Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси з Малиновського районного суду міста Одеси надійшла цивільна справа № 521/18177/21 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини, в якій просить: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 52660,00 грн. на місяць, до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] ; стягнути з\~ [PERSON] на утримання дружини [PERSON] грошові кошти у твердій сумі у розмірі 5000,00 грн. на місяць, до досягнення [PERSON] трирічного віку, тобто до [INFO] . Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати на правову допомогу в розмірі 15000,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що з 21 липня 2019 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 10.08.2021. За час перебування у шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Відповідач не виконує в повній мірі своїх батьківських обов`язків, не завжди піклується про забезпечення належного фізичного і духовного розвитку своєї дитини, ухиляється від обов`язку утримувати свою дитину на достатньому рівні. Дитина росте та потребує нового одягу, взуття, збалансованого харчування, лікування та щорічного оздоровлення, йому необхідний культурний та фізичний розвиток, що на теперішній час, у зв`язку з тяжкою економічною ситуацією у країні, потребує суттєвих витрат. 07.12.2020 між позивачем та ФОП « [PERSON] », в інтересах сина, укладено договір №20/07.12.2020, відповідно до якого за надання консультативної медичної допомоги позивач зобов`язана сплатити грошові кошти в розмірі 4500,00 грн. Вказаний договір укладено на 1 рік, проте в подальшому позивач має намір продовжити дію вказаного договору. Також відвідування лікаря-педіатра коштує 500-600 грн. Окрім того дитина потребує планових вакцинацій, яких на теперішній час немає у державних поліклініках та їх доводиться купувати самостійно. За рекомендацією лікаря-педіатра, на теперішній час дитина відвідує секцію плавання, що щомісячно потребує витрат в розмірі 1600 грн. Окрім того, дитина відвідує дитячий центр «Kiddie Land», що також потребує щомісячних витрат в розмірі 2000 грн. Грошових коштів, які надає відповідач недостатньо для забезпечення мінімальних базових потреб їхнього сина. В той же час матеріальне становище відповідача дозволяє йому забезпечити достатній рівень життя та розвитку своєї дитини. Зазначила, що відповідач працює моряком на суднах іноземних судновласників та має високий рівень доходу в середньому в розмірі 6000 дол. США за місяць, однак останні місяці він сплачує на утримання дитини 2000 грн. Крім того, відповідачу на праві власності належить транспортний засіб та нерухоме майно, також він інвестує в об`єкт нерухомості. У відповідності до вимог закону відповідач повинен брати участь в утриманні дитини, відчувати відповідальність за неї, забезпечувати їй добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально, однак відповідач не надає матеріальної допомоги на належне утримання дитини в добровільному порядку. Окрім того, на відповідача покладається обов`язок щодо утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24 січня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.72 73). 21.02.2022 від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позов визнає частково, а саме щодо стягнення аліментів на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. на місяць до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позову просить відмовити. Зазначає, що вагомих аргументів та доказів на підтвердження потреби саме дитини у заявленому позивачкою розмірі аліментів або у їх доцільності позивачка не надає. На сьогоднішній день його місячний дохід не дає можливості сплачувати аліменти у такому розмірі. Він має бажання піклуватися про сина, максимально проводити з ним час, водночас, позивачка перешкоджає йому бачити сина, спілкуватися з ним, не дає змоги приймати участь у його вихованні. З лютого 2021 року він систематично надсилає позивачці на банківську картку аліменти, купує дитині іграшки та інші речі. Намагався домовитися з позивачкою про утримання сина мирним шляхом, пропонував самостійно сплачувати рахунки, купляти всі необхідні дитині речі. Однак, позивачка відмовилася, для неї є важливим витрачати гроші на свій розсуд, без його участі. Заявлений позивачкою розмір аліментів ґрунтується виключно на тому, що він був моряком та отримував дохід в іноземній валюті, однак, найголовнішою причиною призначення аліментів є потреба в них саме дитини. Також зазначив, що їх син росте здоровим хлопчиком та знаходиться на обліку в КНП «Дитяча міська поліклініка № 4» з народження і по теперішній час. У вказаній поліклініці є в наявності безкоштовні вакцини, які необхідні для щеплення дитини відповідного віку. Також пояснив, що раніше він працював моряком та мав мінливий дохід, оскільки за укладеними контрактами працював по 3-4 місяці на рік, а решту часу знаходився Україні, не отримуючи жодного доходу. Останній контракт закінчився у червні 2021 року. В цей період він виплачував позивачці аліменти в розмірі 7500 грн. Наразі стан його здоров`я не дозволяє йому працювати моряком. Нещодавно він переніс операцію та йому рекомендовано обмежити важкі фізичні навантаження. З 01.07.2021 він влаштуватися на посаду ріелтора у ТОВ «Агентство з торгівлі нерухомістю «ЄВРОПА», де працює по сьогоднішній день. Його дохід за період із серпня 2021 року по січень 2022 року склав 30348,50 грн. До того ж, його батько [PERSON] є інвалідом III групи безстроково, який також потребує його матеріальної допомоги. За розміром своїх доходів та з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, він здатний сплачувати аліменти у розмірі 2000 грн. щомісячно. Жодних доходів від розпорядження належним йому нерухомим майном, щоб сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі, він не отримував та не отримує (т. 1 а.с. 83 88). Ухвалою суду від 16 червня 2022 року частково задоволено клопотання представника позивачки - адвоката Павлишина А.І. про витребування доказів, а саме щодо витребування інформації з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України; з Акціонерного Банку «Південний»; з ТОВ «Даніка Крюінг Сервісіз»; з ТОВ «БСМ Крюінг Сервіс Центр Україна» (т. 1 а.с. 182 185). Ухвалою суду від 16 вересня 2022 року задоволено клопотання представника позивачки - адвоката Павлишина А.І. про направлення судового доручення шляхом витребування документів. Направлено судове доручення про надання правової допомоги до компетентного суду або іншого компетентного органу Латвійської Республіки. Зупинено провадження у цивільній справі №521/18177/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини, до надходження відповіді від іноземного суду на судове доручення (т. 2 а.с.40 43). Ухвалою суду від 29 травня 2023 року поновлено провадження по цивільній справі та призначено судове засідання по справі (т. 2 а.с.83). У судовому засіданні 13.07.2023 представник позивачки адвокат Теребуха К.І. позов підтримала та просила його задовольнити. У судовому засіданні 13.07.2023 представник відповідача адвокат Слободяник О.І. позов не визнав з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. У подальшому сторони та їх представники у судове засідання не з`явилися. Від представника позивачки адвоката Теребуха К.І. до суду надійшла заява, в якій просила провести судове засідання без її участі, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Клопотання про залучення доказів від 20.07.2023 задовольнити. Від представника відповідача адвоката Слободяника О.І. до суду надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача та його представника. Зазначив, що позиція відповідача по суті справи викладена у відзиві на позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Відповідно до\~ст. 268 ЦПК України\~датою складання повного тексту рішення є\~05 вересня 2023 року. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом установлено, що з 21 липня 2019 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10.08.2021 у справі № 522/12944/21 (т. 1 а.с. 9). \~ \~ \~ \~Під час перебування у шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , яке видано 06.03.2020 Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеса (т. 1 а.с. 8). Відповідно до п.9 ст. 7 Сімейного кодексу, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР(475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Охорона дитинства в Україні є стратегічним загальнонаціональним пріоритетом і має метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні. Державна політика у цій сфері ґрунтується на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Стаття 18 Конвенції ООН про права дитини декларує, що Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини декларує, що Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи вищевикладені положення законодавства, приймаючи до уваги те, що малолітня дитина сторін по справі - [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю, тобто окремо від батька [PERSON] , та на останнього покладено законодавчий обов`язок з утримання власної дитини, суд вважає, що позивачка набула право на стягнення аліментів з відповідача на малолітнього сина сторін по справі. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 цієї статті). Відповідно до статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 3 вказаною статті передбачено, що суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. У відповідності до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків випливає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Також суд зазначає, що статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, приймаючи положення ч.1 ст. 81 ЦПК України, на кожну зі сторін по справі покладений обов`язок з доведення належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, а відтак на позивача обов`язок з доведення, що відповідач має матеріальну спроможність сплачувати аліменти у заявленому до стягненні розмірі, а відповідача, у разі наявності заперечень, обов`язок з доведення таких заперечень та дійсного матеріального стану. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд враховує наступні обставини. З довідки ТОВ «Агентство з торгівлі нерухомістю «ЄВРОПА» № 01/010222 від 01.02.2022 слідує, що [PERSON] працює в Агентстві на посаді ріелтора з 01.07.2021 та його заробітна плата з серпня 2021 року по січень 2022 року склала 30348,50 грн. (т. 1 а.