Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-14 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», адреса: вул. Загородня, 15, офіс 118/2, м. Київ, код ЄДРПОУ 44559822 (далі позивач) звернулося до Чорнобаївського районного суду Черкаської області із позовною заявою до [PERSON] , [INFO] , адреса: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що 23 вересня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 4814379 про надання споживчого кредиту. Зазначений Кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» затверджених наказом № 53-ОД від 16 січня 2020 року та розміщених на їх сайті: https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно з умовами Кредитного договору, сума кредиту складає 20000 грн., строк кредиту 30 днів, дата повернення кредиту 23 жовтня 2021 року, зі сплатою процентів за стандартною процентною ставкою 1,90 % в день та застосовується у межах строку кредиту. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 цього Договору. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 20000 гривень, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Відповідач не здійснив жодної оплати на рахунок кредитора, а тому не виконав свої зобов`язання щодо повернення кредиту та нарахованих процентів. 18 квітня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу № 18.04/23-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» права грошової вимоги, в тому числі, за Кредитним договором № 4814379. Про відступлення права вимоги ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача. Таким чином, станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача за кредитним договором не сплачена і складає 65600,00 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 20000,00 грн. та заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 45600,00 грн. Окрім того, позивач надав розрахунок інфляційних втрат за період лютий 2022 року - червень 2023 року на загальну суму 17777,60 грн. та розрахунок 3-х % річних на суму 2965,48 грн. Враховуючи вищевикладене, посилаючись на приписи цивільного законодавства, позивач просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором № 4814379 у розмірі 65600,00 грн.; інфляційні витрати у розмірі 17777,60 грн.; 3 % річних у розмірі 2965,48 грн., а також понесені судові витрати, які складаються із суми судового збору у розмірі 2147,20 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 09 серпня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» не з`явився, направив до суду заяву, відповідно до якої розгляд справи просив проводити за його відсутності. У судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечував того, що уклав з ТОВ «Авентус Україна» кредитний договір та отримав грошові кошти у розмірі 20000,00 грн. в кредит. Повідомив суд, що погашення заборгованості по вказаному кредитному договорі не здійснював жодного разу. Проте, заперечував щодо нарахованих йому процентів, інфляційних витрат та 3 % річних, зазначивши, що не погоджується з їх розміром. Проте, свого розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідач суду не надав, жодних доказів у підтвердження своїх заперечень до суду не подано. Виходячи з приписів ч. 1\~ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення відповідача [PERSON] , встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 23 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 4814379 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 53-ОД від 16 січня 2020 року та розміщених на їх сайті:https://creditplus.ua. Згідно п.п. 1.3, 1.4, 1.5 Кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 20000 гривень, строк кредиту 30 днів, тип процентної ставки фіксована. Відповідно до п. 1.5.1. Договору стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 Договору, у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.3 договору. Відповідно до п. 2.1. Договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту. Згідно з п. 3.1. Договору нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 20000 гривень, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] (транзакція № 23025825), що підтверджується відповідною довідкою ТОВ «Вей фор пей» за № 6203-ВП від 18 квітня 2023 року. Відповідно до картки обліку відповідач не здійснював жодних оплат за кредитним договором, тобто не виконав обов`язків, покладених не нього кредитним договором, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість. Розрахунок позивача, щодо вказаної заборгованості не спростовано відповідачем, суду не надано іншого такого розрахунку. Крім цього, у підтвердження наявності заборгованості у відповідача перед позивачем за вказаним кредитним договором, суду надано паспорт споживчого кредиту та Таблицю обчислення загальної вартості кредиту, підписані електронним підписом відповідача. Також, у судовому засіданні відповідач не заперечував факту укладення кредитного договору з ТОВ «Авентус Україна», отримання грошових коштів у кредит у розмірі 20000,00 грн., а також того, що погашення заборгованості за кредитним договором ним не здійснювалося. 18 квітня 2023 року року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу № 18.04/23-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступив ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» права грошової вимоги, зокрема, за Кредитним договором № 4814379. Згідно копії Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за договором Факторингу № 18.04/23-Ф 18 квітня 2023 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 4814379, в загальному розмірі 65600 грн. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача, шляхом направлення відповідного повідомлення на електрону адресу, зазначену останнім при укладенні кредитного договору. Згідно\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 5 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно положень\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п. 1-1 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1\~ст. 516 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1084ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином встановлено, що ТОВ «Авентус Україна» виконало свої обов`язки за Договором № 4814379 про надання споживчого кредиту від 23 вересня 2021 року, в той час відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання та згідно матеріалів справи має заборгованість перед ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», яке є правонаступником кредитодавця, в загальному розмірі 65600 гривень. Крім того, представник відповідача просила стягнути з відповідача суму інфляційних витрат та 3% річних надавши розрахунок таких витрат. За наданими розрахунками, загальна сума інфляційних витрат складає 17777,60 грн, а 3% річних 2965,48 грн. У відповідності до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц, від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 сформульовано правові висновки про те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно достатті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Відповідно до вимог п. 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. З огляду на викладене, позивачем зазначене не враховано, здійснено розрахунок інфляційних втрат та 3% річних за період з 22 січня 2022 року по 26 липня 2023 року, які відповідно до вимог зазначеної правової норми підлягають частковому списанню кредитодавцем, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Таким чином, враховуючи зазначений правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, надані суду розрахунки позивача, суд вважає, що інфляційні витрати в даному випадку відсутні, а нарахування 3 % річних\~необхідно проводити з 22 січня 2022 року по 23 лютого 2022 року (33 дні). Отже, сума 3 % річних у даному випадку становить 177,93 грн. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 8\~ст. 141 ЦПК України\~встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також представник позивача просить відшкодувати позивачу понесені ним витрати на правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Жодних клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомого відповідачем [PERSON] заявлено не було. Даний позов майнового характеру задоволено на 76,18 %, а тому понесені та документально підтверджені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2147,20 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн. підлягають розподілу за правилами ч. 1 та п. 3 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідно становить 1635,74 грн. судового збору та 7618,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial