Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-14 00:00:00

Представник позивача звернувся до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з позовом до ТОВ «Краєвид Агро», Відділу реєстрації Лозівської міської ради Харківської області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. В обґрунтування позову зазначив, що у власності позивача перебуває земельна ділянка розташована на території Бунаківської сільської ради Лозівського району Харківської області площею 6,95га, кадастровий номер 6323981000:01:000:0277. У 2009 році позивач передав дану земельну ділянку в оренду строком на 5 років ТОВ «СУПІНА АГРО», правонаступником якого є ТОВ «КРАЄВИД АГРО». Передача земельної ділянки в оренду відбулась шляхом оформлення договору оренди, який Позивач-Орендодавець після підписання зі своєї сторони передав на підпис Відповідачеві-Орендарю. Однак, не зважаючи на неодноразові звернення позивача до відповідача про те, щоб той надав його примірник договору оренди земельної ділянки, свій оригінал договору позивач так і не отримав. Перед зверненням до суду з даним позовом, адвокат позивача звертався до Відповідача з адвокатським запитом, в якому просив надати оригінал примірника договору оренди, однак, відповідач відмовив у наданні оригіналу договору на адвокатський запит. Позивач повторно особисто звернувся до відповідача з письмовою заявою про надання йому оригіналу договору. Відповіді від відповідача щодо даної заяви на момент подачі позову позивач не отримав. Так, оскільки позивач укладав договір оренди земельної ділянки строком на 5 років з правом пролонгації на той самий строк, якщо жодна зі сторін не виявить бажання розірвати договір, то він вважав, що після чергового спливу п`ятирічного строку оренди, він може звернутись до Орендаря та повернути земельну ділянку у власне користування. Після звернення до відповідача з проханням повернути земельну ділянку, оскільки позивач не бажає більше продовжувати договір оренди, йому повідомили, що строк оренди за договором закінчується у 2034 році, а на прохання надати оригінал договору - відмовили. Перевіривши інформацію про земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з`ясувалося, що 14.03.2017 року на земельну ділянку зареєстровано речове право оренди, а також зазначено, що договір оренди земельної ділянки №312 від 01.01.2009р. укладений між орендодавцем [PERSON] та орендарем ТОВ «Супіна Агро» строком на 25 років, орендарем зазначено відповідача ТОВ «Краєвид Агро». Позивач заперечує, що договір оренди укладався на 25 років, оскільки в примірнику договору, який він підписав та передав на підпис директору ТОВ «Супіна Агро» було вказано строк оренди 5 років. Тому, представник позивача був змушений звернутися до суду за захистом порушеного права і просить суд усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22.03.2023 року, було відкрито провадження, позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 22.03.2023 року ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області витребувано у ТОВ «Краєвид Агро» оригінал договору оренди земельної ділянки, власником якої є [PERSON] , кадастровий номер 6323981000:01:000:0277 та додаткові угоди до даного договору. Не погодившись з позовом, представник відповідача надала до суду відзив на позовну заяву в якій просила відмовити у задоволені позову, посилаючись на те, що ТОВ «Краєвид Агро» законно, на правових підставах згідно Договору оренди землі та додаткових угод до нього, використовує земельну ділянку, право оренди на яку зареєстровано у встановленому порядку. Протягом всього часу дії договору орендодавець - [PERSON] жодних заперечень щодо умов договорів оренди землі не висловлював, кожен рік особисто отримував орендну плату. Позивач знав про існування договору оренди з додатковими угодами до нього, та вчиняв дії на його виконання, оскільки підписав договори та отримував орендну плату. Це повністю спростовує викладені в позові твердження, про нібито необізнаність позивача про строк та умови договору оренди землі і відсутність волевиявлення на орендні відносини з відповідачем. Посилання Позивача на те, що він нібито укладав договір оренди землі в 2009 року на строк 5 років, та не був обізнаний що договір оренди укладається саме на строк 25 років, спростовується, оскільки позивач достеменно знав, та з ним було погоджено, що договір оренди землі укладається саме на строк 25 років. Крім того, позивач в жовтні 2014 року погоджує та підписує без будь яких заперечень Додаткову угоду до договору оренди землі, відповідно до умов якої було збільшено розмір орендної плати. Аналогічно і додаткову угоду Позивач підписав в 2018 році. Жодних листів - повідомлень про припинення дії договору оренди землі позивач відповідачу не направляв. Тому, посилання позивача, що нібито він не був обізнаний щодо строку дії договору оренди землі, та нібито вважав, що договір укладено на строк 5 років, є безпідставними та необґрунтованими, спробою позивача ввести суд в оману відносно обставин, що мають значення для даної справи. Жодних доказів щодо порушення прав позивача до позову не надано. 