Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

Позивач Дроздова 2.05.2023 звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, посилаючись на ті обставини, що відповідач є батьком їх сина [PERSON] 2005 року народження. В цей час він є повнолітнім та навчається у навчальному закладі Відокремлений структурний підрозділ «Фаховий коледж морського транспорту Національного університету «Одеська морська академія». Просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання на час навчання у розмірі 5000 гривень щомісяця. Позивачка позов підтримала та просила його задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач відзиву не надав, з позовом згоден частково, в змозі сплачувати аліменти у сумі 2000 грн. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ст. ст.\~199,\~200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~ст. 182 цього Кодексу. За змістом\~ст. 199 СК України\~обов`язок утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, покладено на обох батьків. Згідно з ч. 1\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином однією із обов`язкових умов надання батьками утримання повнолітнім дочці чи сину є можливість надання ними дітям матеріальної допомоги. Згідно з вимогами\~ст. 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~ст. 182 СК України, якщо: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 81 ч.1 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] [INFO] є сином позивача та відповідача, і проживає з матір`ю. Відповідно довідки №126 від 10.02.2023р. Відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж морського транспорту Національного університету «Одеська морська академія» Атанасов Олексій Віталійович зарахований на 2 курс, форма навчання за контрактом. Термін завершення навчання 30.06.2025р. Отже у позивача виникло право, передбачене ст.199 ч.1 СК України. Суд враховує, що [PERSON] мешкає з матір`ю, відповідач є працездатною особою, мешкає від позивача окремо. Суд також враховує матеріальне становище відповідача, задовільний стан здоров`я, і вважає, що оскільки за нормами Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, то він в змозі надавати допомогу дочці, і вважає справедливим та доцільним стягнути аліменти на період навчання повнолітнього сина у сумі 2500 грн. на місяць, починаючи стягнення з 2.05.2023р. по 30.06.2025р. Згідно частин 1,2\~статті 15 ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до частини 1\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно пункту 1 частини 3\~статті 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Між адвокатом Шевченко М.А. Дроздовою Т.М. 27.04.2023р. укладено Договір про надання правової допомоги №2311 за умовами якого, зокрема, розмір гонорару визначається у твердій сумі 4500 грн. До матеріалів адвокатом додана копія акту виконаних робіт адвокатом Шевченко М.А. на загальну суму 4500 грн. та квитанція про сплату Дроздовою на користь адвоката Шевченка М.А. 4500 грн. гонорару. У рішеннях ЄСПЛ умовою для стягнення судових витрат зі сторони, що програла, є наявність факту їх сплати позивачем. Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд з прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір був обґрунтованим (див., наприклад, п. 30 рішення у справі Bottazzi v. Italy). Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд, не може бути обов`язковою для суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (див. також п. 55 рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Iatridis v. Greece). У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином суд вважає заяву в цій частині обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Судові витрати по сплаті судового збору на підставі ст.141 ЦПК України підлягають стягнення з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial