Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

1.\~Стислий виклад\~позиції позивача у квітні 2023 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що за результатами вивчення питання законності використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення на території ліквідованого Великобурлуцького району Харківської області було виявлено порушення вимог законодавства при використанні [PERSON] земельних ділянок. Зокрема, остання є громадянкою російської федерації та на підставі рішення суду набула прав власності на частку земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із кадастровим номером 6321484200:02:000:0790, площею 2,1878 га та частку земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із кадастровим номером 6321484200:02:000:0794, площею 2,1287 га, які зареєструвала належним чином та передала в оренду ПрАТ «Підсереднє» строком на 15 р. Позивач вважає, що [PERSON] не дотримано передбаченої земельним законодавством процедури щодо відчуження часток вищевказаних земельних ділянок, а тому вони підлягають конфіскації за рішенням суду. У зв`язку з наведеним, позивач просить конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області по частки земельних ділянок з кадастровим номером 6321484200:02:000:0790 та 6321484200:02:000:0794 та стягнути з відповідача судовий збір. Пояснення третьої особи 22.06.2023 р. та 23.06.2023 р. від третьої особи ПрАТ «Підсереднє» надійшли пояснення та уточнення до них, що 01.10.2018 р. між підприємством та [PERSON] були укладені договори оренди земель, зокрема з кадастровими номерами 6321484200:02:000:0790 та 6321484200:02:000:0794, які зареєстровані 09.07.2020 р. (а.с.90,94). 2.Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 26.04.2023р. за ухвалою суду позовну заяву залишено без руху (а.с.60). 19.06.2023 року ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, залучено до участі у справі третіх осіб (а.с.76). 3.Позиції\~учасників судового\~провадження В судовому засіданні прокурор позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив його задовольнити. Відповідач направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, з позовною згодна, заперечень не має (а.с.107). ГУ Держгеокадастру у Харківській області та треті особи належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, у поданих поясненнях третя особа-1 - ПрАТ «Підсереднє» просило розглянути дану справу без присутності їх представника (а.с.90). 4.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом установлено, що відповідачка [PERSON] за обліками ГУ ДМС у Харківській області значиться, як така, що документована посвідкою на постійне проживання в Україні, інформація про належність її до громадянства України відсутня, що підтверджується листом ГУ ДМС України в Харківській області №6301.8.1-6537/63.3-23 від 13.04.2023 р. (а.с.54). За рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 12.04.2018 року, яке набрало законної сили 14.05.2018р., [PERSON] набула права власності, зокрема, на частку земельної ділянки площею 2,1287 га, розташованої на території Підсереднянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, з кадастровим номером 6321484200:02:000:0794 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та на частки земельної ділянки площею 2,1878 га, розташованої на території Підсереднянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, з кадастровим номером 6321484200;02:000:0790, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] (а.с.18-20). Відповідачка зареєструвала право власності на вищевказані земельні ділянки належним чином, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №327209939 від 28.03.2023 р. та №327215799 від 28.03.2023 р., де вона значиться громадянкою рф. Інші часток земельних ділянок належать третій особі [PERSON] (а.с.14-17, 39,40). Як вбачається з копії договорів оренди землі від 01.10.2018 р. вищевказані земельні ділянки відповідачка передала в оренду ПрАТ «Підсереднє» терміном на 15 р., де відомості про приналежність її до громадянства України відсутні, водночас зазначений документ, що посвідчує особу посвідка на постійне проживання серії [NUMBER] від 10.11.2015р., видавник 6301 (а.с.29-38). За повідомленням ГУ Держгеокадастру у Харківській області №11158-23 від 14.03.2023 р. вони не заперечують проти вжиття Харківською обласною прокуратурою заходів представницького характеру на захист інтересів держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області стосовно звернення до суду з позовами про конфіскацію земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які перебувають у власності громадян російської федерації (а.с.49,50). 5.Мотиви суду Відповідно до ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. \~ \~ \~ \~За нормами ч. 4 ст.145 Земельного кодексу України позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах Спорронґ і Льоннрот проти Швеції від 23 вересня 1982 року, Джеймс та інші проти Сполученого Королівствавід 21 лютого 1986 року, Щокін проти України від 14 жовтня 2010 року, Сєрков проти України від 07 липня 2011 року, Колишній король Греції та інші проти Греціївід 23 листопада 2000 року, Булвес АД проти Болгарії від 22 січня 2009 року, Трегубенко проти України від 02 листопада 2004 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно суспільний, публічний інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення суспільного, «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися значною свободою (полем) розсуду. Принцип пропорційності передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. Справедлива рівновага передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст. 14 Конституції України). Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом (ст.41 Конституції України). Правовий статус та порядок використання, зокрема, земель сільськогосподарського призначення визначено\~Земельним кодексом України. Згідно ч.2,\~п «в»\~ч.3,\~ч.4\~ст.\~81\~Земельного кодексу\~України іноземці\~та особи\~без громадянства\~можуть набувати\~права власності\~на земельні\~ділянки несільськогосподарського\~призначення в\~межах населених\~пунктів,\~а також\~на земельні\~ділянки несільськогосподарського\~призначення за\~межами населених\~пунктів,\~на яких\~розташовані об`єкти\~нерухомого майна,\~що належать\~їм на\~праві приватної\~власності. Іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі, зокрема і прийняття спадщини. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Пунктом «е» ч.1 ст.140 ЗК України передбачено, що підставами припинення права власності на земельну ділянку є: невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Відповідно до п. в ст.143\~Земельного кодексу\~України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі: конфіскації земельної ділянки. За нормами ч. 2 ст.145 Земельного кодексу України у разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Отже, з огляду на те, що [PERSON] , як іноземець набувши за рішенням суду та зареєструвавши своє право власності на частину земельної ділянки кадастровий номер 6321484200:02:000:0790, площею 2,1878 га та частку земельної ділянки кадастровим номером 6321484200:02:000:0794, площею 2,1287 га сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, не відчужила їх протягом строку, встановленого\~статтею 81 ЗК України,визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд дійшов висновку, що спірні частки земельних ділянок підлягають конфіскації за рішенням суду, а відтак позовна заява підлягає задоволенню. 6.Мотив рішення щодо розподілу судових витрат Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, ч.3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За таких обставин, оскільки відповідачка позов визнала до початку розгляду справи по суті, а відтак позивачу слід повернути 2 775,84 грн, тобто частину сплаченого судового збору з державного бюджету. Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, а тому з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути решту сплаченого ним судового збору у розмірі 2775,84 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved