Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

І. Зміст заявлених вимог та заперечень сторін. У червні 2023 року заявник звернувся до суду з заявою в якій просить суд встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , уродженця села Погреби, Прилуцького району, Чернігівської області, на території України станом на 24 серпня 1991 року і по сьогоднішній день, та його належності до громадянства України. Заявник свої вимоги аргументує тим, що він народився [INFO] в селі Погреби, Прилуцького району, Чернігівської області. Його батьками записані : батько [PERSON] та мати [PERSON] . У 2001 році закінчив Погребівську середню загальноосвітню школу І-ІІ ступенів Прилуцького району Чернігівської області. Працював за місцем проживання у фермерському господарстві, а на даний час працює без оформлення в ТОВ «Агрофірма «Миколаївка» в с.Миколаївка, Прилуцького району, Чернігівської області. З дня народження і по теперішній час проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] звернувся із заявою про первинне оформлення паспорта громадянина України до Прилуцького міського відділу Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області, на що отримав відмову. У зв`язку з відсутністю паспорта, який би підтверджував особу [PERSON] і засвідчував його належність до громадянства України, він позбавлений доступу до таких послуг як охорона здоров`я та соціальні послуги, виникають труднощі в пересуванні та працевлаштуванні, оренді житла та відкриття банківських рахунків, тому заявник звернувся до суду з відповідною заявою. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02 червня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 09 год 00 хвилин 27 червня 2023 року. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27 червня 2023 розгляд справи відкладено до 09 год 28 липня 2023. У зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладено до 10 год 00 хв 20 вересня 2023 року. ІІІ. Позиції сторін викладені судовому засіданні. В судове засідання заявник та його представник не з"явилися, але надали заяву в якій просять розглянути справу без їх участі, заявлені вимоги підтримують. Представник заінтересованої особи - Прилуцького міськрайонного відділу Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області в судове засідання не з`явився. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. [INFO] народився [PERSON] в селі Погреби, Прилуцького району, Чернігівської області, Україна, його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7) [INFO] [PERSON] , [INFO] , уродженець Україна, Чернігівська область, Прилуцький район, с.Погреби, помер в с.Погреби, Прилуцького району, Чернігівської області(а.с.11,12) [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ) є громадянкою України (а.с.8). У 2001 році [PERSON] закінчив Погребівську середню загальноосвітню школу І-ІІ ступенів Прилуцького району Чернігівської області(а.с.14). З автобіографії власноручно написаної [PERSON] , вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в селі Погреби Прилуцького району Чернігівської області (а.с.13). Відповідно до довідки №106 від 22.05.2023 року, виданої Погребівським старостинським округом №15 Сухополов`янської сільської ради, [PERSON] , [INFO] , дійсно постійно проживає без реєстрації місця проживання з дня народження [INFO] і по теперішній час з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ( а.с.15). Згідно з листа Прилуцького міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області від 29 вересня 2020 року №7426-644/7426.1-20 на адресу [PERSON] , останнього повідомили, що за результатами перевірки його особу не встановлено і не підтверджено належність до громадянства будь-якої держави (а.с.16). Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29 серпня 2023, встановлено особу [PERSON] , [INFO] , який народився в с.Погреби, Прилуцького району, Чернігівської області та проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с.34,35). V. Норми права, які підлягають застосуванню. Щодо заявлених вимог про встановлення факту постійного проживання на території України. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13 ЦПК України). Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з частинами 1, 2, 4 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. В судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. На день розгляду справи в судах підстави та порядок набуття громадянства України регулювалися нормами Закону України «Про громадянство» від 18 січня 2001 року № 2235-ІІІ (далі - Закон № 2235-ІІІ). Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону № 2235-ІІІ громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону. Згідно із пунктами 1, 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року (частина друга статті 3 Закону України «Про громадянство України»). Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України. Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року). Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України «Про громадянство України» і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року. Указом Президента України № 215 від 27 березня 2001 року в редакції Указу Президента України № 588/2006 від 27 червня 2006 року затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок). Порядок відповідно до Закону України «Про громадянство України» визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України. Згідно із пунктом 8 Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отже, відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду. Подібні за змістом висновки викладено у постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 522/20494/18 (провадження № 61-6498 св 20), від 05 квітня 2021 року у справі № 523/14707/19 (провадження № 61-16116 св 20), від 02 червня 2021 року у справі №125/1472/19 (провадження № 61-8866 св 20). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 червня 2022 року в справі № 504/2099/19 (провадження № 61-3557св21) зазначено, що: «встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України є підставою для оформлення належності до громадянства України. […] Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. […] У справі, що переглядається, установивши факт постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року, що підтверджується належними доказами, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, зробив обґрунтований висновок про наявність підстав для задоволення заяви». Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ст.4 ЦПК України та ст.20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ст.12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Оцінюючи, надані заявником докази, суд приходить до висновку, що вони є належними та допустимими. Враховуючи, що судом встановлено факт проживання [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року підтверджується належними та допустимими доказами, зокрема, свідоцтвом про народження, згідно з яким він народився в Чернігівській області, його батьки за національністю є українцями, довідками Погребівського старостинського округу № 15 Сухополов`янської сільської ради. При цьому, відомостей про те, що заявник залишав територію України чи є громадянином іншої держави, матеріали справи не містять. Таким чином, встановлені у справі обставини та досліджені докази підтверджують, що [PERSON] станом на 24 серпня 1991 року постійно проживав на території України, а тому заява є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню. Аналогічних висновки викладені Верховним Судом в постановах від 29 червня 2022 року у справі № 522/9243/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 495/7343/19, від 27 лютого 2023 року у справі № 517/445/19. Щодо заявлених вимог про встановлення факту належності заявника до громадянства України, то дана вимога не підлягає до задоволення, оскільки установлений позасудовий порядок набуття громадянства. V. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України, судові витрати не відшкодовуються. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial