Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

Позивач [PERSON] , жителька [ADDRESS] , в інтересах якої діє представник-адвокат Візінська Галина Василівна,звернулася в суд з позовом до [PERSON] , жительки [ADDRESS] , [PERSON] , жителя [ADDRESS] , [PERSON] , жителя [ADDRESS] , в якому просить визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , в цілому. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] була головою колгоспного двору, у приватній власності якого був жилий будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок. Згідно довідки Луківського старостинського округу Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області № 7-65 від 16.02.2023, за вказаним домогосподарством закріплено земельну ділянку для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських споруд площею 0,25 га. Відповідно до довідки Луківського старостинського округу Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області № 7/317 від 18.10.2021 в господарстві за адресою: [ADDRESS] , станом на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали: голова господарства - [PERSON] ; дочка - [PERSON] ; зять - [PERSON] ; син - [PERSON] (Відповідач 2); син - [PERSON] (Відповідач 2); дочка - [PERSON] (Відповідач 1). На момент припинення колгоспного двору його членами були: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (Відповідач 2), [PERSON] (Відповідач 2), [PERSON] . Тобто право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору після припинення колгоспних дворів в Україні перетворилося на спільну часткову власність членів припиненого колгоспного двору в рівних частинах по 1/6 частці кожного. [PERSON] померла [INFO] . Вона мала у власності 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Померла [PERSON] заповіту не вчиняла, спадкоємцем першої черги за законом є її дочка - [PERSON] . Згідно довідки Луківського старостинського округу Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області № 7-67 від 16.02.2023 на день смерті [PERSON] разом з нею була зареєстрована і проживала її дочка - [PERSON] . Таким чином, проживаючи на момент смерті разом із спадкодавцем, 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] успадкувала її дочка - [PERSON] . [PERSON] , фактично прийнявши спадщину після смерті мами - [PERSON] , стала власником 1/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , яка належала померлій, однак не оформила своїх спадкових прав на вищезгадане майно. [INFO] помер [PERSON] . Він мав у власності 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Померлий [PERSON] заповіту не вчиняв, спадкоємцем першої черги за законом є його дружина - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] , прийнявши спадщину після смерті чоловіка - [PERSON] , стала власником 1/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , яка належала померлому, однак не оформила своїх спадкових прав на вищезгадане майно. Отже, [PERSON] має право на 3/6 частки вищевказаного житлового будинку: 1/6 частка - як спадкоємцю після смерті мами - [PERSON] ; 1/6 частка - як спадкоємцю після смерті чоловіка - [PERSON] та 1/6 частка майна у колгоспному дворі, як його члену, що не втратив право на частку. [INFO] померла [PERSON] . Вона залишила заповіт, відповідно до якого все майно заповіла онуці [PERSON] , тобто позивачу. Позивач звернулася до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] . Проте, згідно із постанови державного нотаріуса, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з тим, що спадкоємець не надала оригінал документу на житловий будинок, що зареєстрований за [PERSON] , померлою [INFO] , спадкоємцем якої була її дочка [PERSON] , що померла [INFO] , яка прийняла спадщину, однак не оформила своїх спадкових прав на вищезгаданий будинок. Отже, позивач має право на 3/6 частки житлового будинку - як спадкоємцю після смерті баби - [PERSON] . Щодо часток [PERSON] (Відповідача 2), [PERSON] (Відповідача 2), [PERSON] по 1/6 кожного, відповідно до їх усних заяв, вони відмовляються від них. 22 березня 2023 року відкрито провадження у даній цивільній справі та витребувано від Городенківської державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області належним чином засвідчені копії спадкових справ, заведених після смерті: [PERSON] , яка померла [INFO] в с.Монастирок Городенківського району Івано-Франківської області, [PERSON] , який помер [INFO] в с.Монастирок Городенківського району Івано-Франківської області, та [PERSON] , яка померла [INFO] в м.Городенка Коломийського району Івано-Франківської області. 12 квітня 2023 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому просив в задоволенні позову [PERSON] відмовити. У відзиві зазначено, що позивач у судовому порядку вирішила висудити своє право на спадкове майно, начебто за заповітом [PERSON] , яка [INFO] померла і відповідно з цієї дати й відкрилася спадщина виключно на її майно. В той же час, в заяві, позивач зазначає, що у спадкодавця прав на майно колишнього колгоспного двору було лише на ідеальну частину, бо на момент припинення колгоспного двору його членами були: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (відповідач), [PERSON] (відповідач), [PERSON] (відповідач), а [PERSON] після смерті своєї матері [PERSON] та чоловіка [PERSON] , фактично прийняли спадщина за законом. Отже, при спадкуванні [PERSON] може претендувати лише на частину будинку та земельної ділянки, цільове призначення якої для побудови та обслуговування будинку і по господарських споруд, адже їх частина є власністю чи правом користування відповідачів, а третина цієї частини - відповідача [PERSON] , на що й вказує позивач. Відповідач [PERSON] заперечує твердженню позивача, що від часток [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (по 1/6 кожного в усьому домоволодінні) останні відмовилися, відповідно до їх усних заяв. Тому задовольнити позов в повному обсязі, в якому бажає позивач, очевидно, що неможливо, бо право власності на житловий будинок як майно колишнього колгоспного двору після припинення колгоспних дворів в Україні, в конкретному випадку також, перетворилося на спільну часткову власність членів припиненого колгоспного двору в рівних частинах по 1/6 частці кожного, тим самим у відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , є по 1/6 частині права власності на усе назване будинковолодіння. Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду на розгляд судді Федів Л.М. передано матеріали справи за зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] . Зустрічна позовна заява мотивована тим, що [PERSON] була головою колгоспного двору, у приватній власності якого був жилий будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок. Відповідно до довідки Луківського старостинського округу Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області № 7/317 від 18.10.2021 в господарстві за адресою: [ADDRESS] , станом на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали: голова господарства - [PERSON] ; дочка - [PERSON] ; зять - [PERSON] ; син - [PERSON] (Відповідач 2); син - [PERSON] (Відповідач 2); дочка - [PERSON] (Відповідач 1).На момент припинення колгоспного двору його членами були: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (Відповідач 2), [PERSON] (Відповідач 2), [PERSON] . Тобто право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору після припинення колгоспних дворів в Україні перетворилося на спільну часткову власність членів припиненого колгоспного двору в рівних частинах по 1/6 частці кожного.Колгоспний двір був припинений 15.04.1991 р., коли був введений в дію ЗУ «Про власність», а тому станом на 15.04.1991 р. позивачу - [PERSON] належало право власності на 1/6 частку майна у колгоспному дворі, як його члену, що не втратив право на частку в його майні.Таким чином, [PERSON] має право на 1/6 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . 20 квітня 2023 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на 1/6 частку житлового будинку (справа №342/452/23) прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] , в інтересах її діє представник-адвокат Візінська Галина Василівна, до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок(справа № 342/325/23), присвоєно об`єднаній справі №342/325/23. Ухвалою суду від 19 червня 2023 року витребувано з Городенківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіо\-нального управління Міністерства юстиції, у строк до 25 липня 2023року: копію актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ;копію актового запису про зміну імені [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . 25 липня 2023 року представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] - адвокат Візінський Василь Васильович подав до суду клопотання про збільшення позовних вимог, в якому просив встановити факт родинних відносин між [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] , як дочкою та мамою; визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , в цілому. 08 серпня 2023 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 13.00 год. 24.08.2023 в приміщенні Городенківського районного суду Івано-Франківської області (м. Городенка вул. Героїв Євромайдану, 7, зал судових засідань № 2). Судове засідання 24.08.2023 о 13.00 год. було відкладено на 13 вересня 2023 року о 09:45 год., у зв`язку із неявкою у судове засідання відповідачів [PERSON] , [PERSON] , щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце судового засідання. В судове засідання 13.09.2023 учасники справи не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, у встановленому законом порядку. Представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] - адвокат Візінський Василь Васильович подав до суду заяву, в якій просив судове засідання в даній справі провести за відсутності позивача та його представника; збільшені позовні вимоги підтримують. Відповідач (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності. Свої зустрічні позовні вимоги підтримує, зустрічну позовну заяву просить задовільнити. Ч.3 ст.211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. П.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У свідоцтві про народження (відновлено) серія [NUMBER] , виданого 15 грудня 1966 року, зазначено, що [PERSON] народилася [INFO] в с. Лука Городенківського району Івано-Франківської області, її батьками є [PERSON] та [PERSON] , відповідний запис за № 241 від 15 грудня 1966 року. [PERSON] , 1940 року народження, після реєстрації одруження 17 грудня 1966 року з [PERSON] , 1935 року народження, присвоєно прізвище [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про одруження серія [NUMBER] від 17.12.1966. Як слідує із збережених у позивача (відповідача за зустрічним позовом) копій: посвідчення серія [NUMBER] , виданого 20.10.2003 Управлінням праці і соцзахисту населення, посвідчення серія [NUMBER] , виданого 20.10.2003 УПФУ в Городенківському районі, вони належать [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки Луківського старостинського округу Городенківської міської ради Вих. № 7-70 від 16.02.2023, в господарстві за адресою [ADDRESS] ) проживали: -з 01.01.1980 р. -31.12.1985 р.: [PERSON] , 1907 р.н., голова сім`ї, [PERSON] , зять, 1935 р.н., [PERSON] , 1940 р.н., дочка, [PERSON] , 1972 р.н., внук; [PERSON] , 1975 р.н., внук; [PERSON] , 1967 р.н., внучка, [PERSON] , 1970 р.н., внучка; -з 01.01.1986 р. - 31.12.1990 р.: [PERSON] , 1907 р.н., голова сім`ї, [PERSON] , зять, 1935 р.н., [PERSON] , 1940 р.н., дочка, [PERSON] , 1967 р.н., внучка, [PERSON] , 1970 р.н., внучка, вибула в м. Томськ, 1989 року, [PERSON] , 1972 р.н., внук, вибув в м. Томськ, 1990 року, [PERSON] , 1975 р.н., внук; -з 01.01.1991 р. - 31.12.1995 р.: [PERSON] , 1935 р.н., голова сім`ї, [PERSON] , 1907 р.н., свекруха, [PERSON] , 1940 р.н., дружина, [PERSON] , 1967 р.н., дочка, вибула в м. Городенка в 1993 р., [PERSON] , 1975 р.н., син, вибув в м. Томськ, 1994 року; -з 01.01.1996 р. - 31.12.2000 р.: [PERSON] , 1935 р.н., голова сім`ї, [PERSON] , 1907 р.н., свекруха, [PERSON] , 1940 р.н., дружина, [PERSON] , 1975 р.н., син; -з 01.01.2001 р. - [INFO] : [PERSON] , [INFO] , голова сім`ї, помер [INFO] а/з № 20, [PERSON] , [INFO] , свекруха, померла [INFO] , а/з № 19, [PERSON] , [INFO] , дружина, [PERSON] , [INFO] , син. [PERSON] , [INFO] проживала і була зареєстрована на день смерті [INFO] а/з № [NUMBER] (свідоцтво [NUMBER] ) за адресою [ADDRESS] разом з нею були зареєстровані такі особи: [PERSON] , 1935 р.н., зять; [PERSON] , 1940 р.н., дочка; [PERSON] , 1975 р.н., внук, що доводиться довідкою № 7-67 від 16.02.2023, виданою Луківським старостинським округом Городенківської міської ради. У свідоцтві про смерть серія [NUMBER] , виданого 10 грудня 2021 року зазначено, що [INFO] в м. Городенка Коломийського району Івано-Франківської області померла [PERSON] , [INFO] . Зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту родинних відносин між [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] , як дочкою та матір`ю. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті). Згідно статті 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Як слідує із копії Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 10 травня 1990 року, виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 45 від 20 березня 1990 року, в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями і спорудами, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Даний жилий будинок (домоволодіння) в цілому зареєстрований в Коломийському бюро технічної інвентаризації на праві власності за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] та записаний в реєстрову книгу за реєстровим №45 від 10.05.1990. Згідно даних ОКП «КМБТІ» станом на 31.12.2012 нерухоме майно, яке знаходиться в [ADDRESS] належить [PERSON] (гол. колг. двору) відповідно до Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 10.05.1990 р., виданого Городенківським РВК, згідно рішення цього ж виконкому № 45 від 10.03.1990, реєстровий № 45, що доводиться інформацією ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації». В [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS] та перейменовано на [ADDRESS] ; головою колгоспного двору за адресою [ADDRESS] ([ADDRESS], [ADDRESS] ,) була [PERSON] , [INFO] , що доводиться довідкою №7-66 від 16.02.2023, виданою Луківським старостистинським округом Городенківської міської ради. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 331345948 від 05.05.2023 слідує, що відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок [ADDRESS] , відсутні. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. За житловим будинком за адресою [ADDRESS] ( [ADDRESS] закріплена земельна ділянка, площею 0,2500 га - для ОЖБ, 0,4500 га - для ОСГ, що стверджується довідкою №7-65 від 16.02.2023, виданою Луківським старостистинським округом Городенківської міської ради. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] встановлено, що житловий будинок споруджено в 1976 р., господарські будівлі та споруди споруджено в 1978, 1980 та 1991 роках. Згідно Звіту про оцінку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, складеного ФОП [PERSON] на підставі договору № 01080/С від 23.01.2023, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] станом на 23.01.2023 становить - 401688 грн. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. У зв`язку із набранням чинності Закону України «Про власність», з 15 квітня 1991 року колгоспні двори припинили своє існування, а правовідносини щодо майна колгоспного двору змінилися, оскільки належне на праві сумісної власності майно колгоспного двору трансформувалося у спільну часткову власність колишніх членів колгоспного двору. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Отже, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Цими Вказівками передбачено, що визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі, відомостей щодо членів та майна колгоспного двору було покладено на сільські ради. Суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Згідно ксерокопії погосподарської книги, виданої Луківським старостинським округом Городенківської міської ради, в господарстві (особовий рахунок № [NUMBER] ) в [ADDRESS] , суспільна група якого - «колгоспики», проживали в період з 01.01.1991 по 01.01.1995 - [PERSON] , 1907 р.н., голова сім`ї, мати, пенсіонерка-колгоспниця; [PERSON] , зять, [INFO] , місце роботи і посада - колгоспник у колгоспі «Радянська Конституція», пенсіонер-колгоспник; [PERSON] , 1940 р.н., дочка, місце роботи і посада - колгоспниця у колгоспі «Радянська Конституція», [PERSON] , 1972 р.н., внук; [PERSON] , 1975 р.н., внук; [PERSON] , 1967 р.н., дочка, в листопаді 1993 року вибула на постійне місце проживання в м. Городенка. Станом на 15.04.1991 в господарстві за адресою [ADDRESS] були зареєстровані та проживали такі особи: [PERSON] , 1940 р.н., заявник; [PERSON] , 1935 р.н., чоловік; [PERSON] , 1907 р.н., мати; [PERSON] , 1972 р.н., син; [PERSON] , 1975 р.н., син; [PERSON] , 1967 р.н., що доводиться довідкою № 7/317 від 18.10.2021, виданою Луківським старостинським округом Городенківської міської ради [PERSON] . Як слідує із копії актового запису про зміну імені № 48 від 11 жовтня 2011 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, [PERSON] , [INFO] змінив ім`я на - [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , після одруження 28.06.1997 (запис за № 39 від 28.06.1997) з [PERSON] , 1945 р.н., присвоєно прізвище « [PERSON] », що стверджується копією свідоцтва про одруження серія [NUMBER] від 28.06.1997. Згідно статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] на праві спільної часткової власності по 1/6частці належав колишнім членам колгоспного двору- [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] у віці 95 років в с.Монастирок Городенківського району Івано-Франківської області, про що 11 серпня 2003 року в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 19, що доводиться копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 11 серпня 2003 року Луківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки [PERSON] померла до [INFO] , застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно ст. 560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. [PERSON] , [INFO] проживала і була зареєстрована на день смерті [INFO] а/з № [NUMBER] (свідоцтво [NUMBER] ) за адресою [ADDRESS] разом з нею були зареєстровані такі особи: [PERSON] , 1935 р.н., зять; [PERSON] , 1940 р.н., дочка; [PERSON] , 1975 р.н., внук, що доводиться довідкою № 7-67 від 16.02.2023, виданою Луківським старостинським округом Городенківської міської ради. Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги за законом спадкодавця [PERSON] , яка прийняла спадщину після її смерті, вступила в управління та володіння спадковим майном є її дочка [PERSON] . Повідомленням Городенківської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 01-16 від 23.03.2023 та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 71953995 від 28.03.2023, стверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заведена. Як встановлено, [PERSON] успадкувала після смерті матері [PERSON] 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору, однак не оформлено документи про спадкування. [PERSON] помер [INFO] у віці 70 років в с.Монастирок Городенківського району Івано-Франківської області, про що 14 грудня 2005 року в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 20, що доводиться копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 14 грудня 2005 року Луківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Згідно ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. [PERSON] , [INFO] проживав і був зареєстрований на день смерті [INFO] а/з № [NUMBER] (свідоцтво [NUMBER] ) за адресою [ADDRESS] разом з ним були зареєстровані такі особи: [PERSON] , 1940 р.н., дружина; [PERSON] , 1975 р.н., син, що доводиться довідкою № 7-69 від 16.02.2023, виданою Луківським старостинським округом Городенківської міської ради. Із копії запису акту про народження № 30 від 29.11.1975, складеного виконавчим комітетом Луківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області слідує, що [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] , 1935 р.н. та [PERSON] , 1940 р.н. Згідно копії актового запису про зміну імені № 48 від 11 жовтня 2011 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, [PERSON] , [INFO] змінив ім`я на - [PERSON] . Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом спадкодавця [PERSON] , які прийняли спадщину після його смерті, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та не подали нотаріусу, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, заяву про відмову від прийняття спадщини, є дружина [PERSON] та [PERSON] . Городенківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції надала суду належним чином засвідчену копію спадкової справи № 271/2011 (номер у Спадковому реєстрі 51210731), заведену після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі заяви [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. [PERSON] державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори Паньків Д.М. 27.05.2011 видано 3 (три) свідоцтво про право на спадщину за законом на: 1) земельну ділянку, розміром 0,4141 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Луківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області; 2) земельну ділянку, розміром 0,3554 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Луківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області; 3) грошові вклади з процентами в філії відділення ощадбанку № 10008/079 в місті Городенка на суму 1902,13 з усіма видами компенсацій та індексацій, що належали померлому [PERSON] . До складу спадщини [PERSON] входить також 1/6 частка житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору. Як встановлено, [PERSON] та [PERSON] успадкували після смерті [PERSON] по 1/12 (1/2 від 1/6) частці житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] , кожний, однак не оформлено документи про спадкування. Згідно ст. 1233 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (ч. 2 ст. 1236 ЦК України). За життя, 12.07.2018, [PERSON] , [INFO] , жителька с. Монастирок Городенківського району Івано-Франківської області, на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження, яким все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати і на що вона за законом матиме право, заповіла своїй внучці [PERSON] , [INFO] . Даний заповіт зареєстровано в реєстрі за № 15. [PERSON] , [INFO] померла [INFO] у віці 81 років в м. Городенка Коломийського району Івано-Франківської області, про що 10 грудня 2021 року складено відповідний актовий запис № 908, що доводиться копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 10 грудня 2021 року Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. [PERSON] , [INFO] проживала і була зареєстрована на день смерті [INFO] а/з № [NUMBER] (свідоцтво [NUMBER] ) за адресою [ADDRESS] разом з нею був зареєстрований, але не проживав - [PERSON] , 1975 р.н., син, що доводиться довідкою № 7-68 від 16.02.2023, виданою Луківським старостинським округом Городенківської міської ради. Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом спадкодавця [PERSON] є її внучка [PERSON] (позивач, відповідач за зустрічним позовом). Городенківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції надала суду належним чином засвідчену копію спадкової справи № 97/2022 (номер у Спадковому реєстрі 69211727), заведену після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі заяви [PERSON] від 19.03.2022 (подана у строк, передбачений ст. 1270 ЦК України) про прийняття спадщини за заповітом. [PERSON] державним нотаріусом Городенківської державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області Капріян С.В. 15.02.2023 видано 6 (шість) свідоцтв про право на спадщину за заповітом на: 1) земельну ділянку, розміром 0,3137 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Луківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області; 2) земельну ділянку, розміром 0,5259 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Луківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області; 3) земельну ділянку, розміром 0,4141 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Луківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області; 4) земельну ділянку, розміром 0,4142 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Луківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області; 5) земельну ділянку, розміром 0,3554 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Луківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області; 6) земельну ділянку, розміром 0,4141 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Луківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, що належали померлій [PERSON] . До складу спадщини [PERSON] входить також 5/12 частка житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] : 2/12 (1/6) частка даного житлового господарства належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору, 2/12 (1/6) частка успадкована нею після смерті матері [PERSON] , 1/12 частка успадкована нею після смерті чоловіка [PERSON] , однак не оформлено документи про спадкування. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. При зверненні [PERSON] до державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області Капріян С.В. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на житловий будинок [ADDRESS] , який належав [PERSON] , померлій [INFO] , спадкоємцем якої була її дочка [PERSON] , що померла [INFO] , яка прийняла спадщину, але не формила своїх спадкових прав на вищезгадане майно, нотаріус відмовила у зв`язку з тим, що спадкоємець не надала оригінал документу на житловий будинок, що доводиться постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 140/02-31 від 14.02.2023. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку. Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку. Згідно п.2 ч.1 ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є відмова власника від права власності. Згідно ст. 347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. У разі відмови від права власності на майно, права на яке не підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту вчинення дії, яка свідчить про таку відмову. У разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру. З матеріалів справи вбачається, що спадковий житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] належав до колгоспного двору, головою якого була [PERSON] ; станом на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .Кожному із них належала частка в спадковому житловому будинку по 1/6 кожному. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. Судом встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла спадкоємець першої черги за законом її дочка [PERSON] ; спадщину після смерті [PERSON] в рівних частках прийняли спадкоємці першої черги за законом дружина [PERSON] та син [PERSON] ; спадщину після смерті [PERSON] прийняла спадкоємець за заповітом її внучка [PERSON] . Через відсутність (втрату) оригіналу правовстановлюючого документу на житловий будинок та реєстрацію житлового будинку як колгоспного двору, [PERSON] не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України. Як вбачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що: - позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення, а саме за позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) слід визнати право власності на 5/12 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] ;в іншій частині позовуслід відмовити; - зустрічний позов [PERSON] підлягає до задоволення, а саме за відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) слід визнати право власності на 2/12 (1/6) частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] , що належав до колгоспного двору, членом якого вона була. При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області. На підставі ст.ст. 120, 123, 563, 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1261, 1268-1270, 1273-1274, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: partial