Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом до Державної казначейської служби України, Кіровоградської обласної прокуратури, Кропивницького районного управління поліції ГУ НП в Кіровоградській області, в якому (позові) просить: стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 408\~790 грн. та в рахунок відшкодування шкоди, витраченої на надання правової допомоги в розмірі 190\~000 грн., а всього 598 790 грн., зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що 24.04.2015 року щодо нього (позивача) було розпочато досудове розслідування по кримінальному провадженню № 12015120020003391 за ст. 356 КК України. Таким чином, з квітня 2015 року почалося незаконне та провокативне втручання правоохоронних органів в його особисте життя у вигляді внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за різними статтями КК України, в тому числі, і за ст. 356 КК України, крім того, вносилися відомості за ч.5 ст. 191 , ч.1 ст. 190, ч.1 ст.382, ч.1 ст.384, ч.1 ст.358, ч.1 ст. 258-5 КК України, тим самим, з квітня 2015 року він постійно знаходився в стресовому стані, вимушений був за викликами відвідувати слідчих Національної поліції України, а також СБУ в Кіровоградській області для проведення слідчих дій. Всі відомості про нібито скоєні ним кримінальні правопорушення вносились за заявами [PERSON] , а в разі відмови останньому про внесення даних до ЄРДР, він ( [PERSON] ) звертався до суду, та відомості вносилися за ухвалою суду. В подальшому дані кримінальні провадження були закриті, окрім за ст.356 КК України, оскільки його (позивача) протиправні дії за вищевказаними складами кримінальних правопорушень не було доведено жодним чином. Однак [PERSON] продовжував скаржитися, та 04.02.2020 року йому (позивачу) було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, а 17.07.2020 року прокуратурою затверджено обвинувальний акт відносно нього (позивача) про вчинення ним кримінального проступку, передбаченого ст. 356 КК України та направлено обвинувальний акт до Кіровського районного суду м. Кіровограда. Вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.02.2021 року, залишеним без змін ухвалою Кропивницького апеляційною суду від 08.06.2021 року, його ( [PERSON] ) визнано невинуватим та виправдано за ст.356 КК України. Постановою Верховного Суду від 25 січня 2022 року вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.02.2021 року, яким його (позивача) визнано невинуватим та виправдано за ст.356 КК України та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 08.06.2021 року, залишено без змін, а касаційну скаргу прокурора та потерпілого у справі [PERSON] , - без задоволення. Таким чином, він (позивач) був незаконно притягнутий до кримінальної відповідальності та досудового розслідування, та, як наслідок таких дій, судового розгляду. З огляду на викладене, зазначив, що внаслідок зазначеного кримінального провадження йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у приниженні його честі, гідності та ділової репутації, порушенні нормальних життєвих зв`язків з родиною та оточуючими людьми, погіршенні стану здоров`я, для відновлення яких йому потрібно докласти надзвичайних зусиль. Крім того, зазначив, що він є публічною людиною, мав заслужений авторитет та повагу з боку багатьох жителів міста, клієнтів, оточуючих людей. Окрім того, він займається підприємницькою діяльністю, та ним укладені контракти з іноземними підприємствами, які дізналися про існування відносно нього кримінального провадження, що викликало в них ряд запитань та породило сумніви у здійсненні ним чесної, відкритої спільної діяльності. Проблеми в здійсненні підприємницької діяльності, знаходження під слідством, статус підозрюваного, а потім обвинуваченого викликали в нього погіршення стану здоров`я, безсоння. При тому, під час досудового розслідування правоохоронні органи намагалися накласти арешт на майно, що належить йому, однак слідчим суддею у задоволенні даного клопотання було відмовлено. Однак, такий стан викликав у нього певне хвилювання, розлад нервової системи, що також відобразилося на відносинах у родині та з близькими, друзями. Будучи завжди чесною, добросовісною людиною, яка поважає законодавство, також існування статусу підозрюваного, а потім обвинуваченого заважало йому повноцінно жити та працювати, а розгляд справи судом взагалі призвів до нервового зриву. Таким чином, відкриття кримінального провадження, перебування його у статусі підозрюваного та обвинуваченого негативно відобразилося на його авторитеті. З огляду на викладене, зазначив, що досудове розслідування відносно нього почалось 04 лютого 2020 року, шляхом внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення ним (позивачем) кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України та повідомленням про підозру у зазначену дату, при цьому, остаточне рішення по зазначеній кримінальній справі було винесено тільки 25 січня 2022 року, тобто через 23 місяці та 21 день. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. З врахуванням практики Європейського суду, яка визначає, що обвинувачення охоплює увесь комплекс процедур, передбачених національним законодавством з початку досудового провадження відносно особи до винесення остаточного рішення, вважає, що його обвинувачення тривало з 04 лютого 2020 року до 25 січня 2022 року, та, на підставі п.1 ст.1 та п. 1 ст.2, ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», він має право на відшкодування моральної шкоди з розрахунку мінімальної заробітної плати у 2023 році (на час розгляду справи судом), в розмірі 6700 грн., помноженої на 23 місяці, що становить 154 100 грн., та 21 день х 223,3 грн = 4690 грн., а всього розмір такої моральної шкоди становить 158 790 грн. Крім того, за вказаний час, а саме майже два роки, поки тривало досудове розслідування та судовий розгляд, в нього було порушено нормальний ритм роботи, було припинено деякі контракти, він втратив як мінімум 250 000 грн. заробітку. При цьому, оскільки з квітня 2015 року він постійно знаходився під кримінальним переслідуванням за різними кримінальними провадженнями за різними статтями КК України, його підприємницька діяльність здійснювалося не повною мірою. Для захисту його інтересів ним було укладено договори про надання правової допомоги з адвокатом Макеєвим Д.В. та адвокатом Бєгаловим Є.П., при цьому, відповідно до умов договору, за послуги кожного з даних адвокатів було сплачено 50 000 грн., а в цілому сума за надання правової допомоги на стадії досудового розслідування та в судах склала 100 000 грн. Також адвокату Квашуку О.Д., який приймав участь у трьох судових інстанціях (в суді першої інстанції, апеляційній інстанції та при розгляді справи Верховним судом) сплачено 90 000 грн. Таким чином, розмір витрат на надання правової допомоги складає 190 000 грн. З огляду на викладене, просив суд стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на його користь у рахунок відшкодування моральної шкоди 408\~790 грн. та в рахунок відшкодування шкоди, витраченої на надання правової допомоги в розмірі 190\~000 грн., а всього 598 790 грн., Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від \~26 січня 2023 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за зазначеним позовом, розпочато підготовче провадження у справі та призначено підготовче судове засідання з повідомленням (викликом) учасників справи. Надано учасникам справи процесуальний строк для подання заяв по суті справи. При цьому, сторони по справі скористалися своїм процесуальним правом на подання заяв по суті справи, і, зокрема, відповідачем Державною казначейською службою України подано відзив на позовну заяву, зареєстрований судом 10.02.2023 року за вх. № 3735, також відзиви на позовну заяву подано відповідачами: Кіровоградською обласною прокуратурою, який зареєстрований судом 21.02.2023 року за вх. № 4140, та ГУ НП в Кіровоградській області, який зареєстрований судом 28.02.2023 року за вх. № 4676. Крім того, позивачем [PERSON] було подано відповіді на відзиви на позовну заяву відповідачів Державної казначейської служби України та Кіровоградської обласної прокуратури, які зареєстровані судом за вх. № 4519 та 4518 від 27.02.2023 року. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 квітня 2023 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Під час судового розгляду справи по суті: \~ \~ \~ \~Представник позивача\~ [PERSON] \~ адвокат\~Клюкіна С.М.\~ (діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВА№ 1046388 від 23 лютого 2023 року) в судовому засіданні заявлені позивачем позовні вимоги підтримала, з підстав, зазначених в позові, просила позов задовольнити. Представник відповідача Кіровоградської обласної прокуратури Бабенко М.В. (діє на підставі довіреності від 07.02.2023 року №15/1-733ВИХ-2315/1-2068-23) в судовому засіданні заперечила проти заявлених позивачем до Кіровоградської обласної прокуратури позовних вимог, зважаючи на підстави, викладені у відзиві, який зареєстрований судом 21.02.2023 року за вх. № 4140, за змістом якого 24.04.2015 року відносно [PERSON] було відкрито кримінальне провадження №12015120020003391 за ст. 356 КК України. 