Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» в особі представника за довіреністю Ляра Д.Ю. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк», який є правонаступником ПАТ КБ «ПриватБанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 21.06.2019 та підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на сайті Банку www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у анкеті-заяві. Банк виконав усі взяті на себе за Договором зобов`язання та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на передбачених Договором умовах в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач, в свою чергу, зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту, проте, порушив свої зобов`язання за договором, внаслідок чого станом на 15.04.2023 він має заборгованість перед банком у розмірі 38 708,30 грн, з яких: 31 518,98 грн. - заборгованість за кредитом та 7 189,32 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. На підставі наведеного позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.06.2019 у розмірі 38 708,30 грн. та судові витрати в сумі 2684,00 грн. 10.07.2023 суд постановив ухвалу, якою прийняв указану позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначив судове засідання на 26.07.2023, яке в подальшому через неявку відповідача було відкладено на 13.09.2023 (а.с.83, 84). В судове засідання представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належно (а.с.86, 87, 88, 89, 97, 99); позивачем надано до суду разом із позовною заявою клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечують (а.с.69). Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі - 26.07.2023 та 13.09.2023 - не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належно і завчасно згідно вимог чинного законодавства: SMS-повістки про виклик відповідача в судові засідання були завчасно доставлені на номер його мобільного телефону (а.с. 90, 98). Крім того, в матеріалах справи містяться повернуті рекомендовані поштові відправлення суду, направлені за зареєстрованою адресою місця проживання відповідача, з відмітками відділення поштового зв`язку про відмову адресата від їх отримання (а.с.93, 101), що згідно положень п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК є днем вручення судової повістки, а отже, належним повідомленням сторони про час та дату судового розгляду. Жодних заяв чи клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» відповідачем [PERSON] не подано. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з`явився, будучи належно повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, причини своєї неявки в судове засідання суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, водночас, позивач не заперечує щодо заочного вирішення справи, - є всі передбачені законом підстави для проведення заочного розгляду даної справи. Ухвалою суду від 13.09.2023, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено провести заочний розгляд даної цивільної справи. Зі змісту положень статті 281 ЦПК України вбачається, що заочний розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. З огляду на неявку в судове засідання всіх учасників справи, на підставі положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, встановив наступні фактичні обставини та визначив зміст спірних правовідносин. Суд установив, що 21.06.2019 [PERSON] звернувся до позивача АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву № б/н від 21.06.2019 про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, чим підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним ( [PERSON] ) та банком договір про надання банківських послуг; вказане підтверджується підписом [PERSON] в анкеті-заяві (а.с.10 та на звороті). Цього ж дня 21.06.2019 відповідач [PERSON] ознайомився і підписав Довідку про умови кредитування, де викладено умови використання кредитної картки «Універсальна» та «Універсальна ГОЛД», отримавши інформацію щодо основних умов кредитування з урахуванням побажань споживача, реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, а також порядок повернення кредиту (а.с.11, 12 та на зворотах), відповідно до якої у разі використання кредитної картки «Універсальна» на ній встановлювався кредитний ліміт у розмірі до 50 000,00 грн на споживчі потреби на строк до 240 місяців з процентною ставкою у межах пільгового періоду 0,00001% річних, процентна ставка за межами пільгового періоду 43,2% річних. Загальні витрати за кредитом становили 53 185,77 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом: за умови здійснення розрахунків з використанням платіжної картки та користування коштами в межах пільгового періоду становить 20 000,00 грн; за умови отримання готівкових коштів з використанням платіжної картки та користування коштами поза межами пільгового періоду і погашення кредиту мінімальними платежами становить 73 185,77 грн. Реальна річна процентна ставка за умови здійснення розрахунків з використанням платіжної картки та користування коштами в межах пільгового періоду становить 0%, а за умови отримання готівкових коштів з використанням платіжної картки та користування коштами поза межами пільгового періоду і погашення кредиту мінімальними платежами становить 52,84%. Повернення кредиту повинно було відбуватися щомісяця до 25 числа поточного місяця 5% від заборгованості на кінець попереднього місяця, але не менше 100 грн. При невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту застосовувалася процентна ставка у розмірі 86,4 % та штраф за прострочення більш ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за картою у розмірі 500 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. 21.06.2019 [PERSON] було надано кредитну картку № [NUMBER] , термін дії до 11/22, тип картки - карта «Універсальна» (а.