02.05.2023 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник зазначив, що посилання Відповідача-1 у відзиві на позов на умови Договору оренди №312 та додаткові угоди до нього від 2014 та 2018 року безпідставними, адже, Відповідачем-1 не надано до суду витребувані документи, не зазначено причини неможливості надати такі докази, а тому встановити зміст даних документів та факт їх підписання позивачем в редакції, на яку посилається Відповідач-1 не видається можливим. Посилання Відповідача-1 на те, що позивач перш ніж звернутись до суду з даним позовом не направляв ТОВ «Краєвид Агро» листи, в яких би просив розірвати договір оренди та повернути земельну ділянку, не мають значення для справи, адже законом не передбачено, що особа, чиї права порушено перш ніж звернутись за їх захистом до суду має звернутись письмово з листом чи претензією до особи, чиї дії призводять до такого порушення. Крім того, отримання позивачем плати за користування земельною ділянкою від відповідача не є беззаперечним доказом того, що позивач давав свою згоду на передачу земельної ділянки в користування строком на 25 років та не позбавляє позивача права звертатись до суду з даним позовом. 22.05.2023 року ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області задоволено клопотання представника позивача та витребувано з Відділу реєстрації Лозівської міської ради Харківської області, документи, на підставі яких зареєстровано право оренди земельної ділянки. 10.07.2023 року представник відповідача ТОВ «Краєвид Агро» надала заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву в якій просила відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на те, що позивач не надає доказів на підтвердження обставин в обґрунтування своїх позовних вимог. Натомість в матеріалах справи наявні належні, достовірні та допустимі докази погодження позивачем строку оренди договору землі на 25 років, а саме надані Відділом реєстрації Лозівської міської ради Харківської області копії документів з реєстраційної справи, на підставі яких було зареєстровано право оренди ТОВ «Краєвид Агро» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 26.07.2023 року представник позивача надав пояснення щодо заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначає, що посилання відповідача на безпідставність позовних вимог саме у зв`язку з неподанням позивачем договору оренди землі є недоречним та необґрунтованим, який сам же відповідач і не надає. Враховуючи обставини наведені у позовній заяві, у відповіді на відзив та додаткових поясненнях по справі, що надавались позивачем, а також зважаючи на те, що ТОВ «Краєвид Агро» не надав оригінал договору оренди земельної ділянки, яка належить Позивачеві та додаткових угод до нього, вважав, безпідставними та необґрунтованими посилання відповідача на недоведеність позовних вимог та безпідставність подання позову про усунення перешкод в користуванні майном. 31.07.2023 року ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області задоволено клопотання представника позивача та витребувано з Відділу №6 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, документи, на підставі яких зареєстровано право оренди земельної ділянки. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив розглянути справу за наявними матеріалами справи відповідно до позиції, що заявлена у позовній заяві. Представник відповідача ТОВ «Краєвид Агро» в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях наданих до суду. Представник Відділу реєстрації Лозівської міської ради Харківської області в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без участі державного реєстратора, просила прийняти рішення згідно чинного законодавства. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ІV-XP №022123, та Довідки міськрайонного управління у Лозівському районні та м.Лозовій Головного управління держгеокадастру у Харківській області [PERSON] є власником земельної ділянки, кадастровий номер: 6323981000:01:000:0328, розташованої на території Бунаківської сільської ради Лозівського району Харківської області, площею 6,95га. (а.с.13-15) 01.01.2009 року між [PERSON] та ТОВ «Супіна Агро» укладено договір оренди земельної ділянки № [NUMBER] , кадастровий номер: 6323981000:01:000:0328, розташованої на території Бунаківської сільської ради Лозівського району Харківської області, площею 6,95га, строком на 25 років (а.с. 137-138, 190-192) Відповідно до акту прийому-передачі Земельної ділянки в оренду Орендодавець - [PERSON] передав, а Орендар ТОВ «Супіна Агро» приймав в строкове користування Земельну ділянку за кадастровим номером: 6323981000:01:000:0328, розташованої на території Бунаківської сільської ради Лозівського району Харківської області, площею 6,95га. (а.с.196) 01.10.2014 року між [PERSON] та ТОВ «Супіна Агро» укладено додаткову угоду №2 до Договору оренди землі №312 від 01.01.2009 року, відповідно до якої змінено нормативно грошову оцінку земельної ділянки та розмір орендної плати за земельну ділянку за поточний рік у розмірі 8694,59 грн. (а.с.139) Згідно довідки начальника міськрайонного управління у Лозівському районі та м. Лозовій № 18 від 25.02.2020, на земельну ділянку, яка знаходиться на, території Бунаківської сільської ради, Лозівського р-ну Харківської області, має площу 6,9500 га в державному акті на право приватної власності на землю серії IV-XP № 022123 зазначено кадастровий номер 6323981000:01:000:0328. Даний кадастровий номер просили вважати помилковим, так як при роздрукуванні державного акту було допущено помилку, правильним кадастровим номером є 6323981000:01:000:0277, який було сформовано за допомогою національної кадастрової системи. (а.с. 15) Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права ТОВ «Краєвид Агро» на підставі договору оренди земельної ділянки, виданого 01.01.2009 року, додаткової угоди до договору оренди землі, виданої 01.10.2014, додаткової угоди, виданої 30.01.2018, є орендарем земельної ділянки за кадастровим номером: 6323981000:01:000:0277, строк дії договору 25 років, з правом пролонгації. (а.с.16-17) 30.01.2018 року між [PERSON] та ТОВ «Краєвид Агро», яке є правонаступником ТОВ «Супіна Агро» укладено додаткову угоду №3 до Договору оренди землі №312 від 01.01.2009 року, відповідно до якої змінено розмір орендної плати за земельну ділянку за рік у розмірі 182444,03 грн. (а.с.140) Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою статті 3 ЦК України встановлено, що загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з частиною четвертою статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку (частина перша статті 16 Закону України "Про оренду землі"). У разі якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У постанові від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. У такому випадку власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсного змісту правовідносин, які склалися у зв`язку із фактичним використанням земельної ділянки. Ефективним способом захисту права, яке позивач вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема, шляхом заявлення вимоги про повернення таких земельних ділянок. Ефективним способом захисту та таким, що забезпечує реальне відновлення порушеного права у випадку реєстрації неукладеного між сторонами договору оренди, є усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом скасування державної реєстрації. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду: від 05 серпня 2020 у справі № 125/702/17, від 01 грудня 2021 року у справі № 656/239/18, від 05 квітня 2022 року у справі № 143/1441/18, від 11 листопада 2022 року у справі № 394/486/21, від 06 квітня 2023 року в справі № 388/964/21. У відповідності до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Положеннями ч.2 ст.78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи зі стандарту доведення поза розумним сумнівом, який ґрунтується на загальних засадах цивільного законодавства: справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України) позивач, якщо він заперечує, що спірний договір укладався на 25 років, мав довести той факт, що він підписував договір оренди земельної ділянки в іншій редакції. Відповідно до ст. 103 ЦПК України для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. На виконання ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 31.07.2023 року Відділ № 6 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Харківській області надав оригінал договору оренди земельної ділянки (кадастровий номер 6323981000:01:000:0277) укладений 01 січня 2009 року гр. [PERSON] з ТОВ «Супіна Агро» за № 312 з додатками. Однак, зазначаючи в позовній заяві про те, що «коли в матеріалах справи будуть оригінали документів, що підтверджують передачу земельної ділянки в оренду…….., буде можливість провести експертизу щодо того, чи вносилися в договір зміни, після його підписання Позивачем.» та заявляючи клопотання про витребування документів просив витребувати оригінал Договору для призначення експертизи, за наявності в матеріалах справи оригіналу спірного договору, позивачем не заявлено клопотання щодо призначення експертизи, та всупереч передбаченому нормами ст.ст. 12, 81 ЦПК України процесуальному обов`язку позивач не довів, що він підписував спірний договір оренди в іншій редакції, ніж він наданий до суду. Посилання представника позивача на ч. 10 ст. 84 ЦПК України та прохання визнати, що відсутня воля Позивача на передачу земельної ділянки в оренду Відповідачеві строком на 25 років, оскільки всі можливості Позивача отримати докази оригінали договору оренди та додаткових угод до нього, на підставі яких відбулась реєстрація речового права оренди на 25 років, вичерпано, є безпідставними, оскільки, як зазначено вище, до суду був наданий оригінал Договору оренди земельної ділянки, натомість ні позивач, ні представник позивача до суду не з`явились, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами, клопотання про призначення експертизи надано не було. Отже, не надавши суду ніяких доказів на підтвердження своїх позовних вимог та на доведення обставин, які мають значення для справи і на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог, позивач таким чином розпорядився своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таким чином, дана справа розглядається судом в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. З урахуванням викладеного, враховуючи, що позивачем до суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач підписував Договір оренд земельної ділянки № 312 від 01.01.02009 р. в іншій редакції та спірний Договір укладався строком на 5 (п`ять) років, суд дійшов до висновку про те, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог у даній справі, понесені позивачем витрати по справі слід віднести на його рахунок.

Outcome: dismissed