04.02.2020 року позивачу вручено повідомлення про підозру, та 17.07.2020 затверджено обвинувальний акт, який направлено до суду. Вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.02.2021, який залишено без змін ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 08.06.2021, [PERSON] визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдано у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення. Постановою Верховного Суду від 25.01.2022 рішення першої та другої інстанцій залишено без змін. Щодо інших епізодів, які були предметами досудового розслідування, то в них позивачу про підозру не повідомлялось. Таким чином, позивач перебував під слідством та судом з 04.02.2020 (з дня повідомлення про підозру) по 08.06.2021 (день набрання законної сили вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.02.2021), всього 16 місяців та 4 дні. Крім того, позивачем в позові зазначено, що у зв`язку з тривалим перебуванням під кримінальним переслідуванням було принижено його честь та гідність, порушилися його нормальні життєві зв`язки, погіршився психологічний стан здоров`я, втрачено заробіток тощо, при цьому негативні наслідки, про які зазначає [PERSON] становлять саме ту моральну шкоду, розмір якої визначено державою, а тому, враховуючи вимоги ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» розмір мінімальної моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню становить 108 093 грн. (16 місяців і 4 дня * 6 700). При цьому, згідно з п.14 ч.1 ст.3 КПК України притягнення до кримінальної відповідальності, - стадія кримінального провадження, яка починається з повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного суду від 20.09.2018 року у справі №686/23731/15 (провадження №14-298цс18) розмір моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, необхідно визначати, виходячи з мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом, починаючи з часу пред`явлення обвинувачення до набрання виправдувальним вироком законної сили або ухвалою про закриття кримінального провадження. Таким чином, окремі посилання [PERSON] на наявність завданої моральної шкоди у заявленому розмірі, без належних доказів, є лише припущенням і не можуть братися судом до уваги як факт. Щодо позовних вимог відносно розміру витрат на надання правової допомоги, позивач зазначає, що з квітня 2015 року він (позивач) знаходився під кримінальним переслідуванням, а тому для захисту інтересів позивач уклав договори про надання правової допомоги з адвокатами та загальний розмір витрат на надання правової допомоги склав 190\~000 грн. При цьому, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження вказаного факту до позовної заяви, яка надійшла до Кіровоградської обласної прокуратури, позивачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження сплати ним витрат на надання правової допомоги в розмірі 190\~000 грн. Окрім того, зазначила, що згідно з п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України якщо позов подано до кількох відповідачів - позовна заява повинна містити вимоги щодо кожного з них. Позовна заява [PERSON] не містить вимоги щодо Кіровоградської обласної прокуратури. Відповідно до ч. 1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, відшкодовується державою в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури і суду. Таким чином, суб`єктом відповідальності є держава, а не конкретний судово- слідчий орган, що заподіяв шкоду, відповідно Кіровоградська обласна прокуратура є неналежним відповідачем у цій справі. Представник відповідача Державної казначейської служби в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, причини неявки суду не відомі, при цьому, подав відзив на позовну заяву, який зареєстрований судом 10.02.2023 року за вх. № 3735, за яким просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, зважаючи на те, що відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, а також судів здійснюється шляхом стягнення коштів з Державного бюджету України. Участь органів Казначейства у справі зумовлена лише особливостями бюджетного законодавства. Органи Казначейства не уособлюють державу, як «власника» відповідних коштів, і виступають у даних судових справах не як юридичні особи, які самостійно несуть відповідальність за власними зобов`язаннями, а як органи, уповноважені державою провести відповідні перерахування за рахунок бюджетних коштів. Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, зазначив, що позивач, обґрунтовуючи розмір суми стягнення моральної шкоди, не надав жодних доказів встановлення в діях відповідальних осіб факту незаконних процесуальних дій, що обмежують чи порушують його права та свободи. Наявні матеріали справи не містять належних доказів про визнання у встановленому порядку рішень про незаконність проведених органами прокуратури або досудового слідства процесуальних дій (наприклад: взяття під варту, накладення арешту на майно, ін.). Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. З матеріалів справи вбачається, що позивачу 04.02.2020 вручено повідомлення про підозру. Вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.02.2021 року, залишеним без змін ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 08.06.2021 року, позивача виправдано. Отже, вирок суду від 24.02.2021 набрав законної сили 08.06.2021 року. За вказаних обставин позивач перебував фактично під слідством та судом 16 місяців 4 дні. Крім того, зазначив, що при визначені розміру моральної шкоди позивачем значно завищено суму відшкодування шкоди, порівняно з відповідним мінімальним розміром встановленим законодавством, та, крім того, позивачем не вказано обґрунтованого, підтвердженого належними доказами, розрахунку розміру моральної шкоди. Також зазначив про відсутність належних доказів завдання моральних страждань, оскільки вони ґрунтуються лише на суб`єктивних твердженнях позивача не підтверджених належними доказами, що є лише суб`єктивними припущеннями та не можуть братися судом до уваги. Також позивачем не надано обґрунтованого розрахунку суми моральної шкоди та критеріїв, з яких він виходив, визначаючи розмір шкоди. Позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту спричинення йому моральної шкоди (доказів про характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), характер немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо), стан здоров`я, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану), а також за наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди. Ухвалення виправдувального вироку відносно позивача не може бути єдиною та безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди, а тому факт спричинення такої шкоди незаконними діяннями органів досудового розслідування та прокуратури підлягає доказуванню. Таким чином, за відсутності інших доказів, які б свідчили про настання негативних наслідків для позивача в зв`язку з ситуацією, в якій він опинився через притягнення його до відповідальності, можна стверджувати про недоведеність позивачем факту настання негативних наслідків, зазначених ним у позові. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу зазначив, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, в свою чергу, заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 190 000 грн. є необґрунтованими та завищеними. Представником позивача [PERSON] адвокатом Клюкіною С.М. подані відповіді на відзиви відповідачів Державної казначейської служби та Кіровоградської обласної прокуратури, які зареєстровані судом 27.02.2023 року за вх.№№ 4519, 4518, відповідно за якими норма ч.3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначає, що у подібних правовідносинах відшкодування моральної шкоди провадиться виходячи з розміру, який не може бути меншим одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, при цьому суди, з урахуванням конкретних обставин справи, не обмежені у визначенні більшого розміру відшкодування моральної шкоди, тобто такий обрахунок є мінімально гарантованим законом, що узгоджується з висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 квітня 2019 року у справі № 236/893/17 (провадження № 14-4цс19). Таким чином, законодавством встановлений лише мінімальний розмір для визначення моральної шкоди, а не граничний. Доводи відповідачів щодо перебування позивача під слідством та судом 16 місяців 4 дні є помилковими, оскільки прокурором, що здійснював процесуальне керівництво в даному провадженні, було подано касаційну скаргу, і лише прийняття рішення Касаційним кримінальним судом поставило остаточну крапку в даному провадженні. Таким чином, позивач перебував під слідством та судом по 25 січня 2022 року, тобто 23 місяці 21 день. До того ж, необхідно врахувати, що відносно [PERSON] вносились відомості в тому самому кримінальному провадженні, про що зазначалося в позовній заяві з квітня 2015 року за різними статтями КК України, в тому числі, за ч.5 ст.191 КК України. Протягом майже 7-ми років [PERSON] викликався до слідчих різних органів (СБУ та поліції), було підготовлено та надано до суду клопотання про арешт майна, що належить [PERSON] , але судом в задоволенні клопотання було відмовлено. Весь цей час позивач знаходився в стресовому стані, втрачались робочі зв`язки, порушувались стосунки з оточуючими. Крім того, Велика Палата Верховного суду неодноразово наголошувала на тому, що у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11 (провадження № 12-161гс18) (пункт 6.22), від 21 серпня 2019 року у справі № 761/35803/16-ц (провадження № 14-316цс19) (пункт 33), від 18 грудня 2019 року у справі № 688/2479/16-ц (провадження № 14- 447цс19) (пункт 28)), зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 641/8857/17 (провадження № 14-514цс19)). Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Такими органами у цій справі є Кропивницьке районне управління поліції ГУ НП в Кіровоградській області та Кіровоградська обласна прокуратура (дії посадових осіб яких призвели до безспірного стягнення коштів) та Державна казначейська служба України (яка відповідно до законодавства є органом, який здійснює повернення коштів з державного бюджету). Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19 червня 2018 року в справі № 910/23967/16). Окрім того, доводи представника прокуратури про те, що він є неналежним відповідачем неспроможні, оскільки саме прокурором, що здійснював процесуальне керівництво у зазначеному кримінальному провадженні, підписувалися клопотання про накладення арешту на майно та повідомлення про підозру [PERSON] , затверджено обвинувальний акт та підтримувалося обвинувачення в суді. Також зазначено, що договори про надання правової допомоги, а також банківський чек надавалися разом з позовною заявою до суду. Так, відповідними договорами передбачено саме таку вартість, яку зазначено в позовній заяві, тому є підстави, відповідно до вимог законодавства, ставити вимоги про відшкодування даних витрат, які враховуючи майже 7-м років слідства та судів різних інстанцій є виваженою та такою, що відповідає виконаній роботі. Представник відповідача ГУ НП в Кіровоградській області в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, причини неявки суду не відомі, при цьому, подав відзив, який зареєстрований судом 28.02.2023 року за вх. № 4676, за яким просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, зважаючи на те, що критерії, які впливають на розмір відшкодування моральної шкоди є оціночними і суб`єктивним, та неможливо в грошовій формі оцінити глибину страждань потерпілої особи. Так як на даний час відсутні нормативно сформульовані критерії та загальний метод оцінки розміру компенсації моральної шкоди, слід звернути увагу на Методичні рекомендації по відшкодуванню моральної шкоди Міністерства юстиції України, зокрема, у п.6.4 вказаних рекомендацій зазначено, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною справжнім стражданням, тому будь який її розмір може мати суто умовний вираз. У зв`язку з відсутністю законодавчо сформованих критеріїв визначення моральної шкоди, слід застосувати нижню межу такого розміру. Отже, сума моральної шкоди, визначена позивачем в розмірі 407\~790 грн. є завищеною, не відповідає тим негативним наслідкам, про які зазначає позивач та розумності задоволення його потреб, та, крім того, позивач не надав достатніх доказів на підтвердження моральних страждань, не навів достатніх доводів і підстав, з яких виходив, визначаючи заявлений до відшкодування розмір шкоди та не довів причинний зв`язок між діями працівників досудового слідства та прокуратури та негативними наслідками, які настали. Отже, приймаючи до уваги те, що позивачем не доведено всі елементи, які підлягають встановленню для наявності підстав відшкодування моральної шкоди, позовні вимоги не підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог відносно розміру витрат на надання правової допомоги, зазначено, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження понесених ним витрат на надання правової допомоги в розмірі 190\~000 грн. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] адвоката Клюкіної С.М. та представника відповідача Кіровоградської обласної прокуратури Бабенко М.В., зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, враховуючи подані сторонами по справі заяви по суті справи, і, зокрема, відповідачами відзиви на позовну заяву, та позивачем відповіді на відзиви, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що 24 квітня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне провадження №12015120020003391 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ст.356 КК України. 04 лютого 2020 року [PERSON] вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, та 17 липня 2020 року затверджено обвинувальний акт, який направлено до суду. