Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

18.05.2023 до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради до [PERSON] , в якій позивач просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідачки аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) , але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею повноліття. Позовні вимоги мотивовані наступним. Відповідач не виконує свої батьківські обов`язки стосовно своєї малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , не піклується дочкою, не цікавиться успіхами в навчальному процесі, станом її здоров`я, залишає дитину вдома без нагляду дорослих, зловживає спиртними напоями, веде асоціальний спосіб життя, в грудні 2021 відповідач покинула свою домівку, та на даний час її місцеперебування невідомо. Відомості про батька дитини внесені до свідоцтва про народження дитини відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Малолітня [PERSON] перебуває на обліку ССД по Київському району як дитина, що опинилась у складних життєвих обставинах. Під час виходу спеціалістів ССД по Київському району спільно з фахівцями відділу соціальної роботи по Київському району м. Харкова за місцем проживання малолітньої [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , було з`ясовано, що в вищезазначеній квартирі проживає гр. [PERSON] , який самостійно виховує двох дітей: [PERSON] та [PERSON] . Він вважає себе біологічним батьком дитини, але не має підтверджуючих про це документів, та паспорту, не працює. Родина займає одну кімнату у трикімнатній квартирі. В квартирі зареєстровані і мешкають ще дві родини родичів. Діти сплять на одному дивані, місця для навчання та відпочинку в кімнаті відсутні, дитина має хворий вигляд, сумна, її вага та зріст не відповідають віковим нормам, нормальне харчування для дитини відсутнє. За рекомендацією районного педіатра дівчинка була госпіталізована в КНП ХОР «Обласна дитяча клінічна лікарня №1». Дитина навчається у Харківському ліцеї №107 ХМР, та матір дитини своєю донькою напротязі 2021/2022 не цікавиться, з класним керівником спілкується [PERSON] . Відповідач неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків, крадіжки з супермаркетів. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16.08.2013 за позовом ДССД малолітня [PERSON] була відібрана у матері без позбавлення її батьківських прав. В 2014 році відповідач скористалась своїм правом, та звернулась до суду з заявою про повернення дитини. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24.06.2014 дитина була повернута на постійне проживання та виховання в сім`ю. Але, з часом ситуація погіршилась, та відповідач знову почала вживати спиртні напої, ніде не працювала. Утримання, догляд за дітьми, їх станом здоров`я здійснював старший син - [PERSON] , який в подальшому бажає стати опікуном для малолітньої [PERSON] , що стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористалась. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином та своєчасно, надала до суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином та своєчасно, причину неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення судового розгляду до суду не надходило. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, та за наявними в справі доказами. 18.05.2023 вказана позовна заява надійшла до Київського районного суду м. Харкова, та розподілена судді Зубу Г.А. 23.05.2023 судом здійснено електронний запит до Реєстру територіальної громади м. Харкова для встановлення місцеперебування відповідача, відповідь на який надано 23.05.2023. Ухвалою судді від 25.05.2023 прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 07.07.2023 закрито підготовче провадження по справі, та призначено до судового розгляду по суті. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , про що 03.08.2012 Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ХМУЮ складено актовий запис №320, на підтвердження чого надано свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.5). Батьком дитини записано [PERSON] на підставі ч.1 ст.135 СК України, мати - [PERSON] (а.с.5, 6-7). Матір малолітньої [PERSON] її вихованням та утриманням не займається. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16.08.2013, яке набрало законної сили, позовні вимоги ДССД ХМР задоволені, та відібрано малолітню [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24.06.2014, яке набрало законної сили, повернуто [PERSON] , на виховання матері [PERSON] . Зі змісту акту органу поліції та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 01 лютого 2023 року слідує, що 01.02.2023 о 13 год. 50 хв. за адресою: [ADDRESS] , була знайдена малолітня дитина. Відповідно до відомостей зазначених у листі КНП «Міська дитяча поліклініка №23» ХМР, [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] , та перебуває під наглядом фахівців поліклініки, матір дитини з сім`єю не проживає з 20.12.2021, її місцезнаходження не відоме. З метою обстеження 01.02.2023 бригадою МШД дівчинка була госпіталізована в КНП ХОР «Обласна дитяча клінічна лікарня №1». Відповідно до відомостей зазначених у листі Харківського ліцею №107 ХМР Харківської області від 03.02.2023, [PERSON] навчається у Харківському ліцеї №107, з ІІ семестру матір дитини на зв`язок з класним керівником не виходить, з класним керівником спілкується співмешканець матері [PERSON] , якого дитина називає батьком. Відповідно до наданих відомостей ХРУП №1 ГУ НП в Харківській області від 14.04.2023, відповідач на даний час не перебуває у розшуку, не має статус зниклої безвісті особи, не перебуває у категорії померлої особи. Зі змісту листа начальника відділу соціальної роботи по Київському району м. Харкова ХМЦСС «Довіра» Дорофєєвої С. В. від 30 січня 2023 року слідує, що під час спільного відвідування родини зі спеціалістом ССД по Київському району з`ясовано, що за адресою: [ADDRESS] , проживають [PERSON] разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] , місцезнаходження [PERSON] не відомо. [PERSON] самостійно виховує двох дітей, є батьком [PERSON] , та вважає себе біологічним батьком [PERSON] , але не має підтверджуючих це документів, також він не має паспорту, не працює. Родина займає одну кімнату у трикімнатній квартирі. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 01.02.2023 слідує, що було проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , та встановлено, що квартира потребує ремонту, під`єднана до централізованого водопостачання, водовідведення, опалення, газопостачання, кімната є брудна, є таргани, мається один диван, є шафа для одягу та взуття, є ноутбук та проведена мережа Інтернет. Відповідно до статей 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з нормами ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з пунктами 15 та 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої малолітньої дитини. Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України. Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідачка за власною ініціативою самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої доньки, без поважних причин залишивши її без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною, та позивачем доведено, що поведінка відповідачки відносно її дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками та суперечить інтересам дитини, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав. Суд зазначає, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавленні батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. За змістом ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд враховує, те, що відповідач є здоровою працездатною жінкою, інших аліментних зобов`язань не має, зі стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, яка фізично здорова, здатна працювати та отримувати доходи, інших обставин, що мають істотне значення не встановлено, а тому за таких обставин, суд задовольняє вимогу про стягнення аліментів з відповідача на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів, але не менше ніж 50% суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Зважаючи на відсутність встановлення опікунства над малолітньою [PERSON] , та перебування її на обліку Служби у справах дітей по Київському району м. Харкова, суд вважає за необхідне зобов`язати Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду, відкрити особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, на який перераховуватимуться аліменти на утримання дитини. У відповідності зі ст.430 п.1 ч.1 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць. Судовий збір суд стягує відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved