Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-17 00:00:00

До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» до [PERSON] , [PERSON] , в якому позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 059/07/2013/356 від 31 липня 2013 року в розмірі 55627,12 грн, а також судові витрати. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 31 липня 2013 року між ПАТ «Укргазабанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 059/07/2013/356 за умовами якого банк надав кредит у сумі 121668,00 грн., на строк до 30 липня 2028 року зі сплатою річних у сумі 16% річних. Банк виконав взяті на себе зобов`язання, шляхом перерахування на поточний рахунок ТОВ «А.О. «Мрія-Інвест» № [NUMBER] , відкритий в ПАТ «Укркомунбанк» на оплату згідно договору купівлі-продажу майнових прав від 31 липня 2013 року за квартиру від [PERSON] .. В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 059/07/2013/356/П від 31 липня 2013 року яка відповідно до вимог ст.ст. 554, 610 ЦК України - несе відповідальність разом з боржником - [PERSON] солідарно. Позивач зазначає, що незважаючи на взяті на себе договірні зобов`язання, відповідачі всупереч умовам вищевказаного Договору, як і вимогам ст.ст. 530, 536 ЦК України, їх не виконує та не здійснює погашення заборгованості за кредитом, нарахованими процентами за користування кредитом, внаслідок чого станом на 16 травня 2023 року за відповідачами утворилась заборгованість в розмірі 55627,12 грн, яка складається з: заборгованість по кредиту строкова - 48651,19 грн., заборгованість по кредиту прострочена - 3380,00 грн., заборгованість по процентам поточна - 1049,18 грн., заборгованість по процентах прострочена - 2480,00 грн., заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) - 15,34 грн., сума збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків - 50,61 грн., у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Зазначену суму, а також судові витрати позивач просить стягнути з відповідачів солідарно. Відповідачем відзиву не надано. 11 серпня 2023 року ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільна справа прийнята до провадження та відкрите спрощене провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, але надав суду клопотання, в якому просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавали. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов до наступних висновків. 31 липня 2013 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 059/07/2013/356, відповідно до умов якого банк надав йому 121668,00 гривень, на купівлю квартири, на строк з 31 липня 2013 року по 30 липня 2028 року зі сплатою процентів виходячи з 16% річних. На забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, того ж дня, 31 липня 2013 року, між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки, за яким вона зобов`язалася відповідати перед кредитором за порушення зобов`язання боржником - [PERSON] солідарно, що підтверджується копією договору № 059/07/2013/356/П. Пунктом 4.2.4 кредитного договору № 059/07/2013/356 від 31.07.2013 року - банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в цілому, або у визначеній банком частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобов`язань за цим договором. Виконання позичальником вимоги банку щодо дострокового повернення суми кредиту належних до сплати процентів. Пунктом 1.1. договору передбачено, що банк надає позичальнику кредитні кошти шляхом: шляхом перерахування на поточний рахунок ТОВ «А.О. «Мрія-Інвест» № [NUMBER] , відкритий в ПАТ «Укркомунбанк» на оплату згідно договору купівлі-продажу майнових прав від 31 липня 2013 року за квартиру від [PERSON] (п. 1.5). Згідно п. 1.4 даного договору позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі 16,00% річних. Періодом сплати вважати період з «21» по «28» число кожного місяця. З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що позичальник [PERSON] у зв`язку з неналежним виконанням ним зобов`язань за кредитним договором, має заборгованість станом на 16 травня 2023 року в розмірі 55627,12 грн, яка складається з: заборгованість по кредиту строкова - 48651,19 грн., заборгованість по кредиту прострочена - 3380,00 грн., заборгованість по процентам поточна - 1049,18 грн., заборгованість по процентах прострочена - 2480,00 грн., заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) - 15,34 грн., сума збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків - 50,61 грн.. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк чи інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ч. 1ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)( ч. 1ст. 530 ЦК України). Частиною 1ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору. Отже, відповідач [PERSON] зобов`язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства. При укладенні кредитного договору, беручи на себе певні зобов`язання, сторони повинні були чітко усвідомлювати та враховувати всі ризики, що пов`язані за такими договорами. Свої зобов`язання позивач виконав цілком і в обумовлений у договорі термін. За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до положень статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. А ст. 554 ЦК України - у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Щодо стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, відсотки та інфляційні згідно ст. 625 ЦК України, то слід зазначити наступне. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду відхиляє аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 лютого 2020 року у справі №912/1120/16 вказано, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. Цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, урегульовані частиною другою статті 625 цього Кодексу, згідно яких на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Такі проценти підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тому, за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України, як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення, підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Таким чином, якщо строк кредитування закінчився або кредитор реалізував своє право на дострокове повернення кредиту, то з цього моменту припиняється нарахування процентів за кредитом і позичальник зобов`язаний сплатити неустойку та суми передбачені статтею 625 ЦК України. Верховний Суд України у постанові від 22 жовтня 2014 року у справі №127цс14 висловив правовий висновок про те, що строк дії картки є кінцевим терміном кредитування. Отже, Позивач має право на стягнення відсотків, нарахованих на прострочений кредит відповідно до ст. 625 ЦК України, з моменту пред`явлення вимоги про дострокове повернення суми заборгованості за кредитом або ж після закінчення строку кредитування, тобто строку дії картки (кредитування). За змістом позовної заяви, вимоги про стягнення відсотків, нарахованих на прострочений кредит відповідно до ст. 625 ЦК України, пред`явлені станом на 16 травня 2023 року, й матеріали справи не містять відомостей щодо того, в якому ж саме порядку заявлено ці вимоги - з моменту пред`явлення вимоги про дострокове повернення суми заборгованості за кредитом, або ж після закінчення строку кредитування, тобто строку дії кредиту. За викладених обставин суд приходить до висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. Враховуючи вищенаведене суд приходить по переконання, що позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» є обґрунтованими в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 55561,17 гривень, що складається з заборгованість по кредиту строкова - 48651,19 грн., заборгованість по кредиту прострочена - 3380,00 грн., заборгованість по процентам поточна - 1049,18 грн., заборгованість по процентах прострочена - 2480,00 грн., і підлягають задоволенню в цій частині. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial