Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-10 00:00:00

У червні 2023 року Акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Конкорд» (далі - позивач) звернулося до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), у якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором №47198-МПК у розмірі 32 968,12 грн., яка складається із простроченої заборгованості по тілу кредиту - 5 629,28 грн., простроченої заборгованості по відсотках - 2 197,58 грн., плати за супроводження простроченої заборгованості по кредиту/несанкціонованої заборгованості - 12 774,70 грн., пені - 12 366,56 грн.; а також сплачений судовий збір. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12.03.2018 між АТ «АКБ «Конкорд» та [PERSON] укладено Кредитний договір №47198-МПК про перерахування кредитних коштів на картковий рахунок у розмірі 5 204,00 грн. терміном на 24 місяці з щомісячною оплатою процентів (45 % річних), комісії (за наявності), частини заборгованості по кредиту та іншої заборгованості. [PERSON] особисто підписала та подала до банку підписані нею документи - Заяви про надання кредиту/кредитний договір №47198-МПК, розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, Договір добровільного страхування від нещасних випадків. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надав відповідачу кредит в межах встановленого ліміту в розмірі 5 204,00 грн. У зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань за договором 13.03.2023 року на адресу відповідача направлено вимогу про сплату заборгованості, яка була проігнорована. Оскільки позичальник належним чином не виконувала свої зобов`язання за кредитним договором №47198-МПК, станом на 22.03.2023 заборгованість у загальному розмірі становить 32 968,12 грн. [PERSON] подала до суду заяву, у якій вказала, що нею визнаються позовні вимоги в частині стягнення простроченої заборгованості по тілу кредиту - 5 629,28 грн., простроченої заборгованості по відсотках - 2 197,58 грн. Щодо стягнення інших сум заперечувала, оскільки вони перевищують у рази отриманий нею кредит. Представник позивача у судове засідання не з`явився, заяв та клопотань про відкладення не подавав. Відповідач у судовому засіданні визнала позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту та відсотків за користуванням ним, а у задоволенні іншої частини вимог позову просила відмовити. Як передбачено ч. 1 ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04.07.2023 року відкрито провадження у цивільній справі, ухвалено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 12.03.2018 року [PERSON] було підписано Заяву про надання кредиту/Кредитний договір №47198-МПК Заяву про відкриття поточного рахунку та надання платіжної картки/Договір платіжної картки №47198-МПК (далі - Кредитний договір). Як зазначено у вказаній заяві від 12.03.2018 року, підписанням цієї заяви [PERSON] повністю та безумовно приймає пропозицію Публічний договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ПАТ «АКБ «Конкорд», який є правонаступником АТ «АКБ «Конкорд». Крім того, [PERSON] підписано розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, за яким у заявлений строк кредитування - 24 місяці, тіло кредиту становить 5 204,00 грн., відсотки за його користування - 4 920,97 грн. 12.08.2018 року [PERSON] отримано платіжну карту № [NUMBER] , про що у матеріалах справи міститься розписка. Також позивачем надана виписка з особового рахунку, що вказує на використання кредитних коштів та часткового погашення заборгованості. На підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22.12.2020 року у справі №381/2258/20 [PERSON] змінено прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «АКБ «Конкорд»). За приписами ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно статей 626 ,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України, передбачено,що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1ст. 612 ЦК України) Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2 ст. 615 ЦК України) Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як вбачається з досліджених доказів, умови кредитного договору відповідачем належним чином не виконані в передбачені договором строки. На адресу позичальника направлялась вимога від 13.03.2023 року про наявність станом на 13.03.2023 року заборгованості за Кредитним договором у сумі 32 968,12 грн., яка складається із простроченої заборгованості по тілу кредиту - 5 629,28 грн., простроченої заборгованості по відсотках - 2 197,58 грн., плати за супроводження простроченої заборгованості по кредиту/несанкціонованої заборгованості - 12 774,70 грн., пені - 12 366,56 грн. У той же час, ні умови підписаної заяви від 12.03.2018 року, ні розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, не містить погоджених позичальником розміру вартості послуги за супроводження простроченої заборгованості та санкцій за порушення зобов`язань, а долучений до позову публічний договір підпису відповідача не містить, як і відсутні докази, що саме ця редакція публічного договору діяла на момент укладення Кредитного договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»). Згідно з пунктом 22 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону, споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Конституційний Суд України у рішенні щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22.11.1996 № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11.07.2013 у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. В даному випадку відсутні підстави вважати, що при укладенні кредитного договору із [PERSON] позивач дотримався вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Такі висновки відповідають правовим позиціям, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17-ц (провадження № 14-131цс19), у постановах Верховного Суду від 14.08.2019 у справі № 229/1953/16-ц (провадження № 61-32390св18), від 21.08.2019 у справі № 643/5386/17-ц (провадження № 61-2699св18), від 16.08.2019 у справі № 595/290/17-ц (провадження № 61-29972св18). Також щодо стягнення так званої плати за супроводження простроченої заборгованості по кредиту варто зазначити, що пункт 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, що затверджені Постановою Національного банку України №168 від 10.05.2007 року визначає, що Банк не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Як вказано у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 666/4957/15-ц надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Оскільки надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. В зв`язку з цим, Верховний Суд дійшов висновку про те, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Таким чином, стягнення з позичальника плати за супроводження простроченої заборгованості є неприпустимим, а у охоронюваних правовідносинах після закінчення строку дії договору права банку підлягають захисту на підставі ст. 625 ЦК України, вимог яких кредитодавцем не заявлено. Крім того, у наданому розрахунку заборгованості, борг по тілу кредиту вказано 5 629,28 грн. у той час, як позичальником отримано кошти у сумі 5 204,00 грн. Тому, заявлена до стягнення сума тіла кредиту перевищує отримані кошти позичальником. Таким чином, суд зменшує до стягнення суму тіла кредиту до фактично отриманих позичальником коштів у сумі 5 204,00 грн. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмета спору, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором №47198-МПК від 12.03.2019 року у розмірі заборгованості по тілу кредиту - 5 204,00 грн. та заборгованості по відсотках - 2 197,58 грн., а разом - 7 401,58 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 484,00 грн.

Outcome: partial