Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області, в якому просить визнати за нею право на земельну ділянку площею 0,60 в умовних кадастрових гектарах - багаторічних насаджень та пасовищ, які розташовані на території Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що її батьку [PERSON] на підставі рішення Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області від 06 жовтня 1997 року №331/97 належало право на земельну частку ( пай ) розміром 4,97 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі з земель, переданих у колективну власність колишнього КСП " Виноградівський" в с. Виноградівка Тарутинського району Одеської області, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії №0318524, виданим 10 жовтня 1997 року Тарутинською районною державною адміністрацією. На підставі розпорядження Тарутинської районної державної адміністрації від 27 серпня 2004 року №324/А-2004 [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 4,21 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Виноградівської сільської ради Тарутинського району Одеської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА №156575 виданим 4 березня 2005 року. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] позивач на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 21 квітня 2020 року державним нотаріусом Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області отримала у спадщину земельну ділянку площею 4,2055 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно розрахунку, який проводився шляхом ділення площі багаторічних насаджень та пасовищ на кількість членів КСП «Виноградівський», включених до Списку на один сертифікат припадало земельна частка (пай) розміром 0,60 в умовних кадастрових гектарах - багаторічних насаджень та пасовищ. Розпорядженням Тарутинської районної державної адміністрації від 12.04.2018 року № 217/А-2018 [PERSON] , в числі інших громадян, надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на території Виноградівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва як власнику земельної частки (паю), що посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) від 10.10.1997 року серії ОД № 0318524 площею 0,60 умовних кадастрових гектарів, що підтверджується викопіюванням з плану землекористування Тарутинської селищної ради з нанесенням меж земельної ділянки, яка передається у власнисть [PERSON] з земель які перебувають у колективної власності КСП «Виноградівський». Разом з тим, за життя [PERSON] не встиг оформити документи, що підтверджують право власності на зазначену земельну ділянку. При зверненні до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку, позивачу було роз`яснено, що їй необхідно надати правовстановлюючі документи на спадкове майно. Реалізуючи своє право спадкоємця вона звернулася до Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області з заявою про надання згоди на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі площею 0,60 га багаторічних насаджень та пасовищ, що належали [PERSON] , проте також отримала відмову з рекомендацією звернутися за захистом порушеного права до суду, оскільки вона є спадкоємцем, а померлий не розпочав процедуру приватизації спірної земельної частки (паю). Зазначене вище й стало підставою для звернення позивачки до суду з зазначеним позовом. В підготовче судове засідання позивачка не з`явилася, представник позивачки надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області в підготовче судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що з позовом згоден та просить розглянути справу за його відсутністю. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на строні позивача [PERSON] та [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Проти позовних вимог не заперечують. Частиною 3 статті 200 ЦПК України, передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно зі ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частина 1 статті ст. 206 ЦПК України регламентує, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Так, відповідач на стадії підготовчого провадження звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог, тому дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до п.2 Указу президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Згідно Державного акту на право колективної власності на землю серії ОД № 008-23 КСП " Виноградівський", що розташований в с. Виноградівка Тарутинського району Одеської області, на підставі рішення Виноградівської сільської ради народних депутатів від 18 квітня 1996 року № 2 передано землю у колективну власність розміром 4129,52 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 30-31). Додатком №1 цього акту є список громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, у якому був включений батько позивача [PERSON] під № 446 (а.с. 32-33). Згідно Протоколу № 2 загальних зборів трудового колективу КСП " Виноградівський" від 21.09.1997 року було вирішено провести паювання земель колективної власності з визначенням розміру і вартості земельної частки ( паю) без виділення земельної ділянки в натурі ( а.с.27-28). Відповідно до акту робочої комісії по визначенню земельного паю КСП «Виноградівський» від 13.08.1997 року загальна площа сільськогосподарських угідь в колективної власності склала 4570,5 га, в тому числі: ріллі - 4216,5 га, багаторічних насаджень - 143 га, пасовищ - 211 га. Також, зазначеним актом визначено розмір земельного паю КСП " Виноградівський", який склав 4,97 в умовних кадастрових гектарах, що затверджено розпорядженням Тарутинської РДА за №331/97 від 06.10.1997 року (а.с.29). [PERSON] на підставі рішення Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області від 06 жовтня 1997 року №331/97 належало право на земельну частку ( пай ) розміром 4,97 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі з земель, переданих у колективну власність колишнього КСП " Виноградівський" в с. Виноградівка Тарутинського району Одеської області, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії №0318524, виданим 10 жовтня 1997 року Тарутинською районною державною адміністрацією (а.с. 25). На підставі розпорядження Тарутинської районної державної адміністрації від 27 серпня 2004 року №324/А-2004 [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 4,21 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Виноградівської сільської ради Тарутинського району Одеської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА №156575 виданим 4 березня 2005 року (а.с.21). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 11 травня 2018 року Тарутинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.20). Після смерті [PERSON] позивачка [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 21 квітня 2020 року державним нотаріусом Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області (а.с.23) отримала у спадщину земельну ділянку площею 4,2055 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи ( спадкодавця) до інших осіб( спадкоємців). Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Аналізуючи вищезазначене судом встановлено, що померлому [PERSON] за життя належало право на земельну частку ( пай ) розміром 4,97 умовних кадастрових гектарів без визначення меж в натурі у землі яка перебуває у колективній власності КПС «Виноградівський. Крім того, встановлено, що померлий [PERSON] частково оформив право власності на частину зазначеного майна, а саме на земельну ділянку площею 4,21 га, розташовану на території Виноградівської сільської ради Болградського (Тарутинського) району Одеської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА №156575, а позивач [PERSON] прийняла спадщину, що залишилась після смерті її батька [PERSON] також частково, а саме у вигляді земельної ділянки розміром 4,2055 га, в межах згідно з планом, у тому числі сільськогосподарських угідь - 4,2055 га, з них рілля - 4,2055 га, кадастровий номер 5124781000:01:002:0172, яка розташована за адресою: Одеська область, Тарутинський район, Виноградівська сільська рада, яку було передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно розпорядження Тарутинської районної державної адміністрації від 12.04.2018 року № 217/А-2018 [PERSON] , який помер [INFO] , в числі інших громадян, було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на території Виноградівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва як власнику земельної частки (паю), що посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) від 10.10.1997 року серії ОД № 0318524 площею 0,60 умовних кадастрових гектарів, що підтверджується викопіюванням з плану землекористування Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області з нанесенням меж земельної ділянки, яка передається у власниць гр. [PERSON] з земель, які перебувають у колективної власності КСП «Виноградівський» (а.с 26, 34). Тож, на частину права на земельну частку ( пай ) без визначення меж в натурі у вигляді багаторічних насаджень та пасовища площею 0,60 га, що належала померлому [PERSON] за життя та не заперечувалось відповідачем - останній не встиг виготовити правовстановлюючі документи. При зверненні до Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 0,60 га, що належала померлому [PERSON] за життя, позивачу було роз`яснено, що для цього їй необхідно надати в нотаріальну контору документ, що підтверджує право власності спадкодавця на вказане майно, що підтверджується роз`ясненням №309/02-14 від 15.05.2023 року (а.с.37). Реалізуючи своє право спадкоємця позивач [PERSON] звернулася до Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 0,60 в умовних кадастрових гектарах, розташованих на території Тарутинської селищної ради Одеської області, право на які належало батькові позивача - [PERSON] , померлого [INFO] , згідно сертифікату серії ОД № 0318524, виданого 10.10.1997 року на підставі рішення Тарутинської районної державної адміністрації №331/97 від 03.10.1997 року, однак отримала відмову та рекомендацію звернутись до суду. Судом встановлено, що окрім позивача на теперішній час спадкоємицями першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України, що мають право на додаткові 0,60 га, на які мав право померлий [PERSON] , є матір позивача - [PERSON] , [INFO] та сестра - [PERSON] , [INFO] , які не мають будь-яких вимог щодо оформляння даної спадщини. Не заперечують щодо пред`явленого до суду позов [PERSON] , надавши відповідні заяви. Відповідно до приписів ст.1275 ЦК України у випадку прийняття спадщини слід враховувати, що не допускається прийняття спадщини з умовою чи застереженням. Так, не можна прийняти лише якусь частину майна, що входить до складу спадщини, а від іншої частини відмовитися взагалі чи прийняти її під якоюсь умовою. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Так, враховуючи, що після смерті [PERSON] , спадщина у вигляді земельної ділянки площею 4,21 га, яка належала йому згідно розпорядження Тарутинської районної державної адміністрації №324/А-2004 від 27 серпня 2004 року, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА №156575, успадкована спадкоємицею [PERSON] , ніхто більше з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертався, прийняття спадщини за умовою чи застереженням не допускається, спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину, суд вважає за можливе визнати за позивачем право на зазначене спадкове майно за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved