Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із даним позовом. Вказав, що 31 жовтня 2004 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Ямпільського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №93. Від даного шлюбу мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки з відповідачем фактично припинено, на даний час спільно вони не проживають, на даний час взагалі не підтримують сімейні стосунки, спільного господарства не ведуть, не мають взаємних прав та обов`язків. Спільне життя з відповідачем виявилося невдалим, тому що різні погляди на сімейне життя. Між ними виникли непорозуміння, що тяжким чином вплинули на його психологічний стан та спричиняють йому душевні страждання. Побудувати сімейні відносини між ними на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги вони не змогли і не зможуть. За глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини є недоцільним і тому вважає, що необхідно розірвати шлюб. Просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ямпільського районного управління юстиції Вінницької області 31 жовтня 2004 року, актовий запис №93, стягнути на його користь з відповідача судові витрати по справі, справу розглянути за правилами спрощеного позовного провадження, не надавати додаткового строку на примирення з відповідачем. 30 червня 2023 року відповідно до ухвали судді відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 19 липня 2023 року з повідомленням, однак без виклику сторін. 19 липня 2023 року надано сторонам строк для примирення терміном два місяці, тобто по 19 вересня 2023 року. У зв`язку із наданням судом сторонам строку для примирення відкладено розгляд справи на 20 вересня 2023 року. Сторони у судове засідання не з`явились, так як не викликалися судом, а лише повідомлялися про день розгляду справи - рекомендованими повідомленнями. 06.07.2023 за вхід.№4130 від відповідача надійшло клопотання про зупинення розгляду справи та призначення подружжю строку для примирення, в якому вона просить суд у відповідності до положень ч.7 ст.240, п.4 ч.1 ст.251 ЦПК України зупинити розгляд справи і призначити їхньому подружжю шестимісячний строк для примирення, оскільки вона бажає зберегти їхню сім`ю. Від позивача надійшла заява за вхід.№4424 від 19.07.2023, в якій останній просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити в повному обсязі, не надавати строк на примирення, так як він проживає з іншою жінкою. 19.09.2023 за вхід.№5611 від позивача надійшла письмова заява, в якій останній наполягає на розірванні шлюбу, вказав, що строк для примирення позитивних наслідків не приніс. Заяви, клопотання: клопотання відповідача про надання строку для примирення, заява позивача про розгляд справи в його відсутність, заява позивача про підтримання позовних вимог. Інші процесуальні дії у справі: відкриття спрощеного позовного провадження у справі та призначення судового засідання на 19 липня 2023 року, надання строку для примирення і зупинення провадження у справі, поновлення провадження у справі, про що постановлено ухвали окремими процесуальними документами. Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин: Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - копії паспорта громадянина України (а.с.4) судом встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] у місті Ямполі Вінницької області, зареєстрований по [ADDRESS] . Із копії Свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого 31 жовтня 2004 року (а.с.6) судом встановлено, що 31 жовтня 2004 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Ямпільського районного управління юстиції Вінницькій області, актовий запис №93. Із копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.01.2017 (а.с.7) судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК України). Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За змістом указаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Судом сторонам надавався строк для примирення, однак позитивних наслідків він не приніс. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Таким чином встановлено, що сімейні стосунки не підтримують, збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам їхньої дитини, тому суд приходить до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 року (Заяви №№29381/09 та 32684/09) передбачено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя». Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні». Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб відповідач при реєстрації шлюбу своє прізвище « [PERSON] » змінила на прізвище чоловіка « [PERSON] », не заявила вимогу про зміну її прізвища « [PERSON] » на дошлюбне, тому суд не має підстави для зміни відповідачці прізвища. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу задоволено, а тому у порядку ст.141 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору у сумі 1073 гривні 60 копійок згідно квитанції №19 від 29 червня 2023 року.

Outcome: approved