Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

Представник ОСББ «Югославський» адвокат Березенко Є.А., який діє на підставі ордеру серії СА №1050373 від 26.06.2023р., звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів на користь ОСББ «Югославський» заборгованість зі сплати обов`язкових внесків та платежів за обслуговування будинку та прибудинкової території, що утворилась за період з 01.01.2020 року до 12.05.2023 року в розмірі 12\~346 грн. Також в позові заявлено вимогу про стягнення з відповідачів судових витрат, які складаються з судового збору в сумі 2684 грн. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що відповідачі в період з січня 2020 року не здійснювали оплати послуг по утриманню будинку та прибудинкової території, внаслідок чого станом на 12.05.2023 року розмір заборгованості складає 12\~346 грн. Оскільки відповідачі не реагують на претензії позивача щодо погашення заборгованості, то позивач звернувся до суду з даним позовом. Письмовий відзив проти позову від відповідачів на адресу суду не надходив. 28.06.2023р. судом відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Судовий виклик направлявся відповідачам за останнім відомим місцем проживання, разом з тим адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення через відсутність адресату за зазначеною адресою. Додатково оголошення про судовий виклик відповідачів було розміщено судом на офіційному веб-сайті судової влади України. Отже в контексті положень п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128, ч. 4 ст. 130 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України) повідомлення відповідачів про час і місце розгляду справи здійснено належним чином. Таким чином, будучи належно повідомленими про час і місце розгляду справи, відповідачі не з`явилися у судове засідання з розгляду справи. Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні з підстав, викладених у позові. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Відповідачі є співвласниками в рівних частках квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою №311451099 від 03.10.2022 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно /а.с. 6/. Балансоутримувачем будинку є ОСББ «Югославський» (код ЄДРПОУ 40726671). Рішенням загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] - протокол № 2 від 19.06.2019 року - було прийнято рішення про затвердження розміру внесків на утримання будинку та прибудинкової території з 01.07.2019 року у розмірі 5,00 грн. з 1 кв.м. загальної площі квартири /а.с. 7-9/. Згідно довідки ОСББ «Югославський» від 12.05.2023р. №3/05-23 станом на 12.05.2023 року по особовому рахунку на ім`я відповідача [PERSON] о/р № [NUMBER] обчислюється заборгованість з оплати обов`язкових внесків та платежів з обслуговування будинку та прибудинкової території в розмірі 12\~346 грн., що утворилась за період з 01.01.2020 року по 12.05.2023 року /а.с.10/. 29.07.2022р. позивач надсилав відповідачеві [PERSON] досудову вимогу про погашення наявної заборгованості, яка залишились без реагування /а.с. 11-12/. Оскільки відповідачі в добровільному порядку не здійснюють погашення заборгованості з оплати послуг по утриманню будинку та прибудинкової території, то позивач звернувся до суду з даним позовом. Тож між сторонами існує спір щодо обов`язку відповідача по здійсненню оплати житлово-комунальних послуг, який виник з правовідносин, що регулюються нормами Житлового кодексу України (далі ЖК), Цивільного кодексу України (далі ЦК), Закону України від 09.11.2017р. №2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон №2189), Закону України від 14.05.2015 №417-VIII «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (далі Закон №417) тощо. Надаючи оцінку обставинам спірних правовідносин суд виходить з наступного. Статтею 13 Конституції України передбачено, що власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі статтею 322 ЦК, яка передбачає, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 7 Закону №417 передбачено, що співвласники квартир у багатоквартирному будинку зобов`язані, зокрема: - забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; - забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку; - виконувати рішення зборів співвласників; - забезпечувати додержання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин; - забезпечувати поточний огляд і періодичне обстеження прийнятого в експлуатацію в установленому законодавством порядку багатоквартирного будинку протягом усього життєвого циклу будинку та нести відповідальність за неналежну експлуатацію згідно із законом; - своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Згідно ч. 2 ст. 7 Закону №417 кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 12 Закону №417 витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. По обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що управління багатоквартирним будинком, в якому відповідачі мають власну квартиру площею 53,6 кв.м., здійснюється об`єднанням співвласників такого будинку. Рішенням загальних зборів співвласників був затверджений тариф на утримання будинку та прибудинкової території: з 01.07.2019 року 5,00 грн. з 1 кв.м. загальної площі квартири. За таких обставин розмір щомісячного платежу по квартирі відповідачів з оплати послуг по утриманню будинку та прибудинкової території з 01.07.2019 року складає 268 грн. на місяць (5,00 грн. * 53,6 кв.м.), а відповідачі зобов`язані були здійснювати оплату таких внесків. Натомість за твердженням позивача відповідачі не здійснювали платежів з оплати послуг ОСББ, внаслідок чого за період з 01.01.2020 року по 12.05.2023 року за ними обчислюється заборгованість в розмірі 12\~346 грн. До житлово-комунальних послуг належать, зокрема: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку (п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону № 2189). Відповідно до вимог п. 13 ч. 1 ст. 1 цього Закону №2189 споживачем житлово-комунальних послуг є індивідуальний чи колективний споживач. Крім того, згідно ч. 1 ст. 9 Закону №2189 споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За змістом ст.ст. 67-68, 162 ЖК наймач чи власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідачами до суду не надано доказів та будь-яких претензій щодо неналежної якості наданих послуг, як і не надано доказів на спростування обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Відповідно до ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК, - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. По обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що відповідачі мають перед позивачем невиконане грошове зобов`язання з оплати послуг з управління багатоквартирним будинком, що виникла за період з січня 2020 року по 12 травня 2023 року включно. Натомість,\~з огляду\~на розмір\~щомісячного платежу,\~який підлягає\~сплаті відповідачами\~(268\~грн.),\~то за\~період з 01.01.2020 року по 12.05.2023 року загальна сума нарахованих платежів з оплати послуг ОСББ складає 10\~823,74 грн. ([268грн * 40 місяців] + [268 грн./31день * 12днів]). Позивачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження наявності обставин для збільшення обчисленої судом суми заборгованості, а відтак позовні вимоги є правомірними та обґрунтованими лише в межах суми 10\~823,74 грн. і саме така сума підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. Згідно ст. 360 ЦК співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Оскільки відповідачі є співвласниками квартири у рівних частках, то зобов`язання зі сплати заборгованості перед позивачем слід розподілити між відповідачами порівну, а відтак з кожного з відповідачів слід стягнути на користь позивача по 5411,87 грн. (10\~823,74 грн./2). Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на загальну суму 10\~823,74 грн. Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Відповідні судові витрати по справі складаються із витрат з оплати судового збору в сумі 2684 грн., що були сплачені позивачем при зверненні до суду з даним позовом. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на суму 10\~823,74 грн., що складає 87,67% від ціни позову, то на підставі ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати підлягають компенсації за рахунок відповідачів на суму 2353,06 грн., внаслідок чого з кожного з відповідачів слід стягнути на користь позивача в якості відшкодування судових витрат суму коштів по 1176,53 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial