Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

02 лютого 2023 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , визначивши третьою особою орган опіки та піклування Покровської міської ради, із вимогами про позбавлення батьківських прав та встановлення опікунства (а. с. 2-7). В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилається на те, що 26 лютого 2021 року її син [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . Від даного шлюбу у них народилась донька, [PERSON] , [INFO] . Згідно сповіщення сім`ї № 02/6783 від 22 листопада 2022 року, її син - [PERSON] , вважається зниклим безвісті з 03 березня 2022 року в районі населених пуктів Златоустівка-Хлібодарівка Волноваського району, Донецької області, потрапивши під обстріл противника під час здійснення евакуації поранених. Розшуки зниклих - військовослужбовців позитивних результатів не дали через активні бойові дії на місці втрати зв`язку з екіпажем. На разі територія перебування екіпажу знаходиться під тимчасовою окупацією. З 02 жовтня 2022 року [PERSON] залишила малолітню дитину [PERSON] , [INFO] (дитині було лише три місяці) у позивачки вдома за адресою: [ADDRESS] і більше до неї не поверталась. Увесь цей час онука позивачки [PERSON] , [INFO] мешкає разом зі нею, знаходиться на її утриманні. Разом з цим, зазначає про те, що матір дитини з 02 жовтня 2022 року і по теперішній час дитину не провідує та не цікавиться її розвитком та станом здоров`я. Разом з цим, зазначає про те, що відповідачка ніяких стосунків з дитиною не підтримує, не спілкується, не виявляє до неї батьківської уваги, турботи, доля дитини її не цікавить. [PERSON] не займається вихованням дитини, не цікавиться її життям, взагалі не виконує батьківських обов`язків, не має наміру бачитись з дитиною, не цікавиться її станом. Вважає, що таким чином остання фактично самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини. Стверджує, що вказане для відповідачки не вперше, раніше та покинула іншу свою малолітню дитину від першого шлюбу [PERSON] [INFO] та залишила її у батьків свого першого чоловіка [PERSON] , який на теперішній час проходить службу в ЗСУ. Позивачка вказує на те, що вона разом зі своїм чоловіком самостійно забезпечує належний рівень життя онуки, піклується про стан її здоров`я та сприяє задоволенню її інтересів. Самостійно матеріально забезпечують її, доглядають та виховуємо свою малолітню онуку. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 31 жовтня 2022 року, онука постійно мешкає з нею, в будинку є всі умови для проживання дитини, є окрема кімната, дитяче ліжко, іграшки, одяг та дитяче харчування у достатній кількості. Дитини на вигляд доглянута. У зв`язку з тим, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, вважає за можливе позбавити її батьківських прав у відношенні неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , оскільки це буде відповідати інтересам дитини та встановити над нею опіку, призначивши її піклувальником. Ухвалою суду від 08 лютого 2023 року позовну заяву залишено без руху, позивачці надано термін на усунення недоліків (а. с. 20). 22 лютого 2023 року недоліки, зазначені в ухвалі суду від 08 лютого 2023 року, позивачкою усунуто (а. с. 22-27). Ухвалою суду від 13 березня 2023 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 11 годину 30 хвилин 12 квітня 2023 року (а. с. 31), копія якої надіслана учасникам справи 13 березня 2023 року за вихідним № 7426/23-вих/2/204/1295/23 (а. с. 32). 26 квітня 2023 року на адресу суду надійшла заява представниці третьої особи - Нікітіної О.В (а. с. 53), в якій вона прохає суд здійснювати розгляд справи за її відсутності, у задоволенні позовних вимог про встановлення опіки - відмовити, а позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав - задовольнити. 26 квітня 2023 року на адресу суду надійшли заперечення начальника Покровської міської військової адміністрації Добряка С. на позовну заяву (а. с. 55-58). В обґрунтування заперечень вказує на те, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Вказує, що на даний час малолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку Служби у справах дітей Покровської міської ради Донецької області, як така, що опинилася в складних життєвих обставинах. Натомість позивачкою до Служби у справах дітей Покровської міської ради Донецької області не надано повний пакет документів для постановки її на облік, як кандидата в опікуни. Тому прохає суд у задоволенні позовних вимог щодо встановлення опіки над малолітньою [PERSON] , [INFO] , відмовити. 27 червня 2023 року на офіційну електронну адресу суду, та 13 липня 2023 року на поштову адресу суду, надійшов висновок органу опіки та піклування Покровської міської ради Донецької області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до дочки [PERSON] , [INFO] (а. с. 80-81, 100-102). Ухвалою суду від 05 липня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті на 12 годину 45 хвилин 11 липня 2023 року (а. с. 86). Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій зазначила, що заявлені позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує (а. с. 121). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а. с. 119), причини неявки суду не відомі. Представниця третьої особи в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а. с. 99), в якій зазначила про те, що позиція органу опіки та піклування Покровської міської ради Донецької області викладена у Висновку органу опіки та піклування від 23 червня 2023 року. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та спираючись на вимоги ст. ст. 223, 247, 280 ЦПК України, ухвалив заочне рішення. Судом встановлено, що позивачка є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , що видано повторно 20 травня 2006 року (а. с. 9). 26 лютого 2021 року, син позивачки [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , [INFO] , про що Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) складено актовий запис № 62 й, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а. с. 10) . [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася донька - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 11). Відповідно до довідки КУ «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» № 01-09/7005 від 27 грудня 2022 року (а. с. 12), позивачка, разом з чоловіком ( [PERSON] , 1967 року народження) та онукою ( [PERSON] , 2022 року народження) з 17 жовтня 2022 року зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] . 31 жовтня 2022 року працівниками сектору профілактичної роботи та соціального захисту дітей Служби у справах дітей складено акт обстеження умов проживання дитини за адресою позивачки (а. с. 13 та на звороті). З вказаного акту обстеження вбачається, що житло розміщене на 1 поверсі 1 поверхового будинку та складається з 3 кімнат. В будинку є електро-, водо- та газопостачання, є альтернативне опалення (пічне) та достатній запас дров та вугілля. Будинок мебльований, наявна побутова техніка: холодильник, пральна машина, телевізор. У будинку затишно, тепло, прибрано, а продукти харчування є у достатній кількості. Для дитини є окрема кімната з дитячим ліжечком, коляскою, іграшками та одягом, підгузками та дитячим харчуванням у достатній кількості. З відповіді начальника [INFO] [PERSON] № 02/6951 від 28 листопада 2022 року (а. .с 15) вбачається, що позивачці під підпис було вручено сповіщення сім`ї № 02/6783 від 22 листопада 2022 року, відповідно до якого військова частина [INFO], де її син проходить службу за контрактом, сповіщає про те, що з 03 березня 2022 року її син числиться зниклим безвісті. При цьому вказано, що наразі знайти останки, зафіксувати місце поховання або провести вилучення тіла є неможливим у зв`язку з тим, що останнє зафіксоване місцеперебування [PERSON] знаходиться під тимчасовою окупацією. Наказом Служби у справах дітей Покровської міської ради № 34 від 27 лютого 2023 року (а. с. 59), [PERSON] , [INFO] , поставлено на облік, як таку, що перебуває в складних життєвих обставинах. 23 червня 2023 року Органом опіки та піклування Покровської міської ради Донецької області складено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до дочки, [PERSON] , [INFO] (а. с. 80-81, 100-102). Так, у висновку зазначено, що з 29 грудня 2015 року [PERSON] , перебувала у шлюбі із [PERSON] , з яким, у них народилася дочка, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06 жовтня 2017 року у справі № 235/4669/17, шлюб між [PERSON] та відповідачкою було розірвано. З 26 лютого 2021 року відповідачка перебуває у шлюбі із [PERSON] , з яким у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Вказано, що з липня 2022 року [PERSON] виконувала свої батьківські обов`язки щодо своїх малолітніх дітей неналежним чином, вела нездоровий спосіб життя, зловживала спиртними напоями. Згідно з довідкою КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Краматорськ» № 73 від 11 серпня 2022 року, [PERSON] отримувала лікування з 26 липня 2022 року по 11 серпня 2022 року. Зазначено про те, що з Довідки з Медичного центру «Трансформація» ТОВ «РЕХАБ ПІВДЕНЬ» м. Дніпро вбачається про проходження 16 вересня 2022 року відповідачкою алкоблокади. Разом з цим, зазначено, що з 28 липня 2022 року на облік служби у справах дітей Виконавчого комітету Мирноградської міської ради були взяті малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , як діти, які перебувають у складних життєвих обставинах (наказ служби № 120, № 121), через ухилення їх матері виконувати батьківські обов`язки повною мірою. На підставі того, що діти з січня 2023 року змінили місце свого фактичного проживання (мешкають у м. Покровськ Донецької області), їх було знято з вказаного обліку наказом № 028 від 23 лютого 2023 року по [PERSON] та, наказом № 056 від 23 лютого 2023 року по [PERSON] . При цьому, вказано на те, що згідно листа служби у справах дітей Виконавчого комітету Мирноградської міської ради № 13-33/0108 від 23 лютого 2023 року [PERSON] , систематично зловживала спиртними напоями, бродяжила, не піклувалась про свою доньку, [PERSON] , [INFO] , не виконувала батьківські обов`язки повною мірою та своїми діями завдавала загрозу здоров`ю та життю дитини. Натомість бабуся дитини, [PERSON] , [INFO] , в інтересах дитини, залишила малолітню [PERSON] , [INFO] , проживати у своїй родині за адресою: [ADDRESS] . Вказано, що згідно наказу служби у справах дітей Покровської міської ради Донецької області № 34 від 27 лютого 2023 року, малолітню [PERSON] , [INFO] було взято на облік як таку, яка перебувала у складних життєвих обставинах, на підставі повідомлення служби у справах дітей Виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 23 лютого 2023 року № 13-33/30108, зміни місця проживання родини та акту обстеження житлово-побутових умов проживання спеціалістами служби у справах дітей Покровської міської ради. Зазначено про те, що зі сповіщення сім`ї № 02/6783 від 22 листопада 2022 року [PERSON] , [INFO] , вважається зниклим безвісті з 03 березня 2022 року в районі населених пунктів Златоустівка-Хлібодарівка Волноваського району Донецької області, потрапивши під обстріл противника під час здійснення евакуації поранених. При цьому, зазначено, що розшуки зниклих військовослужбовців позитивних результатів не дали через активні бойові дії на місці втрати зв`язку з екіпажем. На разі територія перебування екіпажу знаходиться під тимчасовою окупацією. Через ухилення матір`ю дитини, [PERSON] , від виконання батьківських обов`язків, яка фактично покинула новонароджену дитину, з 02 жовтня 2022 року малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та фактично проживає разом зі своєю бабусею, [PERSON] , та її чоловіком, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . З побутової характеристики [PERSON] , [INFO] , що видана КУ «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» за місцем її проживання за №01-09/1252 від 01 лютого 2023 року вбачається, що за час проживання за даною адресою вищевказана громадянка проявила себе з виключно позитивного боку, скарг від сусідів на неї не надходило, зі старшими ввічлива, привітна, у стані алкогольного сп`яніння, сварках і бійках помічена не була та, на товариському суді кварталу не розбиралась. Натомість, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 21 червня 2023 року, вирішуючи питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , позивачка надала пояснення про те, що мати ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, участі у вихованні, навчанні доньки не приймає матеріальної допомоги не надає, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини та не цікавиться життям дитини взагалі. Вказано, що враховуючи рекомендації засіданні комісії з питань захисту прав дитини, орган опіки та піклування Покровської міської ради Донецької області дійшов висновку про те, що [PERSON] , [INFO] , ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, тому, згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України є підстави позбавити [PERSON] , батьківських прав відношенню до дочки, [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що відповідачка є її племінницею, яка у жовтні 2022 року покинула своїх дітей та поїхала жити своїм життям. Пояснила, що коли дитині [PERSON] було 2 місяці, позивачці подзвонили сусіди відповідачки та повідомили про те, що остання перебуває в стані алкогольного сп`яніння, а з квартири гучно лунає музика. Тому вони всі разом поїхали до відповідачки з`ясовувати обставини події. Позивачка залишилася разом із відповідачкою ночувати та доглядати за молодшою дитиною (її онукою), а вона ( [PERSON] ) забрала із собою доньку [PERSON] від першого шлюбу - [PERSON] , яка певний час проживала з нею. Вказала, що поки [PERSON] була разом із відповідачкою, то остання нічого не вживала, а як тільки позивачка (в липні) поїхала на роботу, відповідачка напилася та, в стані алкогольного сп`яніння поїхала гуляти. Тому, коли [PERSON] повернулася з роботи та, не застала відповідачку вдома, вона забрала дитину до себе. Після цього, [PERSON] неодноразово обіцяла [PERSON] , що такого більше такого не буде, тому в серпні остання віддала їй дитину. Вказала, що також, в серпні, відповідачка разом із працівниками соціальної служби забрала у неї ( [PERSON] ) старшу доньку [PERSON] . Однак, згодом все повторилося, тому позивачка остаточно забрала до себе онуку [PERSON] , а [PERSON] - інша бабуся. Зазначила, що відповідачка їй інколи дзвонить, приблизно два рази на місяць, але завжди в стані алкогольного сп`яніння, при цьому, цікавиться дітьми ( [PERSON] ), а не власними та, каже, що сама вона перебуває в Києві. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є бувшою свекрухою відповідачки, а позивачка є її другою свекрухою. Вказала, що вона знає про те, що відповідачка дуже сильно зловживала спиртними напоями, навіть під час своєї вагітності та після неї, тому майже відразу, після народження [PERSON] , дітей у неї забрали, бо остання була не в змозі слідкувати за ними. При цьому, вказала на те, що дітей у неї забирала позивачка. Разом з цим, зазначила про те, що вона знає, що батько [PERSON] пішов воювати та наразі вважається безвісти зниклим, натомість відповідачка вона не знає, бо останні три роки з нею не спілкувалася. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що відповідачка є невісткою її рідної сестри. Зазначила про те, що вони [PERSON] завжди допомагали, натомість остання весь час зловживала спиртними напоями, навіть під час вагітності. Вказала, що відповідачку навіть лікували від алкогольної залежності, але їй це не допомогло. Зазначила, що знає, що коли [PERSON] було два місяці, то її сестра (позивачка) забрала її до себе, через те, що її мати (відповідачка) напилася, а її старша донька [PERSON] , доглядала за молодшою. Тому її сестра забрала до себе свою онуку, а [PERSON] забрала інша бабуся. Стверджувала, що відповідачка навіть не дзвонить позивачці, щоб дізнатися про дитину чи привітати її з днем народження, а старша донька [PERSON] взагалі її боїться. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Приписами ст. 5 СК України встановлено, що, держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально й морально заохочує, підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Статтею 7 СК України передбачено, що жінка та чоловік мають рівні права та обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Нормою ст. 15 СК України чітко регламентовано, що сімейні обов`язки не можуть бути перекладені на іншу особу. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до положень, які містяться у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладено у постанові від 30 квітня 2020 року у справі № 283/1309/17. Разом з тим, з аналізу норми, що міститься у пункті 2 частини першої статті 164 СК України вбачається, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Аналогічний висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц. Згідно з вимогами ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини. Приписами ст. 3 вказаної Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до положень, які містяться у п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У своєму рішенні у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року ЄСПЛ вказав, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Аналіз зазначених положень закону, практики Європейського суду з прав людини дає можливість зробити висновок, що підставою позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї обставин, коли батьки внаслідок свідомої, винної поведінки не виконують своїх обов`язків щодо виховання, утримання, розвитку дітей, їх навчання та лікування і коли таку ситуацію неможливо виправити іншими заходами. Позбавлення батьківських прав, відповідно до вимог ст. 166 СК України, є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька та матері, так і для дитини. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. За таких обставин, враховуючи, що матеріалами справи у повному обсязі підтверджуються всі факти, викладені у позові, а намагання всіх можливих інстанцій, які відповідають за благонадійність та належні умови проживання та забезпечення неповнолітніх дітей, не дали очікуваного результату через небажання відповідачки виправитись, у зв`язку із чим суд вважає, що такий виключний захід, як позбавлення батьківських прав відповідачки відносно її неповнолітніх дітей, є єдиним та вірним способом захисту як найкращих інтересів її неповнолітніх дітей. На думку суду, з урахуванням наведених вище норм Закону, встановлено, що позивачкою по справі надано достатньо переконливих і зважених аргументів, які можуть вважатись виправданими для розірвання сімейних зв`язків між матір`ю та дитиною і будуть відповідати якнайкраще інтересам дитини. Матеріали справи містять належні та допустимі докази, в розумінні ст. ст. 12, 81 ЦПК України, на підтвердження того, що відповідачка байдуже ставиться до дитини, на які позивачка посилається, як на підставу задоволення позовних вимог про позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Отже, встановлено, що відповідачка свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, її поведінка свідчить про наявність кожного окремо і всіх у сукупності факторів, зазначених у Постанові Пленуму ВСУ № 3 від 30 березня 2007 року. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав, доведені належними, допустимими та достатніми доказами, через що підлягають задоволенню. Щодо призначення позивачки опікуном малолітньої [PERSON] , [INFO] , суд зазначає наступне. Приписами ст. 59 ЦК України визначено коло осіб, над якими встановлюється піклування. Так, зокрема визначено, що піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 60 ЦК України, суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Згідно з вимогами ч. ч. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун та піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Приписами ст. 243 СК України встановлено, що опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Приписами ч. 1 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з вимогами ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормами ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, на час розгляду справи, органом опіки та піклування подання про призначення позивачки опікуном [PERSON] , [INFO] , не надавалось, а задоволення даної вимоги останнім заперечувалося, зокрема з тих підстав, що позивачкою не надано повний пакет документів до Служби у справах дітей Покровської міської ради Донецької області для постановлення її на облік, як кандидата в опікуни, а тому підстави для задоволення позову в цій частині відсутні, тому у призначенні позивачки опікуном малолітньої [PERSON] , [INFO] , слід відмовити. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір в розмірі 1073 гривні 60 копійок. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial