008р. випуску, номер кузова [NUMBER] . Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка наголошував, що нею 15 грудня 2016р. було придбано у [PERSON] автомобіль та отримано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 серпня 2013р. по цивільній справі № 369/154/13-ц, позов АТ «Родовід Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь АТ «Родовід Банк» 15800,64 дол. США заборгованості по кредиту, 2233,89 дол. США заборгованості за процентами, 10792,17 грн. - заборгованості плати за обслуговування кредиту; 838,32 грн. - 3% річних, 991,88 грн. - інфляційні витрати від сум простроченої плати по кредиту та 1568,0 грн. судового збору. Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 31 жовтня 2013р. по цивільній справі № 369/154/13-ц, яке набрало законної сили, апеляційну скаргу АТ «Родовід Банк» - задоволено частково. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 серпня 2013р., в частині відмови у стягненні з [PERSON] на користь АТ «Родовід Банк» 3% річних від суми простроченого кредиту в розмірі 10392,12 грн. та 3% річних від суми прострочених процентів по кредиту в розмірі 1281,83 грн. - скасовано та ухвалено, в цій частині нове рішення. Стягнуто з [PERSON] на користь АТ «Родовід Банк» 3% річних від суми простроченого кредиту в розмірі 10392,12 грн. та 3% річних від суми прострочених процентів по кредиту в розмірі 1281,83 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції - залишено без змін. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 квітня 2019р. по цивільній справі № 369/8725/18 (провадження № 2/369/298/19), яке набрало законної сили, позов АТ «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Шевченка А.М. до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави - задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 15 травня 2008р., в розмірі 547573,01 грн., звернуто стягнення на користь АТ «Родовід Банк» на предмет застави: автомобіль марки «Mazda 3», 2008р. випуску, номер кузова [NUMBER] , шляхом продажу зазначеного автомобіля з публічних торгів відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій передбачених Законом України «Про виконавче провадження». 22 травня 2019р. між АТ «Родовід Банк» та відповідачем було укладено договір № 14 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого, первісний кредитор відступив відповідачу, а останній набув право вимоги заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 листопада 2019р. по справі № 369/154/13-ц (провадження № 6/369/364/19), яка набрала законної сили, заяву ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом АТ «Родовід Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Здійснено заміну стягувача у виконавчому провадженні щодо примусового виконання рішення у справі № 369/154/13-ц з АТ «Родовід Банк» на ТОВ «Вердикт Капітал», як правонаступника за правом грошової вимоги до боржника [PERSON] про стягнення боргу заборгованості за кредитним договором. З матеріалів справи вбачається (а.с. 114-116), що 19 травня 2008р. на підставі договору застави до Державного реєстру обтяжень рухомого майна були внесені відомості про обтяження рухомого майна: спірного автомобіля; 29 квітня 2013р. було здійснено зміну відомостей щодо заставного майна до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, термін дії обтяження - до 29 квітня 2018р.; 20 квітня 2018 року було здійснено зміну відомостей щодо заставного майна до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, термін дії обтяження - до 20 квітня 2023р. Згідно із ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 572 цього Кодексу, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Так, згідно приписів ст. ст. 3, 4 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувала на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна. Обтяження поділяються на публічні та приватні, які можуть бути забезпечувальними та іншими договірними. Забезпечувальним є обтяження, яке встановлюється для забезпечення виконання зобов`язання боржника або третьої особи перед обтяжувачем. Частиною 2 ст. 586 ЦК України передбачено, що заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні положення містяться і у ст. 17 Закону України «Про заставу». Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу. Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. У разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна. Обтяжувач, права якого порушені внаслідок дій боржника, визначених цією статтею, вправі вимагати від боржника відшкодування завданих збитків. Згідно зі ст. 11 цього Закону України обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом. Частиною 3 ст. 44 цього ж Закону встановлюється, що після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Згідно з ч.2 ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Таким чином, на час набуття позивачкою спірного автомобіля (15 грудня 2016р.) спірний автомобіль перебував під обтяженням (в заставі, яка не припинилася). Вказане обтяження не було припинено, згоди на відчуження заставного майна ні первісний кредитор (банк), ні теперішній кредитор не надавали, тому суд вважає, що застава зберегла свою силу для нового власника транспортного засобу (спірного автомобіля) - позивачки [PERSON] , при цьому судом критично оцінені доводи сторони позивача, у відповіді на відзив, що на підставі заяви первісного кредитора від 30 листопада 2016р. за № 45 приватним нотаріусом Гупало Е.М. було припинено обтяження спірного автомобіля, враховуючи відповідь цього нотаріуса на запит суду (а.с. 206). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що стороною позивача не надано до суду належні і допустимі докази, які дають суду підстави для припинення приватного обтяження, а тому відсутні правові підстави для задоволення вимоги № 1. Беручи до уваги, що вимога № 2 є похідною від вимоги № 1, суд не вбачає законних підстав для задоволення, і вимоги № 2. Відповідно до ст. ст. 137, 141 ЦПК України, враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, то з відповідача не підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: dismissed