с.9). У зв`язку із закінченням строку дії даної картки, відповідачу було видано нову кредитну картку № [NUMBER] зі строком дії 12/25, що підтверджується довідкою про надання кредитних карток АТ КБ «Приватбанк» (а.с.9). При видачі нової картки 09.12.2021 відповідач ознайомився і підписав Паспорт споживчого кредиту, де викладено умови використання кредитних карток «Універсальна», «Універсальна Gold», «Platinum», «MC World BlackEdition», «Visa Signature», «MC WorldElite» та «Visa Infinite», отримавши інформацію щодо основних умов кредитування з урахуванням побажань споживача, орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, а також порядок повернення кредиту (а.с.13-17), відповідно до якого у разі використання кредитної картки «Універсальна» на ній встановлювався кредитний ліміт у розмірі до 200 000,00 грн на споживчі потреби на строк 12 місяців з пролонгацією, до 55 днів пільгового періоду, з процентною ставкою у межах пільгового періоду 0,00001% річних, процентна ставка поза межами пільгового періоду 42% річних. Якщо сума використаного кредитного ліміту становить 20 000,00 грн, то загальні витрати за кредитом: при постійному користуванні пільговим періодом становили 0 грн; при одноразовому користуванні лімітом за межами пільгового періоду та при погашенні мінімальними щомісячними платежами - 44 194 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом: за умови постійного користування пільговим періодом становить 20 000,00 грн; за умови одноразового користування лімітом, користування лімітом за межами пільгового періоду та при погашенні мінімальними щомісячними платежами - 64 194 грн. Реальна річна процентна ставка за умови постійного користування пільговим періодом становить 0,00% річних, а за умови користування лімітом за межами пільгового періоду та при погашенні мінімальними щомісячними платежами - 51,09% річних. В пункті 5 даного Паспорту встановлено, що повернення кредиту здійснюється шляхом: - договірного списання з рахунку Клієнта, в т.ч. за рахунок кредитного ліміту, в розмірі процентів, які підлягають сплаті за цим Договором, 1-гоо числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань Клієнта; - внесення Клієнтом коштів в розмірі Мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту. Розмір Мінімального обов`язкового платежу: -5% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно; -10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення. При невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту застосовувалася процентна ставка у розмірі 84,00 %. Умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , вбачається, що 21.06.2019 відповідачу було проведено старт карткового рахунку і встановлено нульовий кредитний ліміт, розмір якого в подальшому /востаннє 24.01.2022/ збільшився до 31 000,00 грн (а.с.8). АТ КБ «ПриватБанк» виконав взяті на себе за договором № б/н від 21.06.2019 зобов`язання та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування (а.с.8) та випискою по особовому рахунку боржника (а.с.63-66). Відповідач, використовуючи кредитні кошти, не вносив своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за взятим кредитом та нарахованими відсотками, що відображено у розрахунку заборгованості за договором (а.с.6, 7 та на зворотах). Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав та за наданим розрахунком має заборгованість перед позивачем, що станом на 15.04.2023 складає 38 708,30 грн., з яких: 31 518,98 грн. - заборгованість за кредитом; 7 189,32 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Так, щодо встановлення та зміни кредитного ліміту, банк керувався п.2.1.1.2.5 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, що загальний розмір кредиту за цим договором становить розмір кредитного ліміту, встановлений Банком Клієнту, та який за розміром не перевищує 50 000,00 грн для карт «Універсальна» (а.с.52). Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, який відповідно п.1.1.1.63 договору є короткостроковим кредитом, який надається банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку, в розмірі ліміту кредитування (п.1.1.2.1.9 договору). Пунктом 1.1.3.2.4 договору передбачена можливість зміни «Тарифів банку» та інших умов обслуговування рахунків. Згідно п.1.1.5.1, п.1.1.5.2 договору, зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісяця в однобічному порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв`язку, серед яких є офіційний сайт банку, SMS - повідомлення клієнтам про зміни даних правил, клієнтські виписки, інші канали інформування. Відповідно до п.1.1.5.3 договору Банк розглядає пропозиції клієнтів та інших осіб, отримані через сайт Банку, які обов`язково будуть розглянуті, але не призводять до безсуперечного внесення змін у відносинах між Банком і Клієнтом. За змістом п.1.1.5.4 договору, продовження користування Клієнтом послугами банку після дати публікації змінених Умов та Правил надання банківських послуг на цьому сайті, є фактом надання Клієнтом згоди та його повне та безумовне прийняття (акцепт) зміненої редакції Умов та Правил. Надання послуг та умови взаємодії при цьому за угодами, які були укладені між Клієнтом та Банком до дати акцепту Клієнтом змінених Умов та Правил, вважаються зміненими та продовжують діяти в частині, що не суперечить умовам змінених Умов та Правил надання банківських послуг. У разі виникнення розбіжностей між положеннями цих Умов та Правил та умовами угод, які укладені між Клієнтом та Банком, положення цих Умов та Правил мають пріоритет та застосовуються сторонами по відношенню до укладених угод, якщо в конкретній окремо взятій угоді сторони прямо не передбачили інше. У разі незгоди зі змінами Правил та/або Тарифів Банку звернутися до Банку для розірвання Договору і погасити заборгованість, що виникла перед Банком, у тому числі й заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення карток, виданих Держателю картки і його довіреним особам. Уразі незгоди зі списанням коштів з картрахунку інформувати Банк про це протягом 35 днів з моменту списання (п.1.1.2.1.6.) Суд установив, що позивач АТ КБ «ПриватБанк» повністю виконав взяті на себе за договором зобов`язання і надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідно до п.2.1.1.5.1. договору, відповідач взяв на себе зобов`язання здійснювати погашення кредиту у строки та в розмірах, визначених п.2.1.1.3.1, п.2.1.1.3.2 цього договору. Погашення кредиту та процентів здійснюється наступними шляхами: договірним списанням клієнт доручає банку здійснювати списання грошей з його рахунку, в тому числі за рахунок кредитного ліміту, в розмірі процентів, які підлягають сплаті за цим договором, 1 числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань клієнта за цим договором; внесення клієнтом коштів у готівковій або безготівковій формі в розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту. При цьому, якщо до 25 числа (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, Клієнт самостійно не здійснить платіж в готівковій або безготівковій формі у розмірі Мінімального платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, Клієнт доручає Банку при настанні термінів платежів здійснювати списання грошей у валюті кредитного ліміту з усіх рахунків Клієнта, відкритих в Банку, та рахунків, що будуть відкриті Клієнтом Банку в майбутньому, в розмірі заборгованості, яка підлягає сплаті Банком за цим Договором (здійснювати договірне списання). В разі несплати Мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання Клієнта вважаються простроченими. При цьому Сторони, на підставі ст..1 ЗУ «Про споживче кредитування» узгодили, що доручаючи Банку здійснити договірне списання на оплату відсотків за користування кредитом за рахунок кредитного ліміту, Клієнт використовує кредитні кошти на споживчу ціль, а саме здійснює трату на оплату послуг Банку за цим Договором. Таким чином, відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів, внесенням коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу. Згідно з п.2.1.1.3.2 договору, мінімальний обов`язковий платіж - це розмір боргових зобов`язань, розрахованих в процентах від загальної заборгованості, які щомісяця повинен сплачувати Клієнт протягом строку кредиту. Розмір Мінімального обов`язкового платежу визначений Тарифами, залежить від виду картки та залежить від тривалості прострочення виконання зобов`язань Клієнта за Договором. Розмір поточного Мінімального обов`язкового платежу, що підлягає сплаті, доступний Клієнту у програмному комплексі «Приват24» та у відділенні Банку. Відповідно до п.1.1.2.1.7 договору, відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитратою платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. У разі невиконання зобов`язання за Договором відповідач зобов`язався на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту й овердрафту), оплатити винагороди Банку (п.1.1.2.1.8). Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. В силу ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому, згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 ЦК сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. На підставі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір в силу приписів ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Отже, підписання [PERSON] анкети-заяви № б/н від 21.06.2019 свідчить про те, що відповідачу всі умови даного договору цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими щодо до себе. Вказаний договір був прочитаний та підписаний сторонами. Таким чином, своїми підписами сторони письмово підтвердили та закріпили те, що вони діяли свідомо, були вільні в укладені договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Частина 1 статті 1048 ЦК України передбачає право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник зобов`язаний відповідно до ст. 1049 ЦК України повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд також установив, що відповідач [PERSON] порушив умови договору та, враховуючи внесені на погашення кредиту кошти, у нього утворилась заборгованість перед банком станом на 15.04.2023 в розмірі 38 708,30 грн., з яких: 31 518,98 грн. - заборгованість за кредитом; 7 189,32 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом (а.с.6, 7). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вчиняється у формі, встановленій законом, та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Отже, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг № б/н від 21.06.2019, а тому зазначені умови були прочитані, підписані обома сторонами. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, відповідач зобов`язання за договором не виконує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Отже, позивач звертаючись до суду з відповідним позовом просив стягнути з відповідача заборгованість саме у сумі 38 708,30 грн, яка утворилася з зв`язку з порушенням зобов`язань з боку відповідача та складається із заборгованості за кредитом та за відсотками за користування кредитом, згідно наявного розрахунку заборгованості. Тому, даючи оцінку наданим доказам, суд прийшов до висновку, що на користь позивача належить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у розмірі 38 708,30 гривень, яка утворилася з зв`язку з порушенням зобов`язань з боку відповідача та складається із заборгованості за кредитом та за відсотками за користування кредитом. Відповідачем не надано до суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача АТ КБ «ПриватБанк», а також у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо нарахованих сум. Тому, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. Отже, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2684,00 гривень, понесення яких документально підтверджено (а.с.1). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved