Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

Керівник Краматорської окружної прокуратури в інтересах держави в особі: Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Фермерське господарство «Корал», про конфіскацію земельної ділянки. Свої вимоги обґрунтував тим, що [PERSON] , є громадянкою російської федерації. [PERSON] успадкувала після смерті своєї матері [PERSON] , померлої [INFO] , земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, [PERSON] набула право власності на земельну ділянку площею 3,3000 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із кадастровим номером 1424280300:04:000:0112, яка знаходиться на території Олександрівської сільської ради Слов`янського району Донецької області (на теперішній час територія Черкаської селищної ради Краматорського району Донецької області). Таким чином, громадянка російської федерації [PERSON] 07 липня 2017 року набула право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розташовану на території Черкаської ОТГ Слов`янського (натепер, Краматорського) району Донецької області, та протягом року не виконала покладений на неї у зв`язку з цим обов`язок - не відчужила земельну ділянку. У зв`язку з цим, вищезазначена земельна ділянка сільськогосподарського призначення підлягає конфіскації у громадянки російської федерації [PERSON] на користь держави України. Тому, просить суд конфіскувати на користь держави земельну ділянку сільськогосподарського призначення громадянки російської федерації [PERSON] , з кадастровим номером 1424280300:04:000:0112 площею 3,3000 га із цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Черкаської селищної ради Краматорського району Донецької області, шляхом припинення права власності та визнання права власності за державою в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, а також стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 4026,00 гривень. Прокурор Синельник І.В. судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. У судове засідання представник позивача - ГУ Держгеокадастру в Донецькій області не з`явився, проте направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій також підтримав заявлені позовні вимоги, просив задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути дану справу в заочному порядку на підставі наявних доказів, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України Представник третьої особи - ФГ «Корал» у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, проте направив на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, в якій також просив ухвалити рішення у справі із урахуванням інтересів третьої особи, як орендаря спірної земельної ділянки. Суд, вислухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Керівника Краматорської окружної прокуратури в інтересах держави в особі: Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області до [PERSON] , третя особа: Фермерське господарство «Корал», про конфіскацію земельної ділянки, підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 322678868 від 13 лютого 2023 року, [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , паспорт громадянина російської федерації серія та номер: [NUMBER] виданий 17 травня 2002 року, видавник: ВВС м. якутська республіки саха (якутія), код підрозділу 142-002, країна громадянства: російська федерація, - є власницею земельної ділянки, яка знаходиться на території с. Олександрівка Слов`янського район (в теперішній час - Краматорського району) Донецької області, з кадастровим номером 1424280300:04:000: 0112, площею 3,3 га, із цільовим призначенням: для ведення сільськогосподарського виробництва. Право власності на вказану земельну ділянку в [PERSON] виникло на підставі Свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 208, виданого 07 липня 2017 року Другою слов`янською державною нотаріальною конторою. За копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 48330862 від 07 липня 2017 року, [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , отримала у спадщину вищевказану земельну ділянку, як донька спадкодавця [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Як видно з листа Управління з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області за вих. № 1401.2.3-1224/1401.2.10-23 від 10 березня 2023 року, за наявною в ГУ ДМС інформацією, відповідач не значиться, з питань набуття (прийняття), втрати громадянства України, оформлення посвідки на тимчасове/постійне проживання в Україні, відповідач не зверталась. За обліками ІПС «Реєстрація місця проживання» ЄІАС УМП ДМС України зареєстрованою/знятою з місця реєстрації місця проживання на території Донецької області, не значиться. Отже, судом встановлено, що відповідач є громадянкою іноземної держави - російської федерації, та набула право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення в порядку спадкування. Частинами другою та четвертою статті 81 Земельного кодексу України передбачено, що іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. За статтею 80 Земельного кодексу України, суб`єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Відповідно до частин першою та другої статті 38 Закону України «Про міжнародне право», право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться. Крім того, частиною першою статті 39 Закону України «Про міжнародне право» визначено, що Виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Таким чином, відповідач [PERSON] , будучи громадянкою іноземної держави та отримавши у спадщину земельну ділянку сільськогосподарського призначення, повинна була діяти у відповідності до приписів Земельного кодексу України. Як зазначалось вище, іноземці, які отримали у спадщину землі сільськогосподарського призначення, повинні вжити заходів щодо відчуження такої землі протягом року. Натомість, як видно з матеріалів справи, відповідач [PERSON] оформила довіреність на ім`я [PERSON] , яким 20 липня 2017 року від її імені укладено Договір оренди землі. За умовами зазначеного Договору [PERSON] (орендодавець [PERSON] ), як уповноважена особа орендодавця, що діє на підставі довіреності № 289 від 18 липня 2017 року, та третя особа - ФГ «Корал», уклали договір, за яким відповідач надала, а третя особа прийняля в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в с. Красноармійське Черкаської селищної ради Слов`янського району (в теперішній час - Краматорського району) Донецької області, із кадастровим номером 1424280300:04:000:0112, площею 3,3 га. Договір укладено на строк 25 років. Виходячи з наведеного, даючи правову оцінку діям [PERSON] , суд приходить до висновку, що остання не вживала жодних заходів, встановлених для іноземців, якими набуто право власності на землі сільськогосподарського призначення у визначеному законом порядку. Згідно з ч. 1 ст. 145 ЗК України, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. Відповідно до ч. 2 ст. 145 ЗК України, у разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. З-поміж іншого статтею 41 Конституцією України передбачено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Згідно із ст. 356 Цивільного кодексу України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на задоволення позовних вимоги в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4026,00 гривень.

Outcome: approved