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Крім того, судом також встановлено та підтверджується матеріалами справи, що вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 лютого 2021 року (справа №404/4232/20, провадження №1-кп/404/290/20) [PERSON] , [INFO] , визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдано за ст.356 КК України у зв`язку з відсутністю події даного кримінального правопорушення. Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 08 червня 2021 року апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні Оверченка Р.А. та потерпілого [PERSON] , - залишено без задоволення, а вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 лютого 2021 року, яким [PERSON] визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдано у зв`язку з відсутністю події даного кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, - залишено без змін. Постановою Верховного суду від 25 січня 2022 року вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 лютого 2021 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 08 червня 2021 року щодо [PERSON] залишено без зміни, а касаційні скарги прокурора та потерпілого, - без задоволення. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. При цьому, згідно з п.14 ч.1 ст.3 КПК України притягнення до кримінальної відповідальності, - стадія кримінального провадження, яка починається з повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного суду від 20.09.2018 року у справі №686/23731/15 (провадження №14-298цс18) розмір моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, необхідно визначати, виходячи з мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом, починаючи з часу пред`явлення обвинувачення до набрання виправдувальним вироком законної сили або ухвалою про закриття кримінального провадження. Відтак судом встановлено, що [PERSON] , фактично перебував під слідством та судом з 04 лютого 2020 року з моменту повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, по 08 червня 2021 року, тобто до набрання вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 лютого 2021 року законної сили. Таким чином, строк перебування позивача [PERSON] під слідством та судом становить 16 місяців та 4 дні, або 1 рік 4 місяці 4 дні. Судом також встановлено, що 06 лютого 2020 року між [PERSON] , як Клієнтом та адвокатом Бєгаловим Є.П., як Адвокатом, який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №000714, укладено договір про надання професійної правничої допомоги № 1, за яким Адвокат приймає на себе зобов`язання щодо забезпечення надання правничої допомоги Клієнту, з наступних питань та у таких обсягах, а саме: захист і представництво законних прав та інтересів Клієнта у Генеральній прокуратурі України, Національному антикорупційному бюро України, Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі, Державному бюро розслідувань, Службі безпеки України, Національній поліції України, у будь яких правоохоронних органах і органах державної влади, підприємствах, установах організаціях всіх форм власності, судах всіх рівнів, у тому числі, здійснювати захист інтересів Клієнта у якості представника (захисника) (п.1 Договору). Згідно з п.4 Договору правова допомога, що надається Адвокатом, оплачується у порядку, який погоджується окремо. Пунктом 14 Договору передбачено, що дана угода носить строковий характер, та діє до 31 грудня 2021 року. Продовження дії цієї Угоди можливе, за взаємною згодою сторін, шляхом її пролонгації. Згідно з дублікатом квитанції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 0.0.2036060972.1 від 01 березня 2021 року [PERSON] здійснено переказ грошових коштів одержувачу [PERSON] в розмірі 50\~000 грн. з призначенням платежу: надання правової допомоги та послуг згідно з Договором про надання професійної правничої допомоги №1 від 06.02.2020 року з додатками до нього по справі № 404/4232/20. Також судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 05 лютого 2020 року між [PERSON] , як Клієнтом, та Адвокатським об`єднанням «АК «Макєєв та Партнери» в особі голови Макєєва Дмитра Володимировича укладено договір про захист (представництво) надання правничої допомоги, за умовами якого, зокрема, предметом договору є забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів Клієнта у будь якому статусі: підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, потерпілого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні; особи, яка притягується до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Згідно з п.4.1 Договору про захист (представництво) надання правничої допомоги юридичну допомогу, що надається Адвокатським об`єднанням, Клієнт оплачує в гривнях. Вартість правової допомоги, інші витрати та порядок їх оплати, в тому числі за вивчення справи, за тривалість, за результат, погодинна оплата адвоката, витрати по відрядженню, витрати по оплаті спеціаліста, тощо, регулюються окремою додатковою угодою. Пунктом 4.7 Договору про захист (представництво) надання правничої допомоги визначено, що сума, вказана в п.4.1 даного Договору є гонораром Адвокатського об`єднання за надання юридичної допомоги та поверненню не підлягає. 05 лютого 2022 року між [PERSON] , як Клієнтом та Адвокатським об`єднанням «АК «Макєєв та Партнери» в особі голови Макєєва Дмитра Володимировича укладено Додаткову угоду про захист (представництво) та надання правової допомоги від 05.02.2022 року, за якою сторони визначили, що вартість правової допомоги становить 50\~000 грн. Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордеру №17 від 05 лютого 2022 року Адвокатським об`єднанням «АК «Макєєв та Партнери» прийнято від [PERSON] грошові кошти в розмірі 50\~000 грн. із зазначенням підстави: оплата правової допомоги згідно з Додатковою угодою від 05.02.2022 року. Крім того, судом встановлено, що згідно з ордером на надання правничої (правової) допомоги серії ВА №1027338 від 14 січня 2022 року, виданим адвокатом Квашуком Олександром Дмитровичем, який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №274/н надана правова допомога [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги №б/н від 12 серпня 2020 року у Верховному суді. При цьому, позивач [PERSON] , звертаючись до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури, як на підстави позовних вимог зазначив, що він має право на відшкодування моральної шкоди внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до вимог Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду», яка полягає у приниженні його честі, гідності та ділової репутації, порушенні нормальних життєвих зв`язків з родиною та оточуючими людьми, погіршенні стану здоров`я, для відновлення яких потрібно докласти надзвичайних зусиль. Крім того, він є публічною людиною, мав заслужений авторитет та повагу з боку багатьох жителів міста, клієнтів, займається підприємницькою діяльністю, та ним укладені контракти з іноземними підприємствами, які, дізнавшись про існування відносно нього кримінального провадження, підставили під сумнів здійснення ним чесної, відкритої спільної діяльності. Проблеми в здійсненні підприємницької діяльності, знаходження під слідством, статус підозрюваного, а потім обвинуваченого викликали в нього погіршення стану здоров`я. При тому, під час досудового розслідування правоохоронні органи намагалися накласти арешт на майно, що належить йому, однак слідчим суддею у задоволенні даного клопотання було відмовлено. Такий стан викликав у нього душевні хвилювання, розлад нервової системи, що також відобразилося на відносинах у родині та з близькими, друзями. Будучи завжди чесною, добросовісною людиною, яка поважає законодавство, також існування статусу підозрюваного, а потім обвинуваченого заважало йому повноцінно жити та працювати, а розгляд справи судом взагалі привів до нервового зриву. Таким чином, відкриття кримінального провадження, перебування його у статусі підозрюваного та обвинуваченого негативно відобразилося на його авторитеті. За огляду на викладене, зазначив, що досудове розслідування відносно нього почалось 04 лютого 2020 року, шляхом внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення ним (позивачем) кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України та повідомленням про підозру у зазначену дату, при цьому, остаточне рішення по зазначеній кримінальній справі було винесено тільки 25 січня 2022 року, тобто через 23 місяці та 21 днів. Крім того, на обґрунтування позовних вимог про відшкодування витрат, понесених на надання правової допомоги в кримінальному провадженні в розмірі 190\~000 грн. зазначив, що з квітня 2015 року він знаходився під кримінальним переслідуванням за різними кримінальними провадженнями з різними статтями КК України, у зв`язку з чим для захисту його інтересів ним було укладено договори про надання правової допомоги з адвокатом Макєєвим Д.В. та адвокатом Бєгаловим Є.П., при цьому, відповідно до умов договору, за послуги кожного з даних адвокатів було сплачено по 50 000 грн., а в цілому сума за надання правової допомоги на стадії досудового розслідування та в судах склала 100 000 грн. Також адвокату Квашуку О.Д., який приймав участь у трьох інстанціях (в суді першої інстанції, апеляційній інстанції та при розгляді справи Верховним судом) ним було сплачено 90 000 грн. Таким чином, загальний розмір витрат на надання правової допомоги складає 190 000 грн. Судом, в свою чергу відзначається, що відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч.5 ст.9, ч.6 ст.14 Міжнародного пакту про громадські і політичні права, ч.5 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен хто став жертвою арешту, затримання, засудження, має право на відшкодування шкоди. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (стаття 56 Конституції України). Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Положеннями ч.3 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець відокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Відповідно до ч.ч.1, 2 та 7 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій,\~вичерпний перелік яких\~охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме\~у випадку\~незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Згідно з пунктом 1 частини першої та частини другої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду (частина друга статті 1 указаного Закону). Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, у тому числі, у випадках\~постановлення виправдувального вироку суду\~(пункт 1 частини першої статті 2 Закону України\~«Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»). Згідно з пунктом 5 статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених в статті 1 Закону випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода. За змістом статті 4 Закону України\~«Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. У частинах четвертій та п`ятій статті 4 указаного Закону визначено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Згідно з частинами другою, третьою статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Отже, законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством і судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Наведене дає підстави для висновку, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні до мінімального розміру заробітної плати, суд при вирішенні питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що є чинним на час розгляду справи, при цьому визначений законом розмір відшкодування є тим мінімальним розміром, що гарантований державою, а\~суд, ураховуючи обставини конкретної справи, вправі застосувати й більший розмір відшкодування. З урахуванням засад виваженості, розумності та справедливості суд може збільшити розмір відшкодування. Обмеження максимального розміру моральної шкоди Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не передбачено. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості. Разом із цим, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її безпідставного збагачення. Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», встановлено у 2023 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня\~- 6 700 гривень. Судом встановлено, що [PERSON] незаконно перебував під слідством та судом 16 місяців та 4 дні, відтак суд приходить до висновку, що мінімальний розмір відшкодування не може бути меншим 108 093 грн. 20 коп., виходячи з розрахунку: 6 700 грн. (розмір мінімальної заробітної плати, встановлений у 2023 році) х 16 повних місяці та 4 дні, перебування під слідством та судом. Законодавством встановлений лише мінімальний розмір для визначення моральної шкоди, а не граничний. Проте збільшення такого розміру має бути належним чином обґрунтовано. Вказане відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 22 квітня 2019 року у справі № 236/893/17 (провадження № 14-4цс19). При цьому, суд також враховує моральну шкоду, яка була завдана позивачу, а саме: порушення нормальних життєвих зв`язків з родиною та оточуючими, погіршення стану здоров`я позивача, душевні страждання, ступінь зниження престижу та ділової репутації, час і зусилля для відновлення попереднього стану, у зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності. З огляду на викладене, враховуючи, як обставин спричинення, так і розмір моральної шкоди, дослідивши надані докази, оцінивши їх та визначивши мінімальний розмір моральної шкоди, зважаючи на обставини справи, особливості впливу події незаконного притягнення до кримінальної відповідальності на особу позивача, тривалість перебування під слідством і судом, глибину його переживань у зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, вимушені зміни у житті у зв`язку з цим, а також

Outcome: partial