Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Виконавчий комітет Одеської міської ради. В обґрунтування заяви зазначила, що їй на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого Управленням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів від 10.06.1993 року належить квартира [ADDRESS] . Заявник зазначає, що у свідоцтві про право власності на житло, допущено помилку, а саме її прізвище зазначено, як « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] », що створює заявнику перешкоди у вільному розпорядженні та користуванні власністю. На підставі викладеного заявник просить встановити факт належності їй [PERSON] , свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів від 10.06.1993 року на право власності на квартиру. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2023 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи. В судове засідання [PERSON] не з`явилась, разом з цим, 05.09.2023 року (вх. № 24831) звернулась із заявою про розгляд справи за її відсутності, в якій просила заяву про встановлення факту задовольнити з підстав зазначених в заяві (а.с.15). Представник заінтересованої особи: Виконавчого комітету Одеської міської ради, також звернувся із заявою про слухання справи за його відсутності (а.с.13). Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, дослідивши докази надані на підтвердження обставин заяви, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заявник зазначила, що їй було видано Свідоцтво про право власності на житло, квартиру [ADDRESS] . Свідоцтво було видане Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів 10.06.1993 року, однак, в даному документі допущено помилку: прізвище власника зазначено з помилкою - пропущено літеру «ь». Свідоцтво про право власності на житло видане на підставі розпорядження від 10.06.1993 року № 14406. Згідно зазначеного розпорядження [PERSON] передано у власність квартиру [ADDRESS] (а.с.5). Судом досліджується копія Свідоцтва про право власності на житло від 10.06.1993 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, яким посвідчено, що квартира [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] (а.с.4). Згідно копії паспорта громадянина України, останній видано на ім`я [PERSON] , [INFO] (а.с.3). Відповідно до штампу про реєстрацію місця проживання, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 24.05.1989 року. Отже, з досліджених документів вбачається, що прізвище заявника « [PERSON] » у Свідоцтві про право власності на житло записано не вірно, а саме, як « [PERSON] ». Згідно з\~п.\~6\~ч.\~1\~ст.\~315\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи про\~встановлення факту\~зокрема: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Згідно зі ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року Про встановлення фактів, що мають юридичне значення при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення документів та вільного розпорядження власністю, тому суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до абзацу другого пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Таким чином, дослідивши матеріали справи, судом встановлено факт належності Свідоцтва про право власності на квартиру виданого на ім`я [PERSON] - [PERSON] . З огляду на викладені обставини та норми матеріального права, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази в їх сукупності вказують на можливість задоволення заяви [PERSON] , заінтересована особа: Виконавчий комітет Одеської міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Outcome: approved