Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

16.03.2023 [PERSON] звернулася до суду з даним позовом мотивуючи тим, що 15.02.1978 на сім`ю із 4 осіб (вона із чоловіком та їх двоє синів) на ім`я її чоловіка - [PERSON] було видано ордер № 502 серії БЦ на заселення у двокімнатну квартиру площею 27 кв.м. за [ADDRESS] . Після отримання ордеру вони сім`єю вселилися до квартири та були у ній зареєстровані. 19.11.1999 її син - [PERSON] одружився з [PERSON] , [INFO] у них народився син - [PERSON] , який був зареєстрований у вказаного житловому приміщенні, та проживав у даному житлі до червня 2014 року. Рішенням суду від 02.06.2014 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, після чого остання разом із сином [PERSON] виїхала на постійне проживання у будинок [ADDRESS] . Відповідач проживав разом із матір`ю, закінчив за місцем проживання школу, після чого вступив на навчання до Білоцерківського вищого професійного училища будівництва та сервісу. Навчаючись у вказаному училищі відповідач у період з 01.09.2015 по 30.06.2018 тимчасово проживав у квартирі [ADDRESS] , а на канікулах проживав в смт Стеблів Корсунь-Шевченківського району Черкаської області. Після закінчення училища з 01.07.2018 відповідач жодного разу у спірній квартирі не з`являвся, навіть перестав підтримувати будь які стосунки з нею та не телефонував. В період з осені 2018 року по 30.06.2022 відповідач навчався у Комунальному вищому навчальному закладі «Корсунь - Шевченківський педагогічний коледж ім.. Т.Г. Шевченка Черкаської обласної ради» та постійно проживав за вище вказаною адресою у смт Стеблів разом із матір`ю. У спірній квартирі зареєстровані: вона - [PERSON] , її син - [PERSON] та відповідач - [PERSON] , який з 01.07.2018 не проживає у спірному житловому приміщенні. На підставі рішення Білоцерківського міськвиконкому № 26 від 17.01.1989, після розірвання шлюбу з чоловіком - [PERSON] ,особовий рахунок на квартиру було переоформлено на неї, квартира не приватизована, вона, як відповідальний квартиронаймач, сплачує усі комунальні послуги та інші витрати по квартирі, зі своєї невеликої пенсії, провидить ремонтні роботи у квартирі за власний рахунок, у чому їй допомагає син - [PERSON] . Відповідач після закінчення училища у 2018 році всі свої особисті речі з квартири забрав і повернувся проживати до матері в смт Стеблів, до спірної квартири не з`являвся, претензій на проживання не пред`являв, участі в утриманні житла ніколи не приймав. Тривалий час вона не надавала особливого значення факту реєстрації відповідача у квартирі, в якій останній не проживає більше чотирьох років та ніяким чином не утримує її, однак, на даний час їй все важче утримувати житло, вона не має можливості оформити субсидію через реєстрацію відповідача та змушена сплачувати комунальні послуги за відповідача, адже вони нараховуються на кількість зареєстрованих осіб. Вона вважає, що відповідач втратив право користування вказаною квартирою, оскільки не проживає у ній без поважних причин понад шість місяців та не приймає участі в її утриманні, в добровільному порядку залишив житлове приміщення і проживає в іншому населеному пункті. Оскільки в добровільному порядку вирішити питання виявилося неможливим, просила у судовому порядку визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] . 10.04.2023 судом прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду по суті. 10.04.2023 відповідачу було направлено ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками до неї та роз`яснено право подати відзив на позовну заяву і всі наявні докази, що підтверджують заперечення проти позову протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі. 27.04.2023 (а.с. 41) відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження у справі та позов з додатками, однак у встановлений строк відзив на позов до суду не подав. Позивач - [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, а судові витрати просила залишити за нею без відповідного відшкодування. Відповідач - [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в тому числі шляхом опублікування оголошення на офіційному сайті Судової влади України, причини неявки суд не повідомив, заяви з процесуальних питань до суду не подавав. Третя особа - КП БМР Житлово-експлуатаційна контора №7 в судове засідання свого представника не направила, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяви з процесуальних питань до суду не подала. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву, в які просив проводити розгляд справи за його відсутності у зв`язку з його призовом до лав ЗСУ, позовні вимоги [PERSON] підтримує у повному обсязі. Враховуючи, що відповідач згідно ст. 130 ЦПК України вважається таким, що повідомлений про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності чи про відкладення розгляду справи до суду не надав, та не подав відзив на позовну заяву, а також враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд відповідно до ст. 280 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч 2,3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Судом встановлено, що на підставі рішення Білоцерківського міськвиконкому від 15.02.1978 за № 12315 [PERSON] , із сім`єю: [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - син, було видано ордер № 502 серії БЦ на заселення у двокімнатну квартиру площею 27 кв.м. за [ADDRESS] (а.с.14). Згідно рішення Білоцерківського міськвиконкому № 26 від 17.01.1989 (а.с.15), у зв`язку із розірванням шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , згідно їх заяв, особовий рахунок на двокімнатну квартиру площею 27 кв.м. за [ADDRESS] було переоформлено з [PERSON] на [PERSON] . З листа Комунального підприємства Київської обласної ради «Київське обласне Бюро технічної інвентаризації» від 03.03.2023 за № БЦ 545 ( а.с.21) вбачається, що станом до 01.01.2013 державна реєстрація права власності на житлову квартиру [ADDRESS] не проводилася. З матеріалів справи ( а.с.16-20) вбачається, що особові рахунки зі сплати комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , відкриті КПБМР ЖЕК№ 7, КП БМР «Білоцерківтепломережа», ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», ТОВ «Білоцерківвода», ПрАТ «КАТП - 1028», ТОВ «Київська обласна ЕК» на ім`я [PERSON] та заборгованість зі спати комунальних послуг відсутня. Також, встановлено, що позивач - [PERSON] , [INFO] , з 09.03.1978 зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , являється пенсіонеркою, перебуває на обліку у Білоцерківському об`єднаному управлінні ПФУ в Київській області та отримує пенсію у розмірі 3438,92 грн. З матеріалів справи (а.с.11, 22-23) вбачається, що третя особа - [PERSON] , [INFO] , з 11.10.2016 був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 19.11.1999 перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.06.2014, у справі № 357/2355/14-ц, шлюб між ними було розірвано, в період спільного проживання у них народився син - [PERSON] , [INFO] , місце проживання якого 15.08.2000 було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . З матеріалів справи (а.с.24-28,35) вбачається, що [PERSON] , [INFO] , з 15.08.2000 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки № 499 від 21.11.2014 навчався у 8 класі Стеблівської ЗОШ І-ІІІ ступенів імені І.С. Нечуя - Левицького Корсунь - Шевченківського району Черкаської області. Згідно довідки № 694 від 23.06.2015, виданої ВК Стеблівської селищної ради, відповідач проживає разом із матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] . Згідно довідки від 11.09.2015 відповідач з 01.09.2015 по 30.06.2018 навчався в ДПТНЗ «Білоцерківське вище професійне училище будівництва та сервісу». Згідно відвідки № 117 від 01.03.2023 виданої ВК Стеблівської селищної ради з 24.02.2022 по теперішній час проживає в [ADDRESS] . Згідн довідки № 326 від 11.09.2018 [PERSON] у 2018 році вступив до Комунального вищого навчального закладу «Корсунь - Шевченківського педагогічного коледжу ім. Т.Г. Шевченка Черкаської обласної ради» з терміном навчання до 30.06.2022. З наданої Виконавчим комітетом Стеблівської селищної ради Звенигородського району Черкаської області від 11.08.2023 за № 02-32/163 (а.с.179-103) інформації, на виконання ухвали суду від 21.06.2023, яка внесена до протоколу судового засідання, вбачається, що громадянин [PERSON] , [INFO] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] на обліку у другому відділі Звенигородського РТЦК та СП не перебуває, чи призваний відповідач до дав ЗСУ згідно указів Президента України «Про загальну мобілізацію» та «Про введення воєнного стану в Україні» відомості відсутні. З актів про фактично проживаючих осіб від 25.10.2022 за № 77 та від 13.02.2023 за № 2, складений за адресою: [ADDRESS] , в присутності сусідів: [PERSON] (кв.142), [PERSON] (кв.131), [PERSON] (кв.84), [PERSON] (кв. 118) та посвідчених КПБМР ЖЕК№ 7 (а.с.12,13) вбачається, що у квартирі [ADDRESS] проживають: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а [PERSON] , [INFO] , у вказаному житловому приміщенні не проживає з 01 липня 2018 року, що узгоджується з показаннями свідків. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дав показання, що відповідач у справі - [PERSON] , [INFO] , являється його сином, з 01 липня 2018 року не проживає у спірній квартирі, житлом не цікавиться, в утриманні житла участі не приймає, виїхав проживати за іншою адресою в смт. Стеблів, де проживає разом зі своєю матір`ю. Відповідач має доступ до квартири, перешкод йому ніхто не чинив, поважних причин його відсутності у вказаному житлі немає. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дала показання, що вона проживає по сусідству з позивачем, відповідача вона знає, він у спірній квартирі не проживає, останній раз його бачила навесні 2018 року, зустріла його на східцях та висловлювала йому свої зауваження щодо неприпустимості паління у під`їзді. До квартири позивача вона заходила, останній раз була два місці тому, одна речей відповідача у приміщенні не бачила. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дала показання, що вона являється невісткою позивача, відповідача знає з народження, останній раз його бачила у 2018 році навесні, коли він ще навчався в училищі. По завершенню навчання відповідач виїхав зі спірної квартири до своєї матері у смт Стеблів, забрав особисті речі з квартири і з тих пір не з`являвся. Відповідачу не чинили перешкод у користуванні спірною квартирою, він не приїздить до баби і навіть не телефонує, участі в утриманні житла не приймає. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дала показання, що вона проживає по сусідству з позивачем, відповідача вона знає, він у спірній квартирі не проживає, останній раз його бачила у 2018 році, його особистих речей у квартирі немає, він проживає разом із матір`ю в іншій області України. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дала показання, що вона проживає по сусідству з позивачем з моменту її заселення до будинку, відповідача знає, він є онуком позивача, однак у спірній квартирі він не проживає, останній раз його бачила у 2018 році. При вирішенні спору суд виходить з наступного. В ч. 1 ст. 61 ЖК України встановлено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. За змістом положень ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" роз`яснив, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Виходячи з наведеного, наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням (квартирою) у будинках державного і громадського житлового фонду, у разі їх відсутності у жилому приміщенні без поважних причин понад шість місяців. При вирішенні питання про втрату наймачем або членами його сім`ї права користування жилим приміщенням з`ясуванню підлягають термін їх відсутності та поважність причини такої відсутності. Судом встановлено, що відповідач - [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] не проживає понад шість місяців, у зв`язку із тим, що у добровільному порядку виселився зі спірного житлового приміщення та проживає за іншою адресою: [ADDRESS] , особистих речей у спірній квартирі не має, житлом не цікавиться, участі в утриманні житла не приймає, договорів щодо збереження за ним житлового приміщення не укладав, доказів поважності відсутності за зареєстрованим місцем проживання до суду не подав. Згідно ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина (чоловік) наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Судом встановлено, що відповідач - [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований у спірному житловому приміщенні, як член сім`ї наймача, проживав у квартирі разом із батьками з 15.08.2000, з червня 2014 року вибув зі спірного житла разом із матір`ю до смт Стеблів Корсунь - Шевченківського району Черкаської області де проживав по [ADDRESS] , у період з 01.09.2015 по 30.06.2018 проживав у спірній квартирі на період навчання в ДПТНЗ «Білоцерківське вище професійне училище будівництва та сервісу», а з 01.09.2018 він не проживав у квартирі, у зв`язку з тим, що навчався у КВНЗ «Корсунь - Шевченківській педагогічний коледж ім. Т.Г. Шевченка Черкаської обласної ради» до 30.06.2022. Таким чином, відповідач не проживає у квартирі [ADDRESS] без поважних причин понад шість місяців починаючи з 30.06.2022, оскільки до даного моменту за ним зберігалося житлове приміщення у зв`язку з навчанням, та судом не встановлено підстав для збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім членом сім`ї наймача, передбачених ст. 71 ЖК України, понад встановлений строк. У рішенні Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99, зазначено, що Житловий кодекс Української РСР, визнаючи гарантії права громадян на житло, встановлює права і обов`язки наймача жилого приміщення та членів його сім`ї, які проживають разом з ним, за договором найму, обов`язковим елементом якого є плата за користування житлом та за комунальні послуги. Частина 2 статті 64 цього Кодексу передбачає, що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Частиною 2 ст.107 ЖК України передбачено, що у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Згідно вимог ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідач відзив на позов із запереченнями та належними і допустимими доказами в їх підтвердження та спростування доводів позивача до суду не подав. Таким чином, дослідивши всі докази у справі в їх сукупності, суд встановив, що відповідач не проживає в спірному житловому приміщенні більше шести місяців, не цікавиться даним житлом, не несе витрати по його утриманню та оплаті комунальних послуг, його речей у квартирі немає, поважних причин, через які відповідач відсутній у житловому приміщенні судом не встановлено, як і не встановлено, що позивач будь-яким чином чинила йому перешкоди у користуванні житлом, тому суд, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, виходячи зі змісту зазначеної норми закону, прийняте рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, а відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачка сплатила при подачі позову судовий збір в розмірі 1073,60 грн. (а.с.1) та заявила клопотання про залишення судових витрат за нею без відповідного відшкодування.

Outcome: approved