Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що з 29.08.1997 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який був розірваний рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області 22.04.2015. У шлюбі [INFO] народився син [PERSON] . Після розірвання шлюбу неповнолітній син залишився проживати з нею. Відповідач з 2015 року спілкування з сином повністю припинив та не вживає жодних заходів з метою зустрічі з сином, не цікавиться його станом здоров`я, успіхами та навчанням, а також не приймає участі в матеріальному утриманні дитини. Усі питання щодо виховання дитини вона вирішує самостійно без участі чи підтримки відповідача. За таких підстав просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі. 11.05.2023 ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, надано сторонам строк для подання заяв по суті справи. 04.07.2023 ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області продовжено строк розгляду справи. 03.08.2023 від позивачки надійшло клопотання про виклик та допит свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 03.08.2023 ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві та просили позов задовольнити повністю. Не заперечували проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Крім того, позивачка пояснила, що на даний час син вже є достатньо дорослим, свідомим та з власної волі не бажає спілкуватись з батьком і не виявляє спроб налагодити контакт з відповідачем, оскільки бачить відношення батька до себе. Метою подання даного позову саме зараз є захист прав малолітнього сина, оскільки син без згоди батька не може виїхати за межі країни на змагання. Представник третьої особи Пасіула Т.В. у судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що відповідач спілкування з сином повністю припинив та не вживає жодних заходів з метою зустрічі з сином, не цікавиться його станом здоров`я, успіхами та навчанням. Усі питання щодо виховання дитини позивачка вирішує самостійно без участі чи підтримки відповідача. У судове засідання відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явився. Правом подання відзиву відповідач не скористався. Заяви чи клопотання на день розгляду справи від відповідача до суду не надходили. Ураховуючи наявність усіх умов, визначених ст. 280 ЦПК України, суд прийшов до переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки, її представника, представника третьої особи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замініють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Суд встановив, що між сторонами зареєстровано шлюб 29.08.1997, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . У даному шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON] . Указане підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 22.04.2015 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо утримання та виховання дитини, не допомагає матеріально, не цікавиться життям, здоров`ям та навчанням дитини, а також не піклується про її фізичний та духовний розвиток. Так, відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи № 27 від 26.01.2023, а також згідно з копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . З висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Почаївської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Почаївської міської ради № 223 від 12.07.2023, вбачається, що орган опіки та піклування з метою захисту інтересів дитини вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Так, органом опіки та піклування встановлено, що відповідно до характеристики Старопочаївської загальноосвітньої школи 1-111 ступенів Почаївської міської ради від 30.01.2023 [PERSON] є учнем шостого класу. Мати [PERSON] приділяє належну увагу навчанню та вихованню сина, забезпечує його шкільним приладдям, спортивною формою, змінним взуттям, завжди відвідує батьківські збори. Батько [PERSON] протягом усього періоду навчання дитини в школі не цікавиться успішністю та поведінкою сина, на батьківські збори не з`являється, з дирекцією школи, класним керівником та вчителями не спілкувався. Спогади про батька погіршують психічний стан дитини. Відповідно до довідки №06 від 23.01.2023, виданої Почаївським будинком дитячої творчості та спорту, [PERSON] займається в гуртку шахи «Прометей» з 2018 року по даний час. Батько дитини [PERSON] протягом усього періоду навчання дитини у закладі позашкільної освіти не цікавиться його здобутками, з керівниками та адміністрацією Почаївського БДТС не спілкувався. Також, згідно з довідкою, виданою комунальним некомерційним підприємством «Кременецької центральної первинної медико-санітарної допомоги» Кременецької міської ради амбулаторія загальної практики сімейної медицини м. Почаїв №10 від 26.01.2023 батько дитини за медичною, лікувальною допомогою дитини не звертався. 26.01.2023 депутатом Почаївської міської ради Вихованцем Д.С. складено акт обстеження матеріально-побутових умов проживання, згідно якого [PERSON] проживає разом із своєю дитиною у новому житловому будинку, який складається з трьох кімнат за адресою; [ADDRESS] . Умови проживання хороші, чисто, прибрано, речі складені, є належна побутова техніка. Для виховання та розвитку дитини створено усі умови. Відповідно до довідки від 26.01.2023, виданої ЗДО «Мрія» Почаївської міської ради, [PERSON] працює на посаді вихователя. При цьому на засідання комісії з питань захисту прав дитини [PERSON] не з`явився та не повідомив про причини своєї відсутності, хоча належним чином був повідомлений. Також суд враховує, що відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судові засідання не з`являвся, заперечень щодо доводів позивачки не висловлював, а також не надав докази на спростування обставин, викладених у позові. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила суду, що вона є сусідкою позивачки. Вихованням малолітнього [PERSON] займається позивачка та її батьки. Відповідача не бачила більше п`яти років. При згадці про батька [PERSON] замикається. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є хресною мамою [PERSON] . Вихованням малолітнього [PERSON] займається тільки позивачка Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала показання аналогічні показанням свідка [PERSON] . В судовому засіданні також заслухано думку малолітнього [PERSON] , котрий зазначив, що з батьком не спілкується, останній вже давно ним не цікавиться, а тому не заперечив щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав. Оцінка суду. Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Такий обов`язок батьків передбачений і ч. 2 ст. 150 СК України. Статтею 9 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Частиною 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09, рішення від 17.07.2015) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Таким чином, суд констатує безумовне право батька на виховання дитини, однак вважає, що у даному випадку неможливо надати перевагу саме цьому праву, оскільки воно суперечить інтересам дитини, які мають першочергове значення при вирішенні справи. Суд вважає, що позивачка належними, допустимими та достатніми доказами довела, що відповідач не проявляє батьківської турботи та любові по відношенню до своєї дитини [PERSON] , не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не забезпечує дитину необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, а також не спілкується з дитиною взагалі і, зокрема, в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. З урахуванням викладених обставин суд доходить висновку, що [PERSON] свідомо та умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню неповнолітньої дитини [PERSON] . При цьому, суд зазначає, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Указана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.09.2021 у справі № 459/3411/17. Відтак суд доходить висновку, що рішення про позбавлення батьківських прав відповідача відповідає якнайкращим інтересам дитини, не позбавляючи при цьому відповідача можливості за його бажанням піклуватися про дитину. Більше того, за правилами ст. 169 СК України позбавлений батьківських прав батько вправі звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав за умови зміни своєї поведінки, якщо це буде відповідати інтересам дитини. Крім цього, згідно з ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. При визначенні розміру аліментів суд виходить з такого. Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч. 1 ст. 191 СК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Так, мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні. Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2023 становить 2833 грн. При цьому відповідач не скористався процесуальним правом подати відзив та бути присутнім у судовому засіданні і надавати пояснення, а також не надав заперечень щодо позовних вимог та докази на підтвердження цих заперечень. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає справедливими та фінансово можливими для відповідача і достатніми для забезпечення належного рівня дитини сторін аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Так, при зверненні до суду з даним позовом позивачка сплатила судовий збір у сумі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією №7 від 03.03.2023. Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Також, приймаючи до уваги, що згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Outcome: approved