Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

В червні 2023 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, що вчинений 07.04.2016 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрований в реєстрі № 2749 про стягнення коштів та відшкодувати судові витрати в даному спорі. В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначив,\~ що на його звернення про обтяження майна, відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)\~ 10.05.2023 року\~ повідомив, що згідно архівних даних Автоматизованої системи виконавчого провадження, на виконанні у відділі перебувало ВП № 52231484 з виконання виконавчого напису\~ № 2749 виданого 07.04.2016 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про стягнення з\~ позивача грошових коштів у сумі 3 001 699,76 грн. (гривневий еквівалент) - заборгованість за\~ Кредитним договором №K2V4AE00000021 від 07.04.2008 року, укладеним між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк». У виконавчому\~ написі запропоновано задовольнити вимоги ПАТ «Приватбанк», та стягнути борг в загальному розмірі 115 391,28 долара США та додатково витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису 1700 грн. Вказане виконавче провадження було знищено і тому державний виконавець не має можливості надати копію виконавчого напису нотаріуса. Позивач не отримував виконавчий напис від 07.04.2016р. та не був обізнаний щодо його виконання.\~ 07.06.2019 року Білоцерківський міськрайонним судом\~ Київської області у справі № 357/477/19 було прийнято рішення, яким задоволено вимоги [PERSON] до\~ ПАТ «ПриватБанк», третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., відділ державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Судом визнано виконавчий напис № 10016 від 19.11.2016 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. таким, що не підлягає виконанню. Рішення набрало законної сили.\~ Предметом розгляду вище зазначеної справи був інший виконавчий напис приватного нотаріуса, від 19.11.2016р., але за зобов`язаннями по тому ж Кредитному договору №K2V4AE00000021 від 07.04.2008 року. У виконавчому написі\~ від 19.11.2016р. нотаріус запропонував\~ задовольнити вимоги ПАТ «Приватбанк», а саме стягнути : сума заборгованості за кредитом 28879,19 долара США, сума заборгованості по відсотках 10232,86 долара США, комісія 2 128,18 долара США, пеня 64 062,01 долара США, що всього становило\~ 105 302,24 долара США, та додатково витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису 1700 грн. Отже, фактичні обставини та підстави вчинення цих обох виконавчих написів, від 07.04.2016 р. та від 19.11.2016 р., є ідентичні. Позивач звертає увагу суду на те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус Третя особа не отримувала від Відповідача та Позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Розрахунок боргу, здійснений Відповідачем щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, процентах річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказану норму закону. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та пені у виконавчому напису зроблено відповідачем одноособово та не відповідає дійсній сумі заборгованості. Відповідач не повідомив нотаріуса про судовий спір та про дострокове стягнення в судовому порядку боргу за вказаним\~ кредитним договором ще в листопаді 2011 року. Позивач вважає, що\~ виконавчий напис від 07.04.2016 р. таким, що вчинено із грубим порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій,\~ та відповідачем пропущено строк, протягом якого відповідач міг звернутися із заявою про вчинення такого виконавчого напису, тому нотаріус повинен був відмовити\~ у видачі виконавчого напису. Процесуальні дії та рішення у справі. Ухвалою суду від 22.06.2023 року було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с.23). Ухвалою сду Київської області від 22.06.2023\~ року\~ було витребувано\~ у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. належним чином завірені матеріали, на підставі яких було вчинено виконавчий напис від 07.04.2016 року, за реєстровим номером 2749 (а.с.25-26). 24.07.2023 року на виконання ували суду від 22.06.2023 року від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. надійшла\~ інформація\~ (а.с.40-56). Ухвалою суду від 25.08.2023 року було закрито\~ підготовче провадження по даній справі та призначено\~ справу до судового розгляду по суті (а.с.60-61). Позивач в судове судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 24.07.2023 року представник позивача адвокат Кузьменко С.В. подала суду заяву, в якій просить суд розглядати справу без участі сторони позивача,\~\~ наполягала на задоволенні позовних вимог (а.