с. 106). Відповідно до листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 21.07.2022 за № 521-18177/21, який наданий на виконання ухвали суду від 16 червня 2022 року, [PERSON] перетинав державний кордон 01.02.2021 (виїзд), 26.06.2021 (в`їзд) та 06.06.2022 (виїзд) (т. 1 а.с.189). Згідно з інформацією Крюінгової компанії «Baltic International Marine Services», наданої на виконання судового доручення, [PERSON] , [INFO] був прийнятий на роботу в компанію ZEABORN Ship Management (Ciprus) з 28.06.2022 до 20.12.2022 на m/v Queen Harmony другим механіком, строк контракту 4 місяці +- 2 місяця (т.2 а.с. 88 - 95). За наданою інформацією Акціонерного банку «Південний» від 26.07.2022 та від 03.08.2022 на виконання ухвали суду від 16 червня 2022 року вбачаються активні операції по рахунках відповідача, а саме надходження і активне витрачання коштів (т. 1 а.с. 198 205, 210 - 217). Також матеріали справи свідчать, що відповідач [PERSON] надавав матеріальну допомогу позивачці шляхом перерахування коштів на утримання дитини, зокрема, з жовтня 2021 року по лютий 2022 року у розмірі 2000 грн, та в подальшому 08.04.2022 на суму 2000 грн., 17.06.2022 на суму 3000 грн., 05.04.2023 на суму 3000 грн., 13.04.2023 на суму 3000 грн., 16.05.2023 на суму 6000 грн., 22.06.2023 на суму 3000 грн., від 14.07.2023 на суму 3000 грн., що підтверджується наданими суду копіями квитанцій. Надаючи вищевказаним доказам оцінку в сукупності, суд враховує що відповідач є особою працездатного віку, його кваліфікацію за спеціальністю пов`язаною із професією моряка, відомості про перетин кордону та працевлаштування у 2022 році за контрактом, відсутність інших аліментних зобов`язань та доказів наявності медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття у розмірі аліментів, який має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Разом із цим, суд вважає необґрунтованим визначений позивачкою розмір аліментів, які остання просить стягнути з відповідача. Пред`являючи вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 52 660 гривень, позивачкою не наведено підстав, як і не надано жодних розрахунків понесених витрат у визначеному розмірі. Також позивачкою не доведено, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на дитину в такому розмірі з огляду на розмір його доходів, підтверджений документально. Крім того, позивачем не надано доказів несення щомісячних необхідних витрат на дитину в розмірі 52 660 гривень, виходячи з рівного обов`язку батьків брати участь в матеріальному утриманні дітей та розміру аліментів, зазначеного в позовних вимогах. При цьому, суду не надано доказів на підтвердження необхідності саме вказаної суми для забезпечення належного розвитку та належного рівня життя дитини. За таких обставин, аналізуючи наявні у матеріалах справи докази, виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи обов`язок обох батьків утримувати свою дитину, її вік та стан здоров`я, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, зважаючи на те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд вважає, що аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на дитину слід визначити у розмірі 10\~000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. При цьому, суд не приймає до уваги твердження відповідача, що на його утриманні перебуває батько [PERSON] , який є інвалідом III групи безстроково, оскільки відповідачем суду не надано будь-яких доказів наявності його соціальних зобов`язань, які могли бути враховані при визначенні розміру аліментів. Також позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів з відповідача на її утримання, до досягнення малолітнім [PERSON] трирічного віку. Відповідно до положень ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно ст.ст. 77, 79 СК України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. За змістом ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Оскільки як вбачається з матеріалів справи, визнано та не заперечувалось сторонами спору, спільна дитина позивачки та відповідача проживає разом зі своєю матір`ю (позивачкою у справі), а батько дитини відповідач у справі, разом з сином не проживає, позивачка має право на утримання від батька дитини до досягнення їх спільним сином трьох років, адже дитина проживає разом з позивачкою та не досягла віку трьох років. Вирішуючи питання про те чи має відповідач можливість надавати матеріальну допомогу матері своєї дитини до досягнення дитиною трьох років, суд, оцінивши посилання та докази обох сторін, дійшов висновку, що така можливість у відповідача наявна з огляду на його матеріальний стан, відповідач перебуває у працездатному віці, має змогу працювати, отримувати дохід та надавати матеріальну допомогу на утримання матері своєї дитини. На переконання суду, визначений позивачкою розмір аліментів на її утримання в сумі 5000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років відповідає матеріальному стану відповідача і не є для нього надмірним, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1816 гривень.

Outcome: partial