Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

1.23.02.2022 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] . 2.Позивач просить суд: -визнати автомобіль марки Renault Duster, 2014 р.в. VIN [NUMBER] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] ; -стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля в розмірі 136\~084,15 грн. із одночасним припиненням права власності [PERSON] на 1/2 автомобіля. 3.27.04.2022 відкрито загальне позовне провадження. 4.08.09.2023 надійшов відзив на позовну заяву. 5.14.06.2023 закрито підготовче провадження. 6.Позовні вимог вмотивовані тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 10.09.2013. Рішенням суду від 05.12.2019 шлюб розірвано. В період шлюбу чоловіком було придбано автомобіль Renault Duster 2014 р.в., д.н.з. [NUMBER] , який зареєстрований на його ім`я. Автомобіль придбано на підставі договору № 3000/357 від 12.05.2014 вартістю 272\~168,30 грн. Оскільки після розірвання шлюбу автомобіль залишився в користуванні відповідача (чоловіка), позивач (дружина) просить визнати його спільною сумісною власність колишнього подружжя та відшкодувати їй половину вартості авто, що становить 136\~084,15 грн. 7.Відповідач проти позову заперечує. З метою продажу автомобіля [PERSON] замовив авто-товарознавче дослідження оцінки ринкової вартості авто, яку спеціалістом визначено в розмір 124\~937,60 грн. В кінці 2019 року спірний автомобіль було продано за 124\~937,60 грн. Відтак визначена позивачем вартість автомобіля не відповідає дійсній ринковій вартості. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи. 8.10.09.2013 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. 9.За договором № 3000/357 від 12.05.2014 [PERSON] придбав автомобіль Renault Duster 2014 р.в., д.н.з. [NUMBER] , вартістю 272 168,30 грн. 10.Згідно з звітом №11-025 від 29.11.2019, складеним спеціалістом авто-товарознавцем станом на 25.11.2019 ринкова вартість автомобіля Renault Duster, 2014 р.в., д.н.з [NUMBER] , VIN [NUMBER] становить 124\~937,60 грн. 11.05.12.2019\~рішенням Приморського\~районного суду\~міста Одеси\~(справа\~№522/18213/19)\~шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 09.01.2020. Висновки суду. 12.Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. 13.Конструкція статті 60 СК України свідчить про запровадження презумпції спільності права власності подружжя на майно, набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який заперечує її застосування. 14.Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 С К України). 15.Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 Кодексу). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 Кодексу). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 Кодексу, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. 16.Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. 17.Ч. 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. 18.Аналогічні положення містяться у ч. 2 ст. 372 ЦК України. 19.Оскільки автомобіль Renault Duster, 2014 р.в., д.н.з. [NUMBER] , VIN- [NUMBER] був придбаний [PERSON] під час шлюбу з [PERSON] та невизнаний його особистою приватною власністю, зазначений автомобіль вважається спільною сумісною власністю подружжя. 20.Спірний транспортний засіб був проданий в квітні 2029 року [PERSON] за 124 937,60 грн. 21.Ринкова вартість авто станом на час його продажу визначалась звітом №11-025, складеним спеціалістом авто-товарознавцем станом на 25.11.2019. 22.Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (ч.1, 4 ст. 65 СК України). 23.Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Разом з тим відсутність такої згоди сама по собі не може бути підставою для визнання договору, укладеного одним із подружжя без згоди другого з подружжя, недійсним. Пунктом 6 статті 3 ЦК України до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, добросовісність. Відповідно до частини другої статті 369 ЦК України в разі вчинення одним зі співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. З аналізу зазначених норм закону у їх взаємозв`язку Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що укладення одним з подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо суд установить, що той з подружжя, хто уклав договір щодо спільного майна, та третя особа контрагент за таким договором діяли недобросовісно, зокрема, що третя особа знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності і що той з подружжя, хто укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя. 24.Один із подружжя може вимагати від іншого із подружжя 1/2 частину вартості спільного майна, якщо один із них здійснив його відчуження проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби. 25.Ч. 1, 4 ст. 71 СК України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. 26.Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. 27.В постановах Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 755/20923/14-ц, від 09 грудня 2020 року у справі № 301/2231/17, суд дійшов таких висновків: при розгляді спорів про поділ цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів, витребування цього майна у третіх осіб з підстав його відчуження без письмової згоди одного з подружжя суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна. Отже, за відсутності згоди позивача на відчуження спірного автомобіля він має право на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна; у випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. 28.Отже, оскільки автомобіль є неподільною річчю, позивач як співвласник, який бажає виділу своєї частки, має право на отримання від іншого співвласника грошової компенсації вартості її частки, тобто 1/2 частки вартості даного автомобіля. 29.Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (постанова ВС від 05.10.2020 у справі № 537/78/19). 30.При поділі автомобіля, необхідність виникає у встановленні його дійсної (ринкової) вартості, а у разі неможливості встановлення такої, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно (постанова ВС від 03.10.2018 у справі № 127/7029/15). 31.Отже, посилання позивача на те, що вартість спірного автомобіля становила на час його придбання в 2014 році 272\~168,30 грн., є необгрунтованим. 32.Натомість згідно з висновком про вартість об`єкта незалежної оцінки суб`єкта оціночної діяльності від 29.11.2019, ринкова вартість автомобіля, власником якого є відповідач, складає 124\~937,60 грн. 33.Доказів на спростування цієї вартості не надано. 34.Отже, суд дійшов висновку, що сума грошової компенсації, яку позивач як співвласник, який бажає виділу своєї частки, має право отримати від іншого співвласника, складає 1/2 частку ринкової вартості вказаного автомобіля, що становить 62\~468,80 грн. (124\~937,60: 2). 35.Згідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 624,30 грн.

Outcome: partial