с.58). Відповідач АТ КБ «ПриватБанк» не направив до суду свого представника, про день та час розгляду справи були повідомлені належно, жодних клопотань, відзиву чи заперечень суду не подали, причини неявки суду не повідомили. Третя особа:\~ приватний\~ нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце слухання справи повідомлена належним чином про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове повідомлення про вручення 21.07.2023\~ року. Третя особа -\~ відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області ЦМУ МЮ\~ (м. Київ,)\~ в судове засідання свого представника не направили, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове повідомлення про вручення 03.08.2023\~ року. На підставі ст. 280 ЦПК України,\~ суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності сторін, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Фактичні обставини справи. Згідно письмової відповіді відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області ЦМУМЮ (м. Київ)\~ №24500/3-23 від 10.05.2023 року, слідує,\~ що за архівними даними Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на виконанні у відділі перебувало ВП № 52231484 з виконання виконавчого напису\~ № 2749 виданого 07.04.2016 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про стягнення з\~ [PERSON] грошових коштів у сумі 3 001 699,76 грн. - боргу за\~ Кредитним договором №K2V4AE00000021 від 07.04.2008 року, укладеним між ним та ПАТ КБ «Приватбанк». У цьому виконавчому\~ написі було запропоновано задовольнити вимоги ПАТ «Приватбанк», а саме стягнути: суму заборгованості за кредитом 28 879,19 дол.США; суму заборгованості по відсотках 10 232,86 дол.США, комісія 2 128,18 дол. США, пеня 74 691,05 дол. США, що всього становить 115 391,28 долара США та витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису 1700,00 гривень. 15.09.2016 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису\~ № 2749, виданого 07.04.2016 року. 17.11.2017 року державним виконавцем у відповідності до п.2 частини 1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Та\~ у зв`язку із знищенням документообігу відділу за перебігом терміну зберігання, надати більш детальну інформацію з приводу вказаного виконавчого провадження не виявляється можливим (а.с.8). Встановлено, що 28 листопада 2011 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено рішення у справі №2-3282/2011 року, яким задоволено позовні вимоги ПАТ „ПриватБанк" до [PERSON] \~ та ТОВ „УФА „Верус" про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором №K2V4AE00000021 від 07.04.2008 року. З матеріалів справи вбачається, що 07.06.2019 року Білоцерківським міськрайонним судом\~ Київської області у справі № 357/477/19 2/357/1614/19 було прийнято рішення, яким задоволено вимоги [PERSON] до\~ ПАТ «ПриватБанк», третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., відділ державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.\~ Судом було визнано виконавчий напис № 10016 від 19.11.2016 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. таким, що не підлягає виконанню. Рішення набрало законної сили 09.07.2019 року (а.с.9-13). Зокрема, судовим рішенням (справа № 357/477/19) було встановлено, що 19.11.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис за реєстровим номером № 10016, яким запропоновано стягнути\~ з [PERSON] , борг за кредитним договором K2V4AE00000021 від 07.04.2008 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк», з яких: заборгованість за кредитом - 28 879,19 доларів США; заборгованість за відсотками - 10 232,86 доларів США; комісія - 2 128,18 доларів США; пеня - 64 062,01 долари США, що всього становить 105 302,24 долари США, що за курсом НБУ станом на 25.10.2016 року становить 2 699 999,98 грн. та витрати, пов`язані із чиненням виконавчого напису - 1 700 грн., всього в гривневому еквіваленті - 2 701 699,98 гривень. Строк, за який проводилося\~ стягнення - вісім років шість місяців вісімнадцять днів, а саме з 07.04.2008 року по 25.10.2016 року. Також, судовим рішенням\~ по справі № 357/477/19 було встановлено, що на час винесення виконавчого напису від 19.11.2016 р. була спірною заборгованість за кредитним договором K2V4AE00000021, та після досторокового стягнення\~ з [PERSON] боргу за цим кредитним договором, в судовому порядку за рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, банк протиправно продовжував нараховувати відсотки та подав заяву про вчинення виконавчого напису. Згідно відповіді наданої Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 18.07.2023 року №329/01-16, вбачається, що надати належним чином завірені\~ копії виконавчого напису та документів, на підставі яких його вчинено 07.04.2016 року за №2749, не має можливості, оскільки згідно акту від 05.01.2021 року схваленого Протоколом засідання ЕК Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) 01.12.2021 року №12, про вилучення та знищення документів внесених до Національного архівного фонду,\~ копії виконавчих написів та документи на підставі яких вони вчинені за 2016 рік -\~ було знищено (а.с.40-56). При вирішенні даного спору суд виходить з наступного. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно п. 1.1. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі Порядок), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п. 1.2. Гл.16 Порядку перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.3.2 Гл.16 Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172.\~ Наведена редакція зазначених норм Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України була чинною станом на день винесення оскаржуваного виконавчого напису\~ /07.04.2016р./. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У п. 10 "Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому, судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, №1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд\~ перевіряє доводи боржника в повному обсязі й має установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Як було зазначено вище, 28.11.2011 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено рішення у справі № 2-3282/2011 року, яким\~ було встановлено, що згідно кредитного договору позивач отримав кредит у розмірі 32322,77 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим строком повернення до 05.04.2013 року. Згідно наданого розрахунку, розмір його заборгованості перед банком на той час\~ (23.03.2011р.) становила - 66629,41 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом - 34919,83 доларів США, заборгованість по відсоткам за користування кредитом -7870,30 доларів США, заборгованість комісії 1624,92 доларів США, заборгованість по пені у розмірі 19011,53 доларів США та штрафні санкції - 3171,33 доларів США. Тобто, Банк стягував з позивача достроково всю суму кредиту. Суду не відомо, чи відбувалося виконання вказаного рішення суду. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду по справі № 357/477/19 було встановлено, що на час винесення виконавчого напису від 19.11.2016 р. була спірною заборгованість за кредитним договором K2V4AE00000021, та після досторокового стягнення\~ з [PERSON] боргу за цим кредитним договором, в судовому порядку за рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, банк протиправно продовжував нараховувати відсотки . Зокрема, 19.11.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис, яким запропоновано стягнути\~ з [PERSON] , борг за кредитним договором K2V4AE00000021 від 07.04.2008 року, з яких: заборгованість за кредитом - 28 879,19 доларів США; заборгованість за відсотками - 10 232,86 доларів США; комісія - 2 128,18 доларів США; пеня - 64 062,01 долари США, що всього становило 105 302,24 долари США, всього в гривневому еквіваленті - 2 701 699,98 гривень. Строк, за який проводилося\~ стягнення - вісім років шість місяців вісімнадцять днів, а саме з 07.04.2008 року по 25.10.2016 року. В даному випадку, суд звертає увагу, що банк, як стягувач, звертаючись до нотаріуса в квітні 2016 р. повідомив наступну\~ заборгованість [PERSON] за Кредитним договором №K2V4AE00000021 від 07.04.2008 року : сума боргу за кредитом 28 879,19 дол.США; сума заборгованості по відсотках 10 232,86 дол.США, комісія 2 128,18 дол. США, пеня 74 691,05 дол. США, що всього становить 115 391,28 долара США. З огляду наведеного вбачається, що банк продовжував нараховувати відсотки після дострокового стягнення кредиту. Так, рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська заборгованість позивача по відсотках становила 7870,30 дол. США,\~ заборгованість по пені становила 19011,53 дол.США. При вчиненні оскаржуваного виконавчого напису\~ в квітні 2016 року стягувач повідомив заборгованість позивача\~ по відсотках 10 232,86 дол.США, пеня 74 691,05 дол. США, а за виконавчим написом від 19.11.2016 р. розмір відсотків 10 232,86 дол.США, розмір\~ пені становить\~ 64 062,01 дол.США. Отже, спостерігається зміна/збільшення\~ нарахованої заборгованості по відсотках\~ за Кредитним договором №K2V4AE00000021 після дострокового\~ стягнення з позивача боргу в 2011 році,\~ із суми %\~ 7870,30 дол. США\~\~\~ на\~\~\~ 10232,86 дол. США та банк продовжував нараховувати штрафні санкції. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються\~ при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлене обставини. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. З огляду на викладене та відповідно до положення частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2011 року\~ по справі № 2-3282/2011, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 19.11.2016 року по справі № 357/477/19. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчиняючи виконавчий напис з боку приватного нотаріуса не було перевірено належним чином безспірність розміру сум, що підлягають стягненню, періоду стягнення. Відсутні будь які дані щодо належного сповіщення позивача про вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса, чи про виконання даного виконавчого напису. Таким чином, враховуючи наведене та приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн. - за подачу позовної заяви, що документально підтверджується ( а.с.1). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved