Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-14 00:00:00

представник позивача [PERSON] - адвокат Швець Д.Ю. звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, у якому просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивує тим, що шлюб між сторонами розірвано 30.04.2015 року, після чого відповідач перестав цікавитися життям дітей та брати участь у їх вихованні. Не виконував рішення про сплату аліментів та допустив виникнення заборгованості по сплаті аліментів. Останні роки відповідач почав агресивно спілкуватися як з позивачем, так і з дітьми, почав погрожувати та ображати дітей, часто на ґрунті патріотичної позиції дітей. Таким чином, відповідач не лише ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, а й застосовує психологічне насильство. З 24.02.2023 року позивач разом із дітьми покинули своє місце проживання у м. Херсоні та переїхали проживати у м. Львів як внутрішньо переміщені особи, а відповідач, будучи громадянином Російської Федерації, залишився у м. Херсон і погрожував, що після захоплення України забере дітей та буде виховувати їх по своїх переконаннях. Після деокупації м. Херсон, [PERSON] разом з окупантами покинув територію, підконтрольну Україні та продовжує погрожувати дітям. Діти перебувають на повному утриманні позивачки. Враховуючи наведене, позивач просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав та мотиві наведених у позові, просили позов задовольнити у повному обсязі. Представник третьої особи не заперечила щодо задоволення позовних вимог. Суд, ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача, який причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що стверджується матеріалами справи. Відповідач подав відзив на позов, у якому заперечив проти позовних вимог, вказав, що наведені у позові обставини не відповідають дійсності, відповідач любить дітей та не погоджується на позбавлення його батьківських прав. Зазначив, що на даний час існують певні труднощі у спілкуванні з дітьми, які створює позивач. Щодо сплати аліментів, то вказав, що до початку у нього була відсутня заборгованість по сплаті аліментів, однак із початком військових дій на території України у нього були перепони із переводом грошових коштів на рахунок виконавчої служби. Про великий розмір заборгованості дізнався згодом та погасив таку. Просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення позивача, її представника та представника третьої особи, вивчивши матеріали справи та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд прийшов до насипного висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959р.), «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». Статтями 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею ст. 150 Сімейного кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007р. № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як вбачається із матеріалів справи позивач 19.11.2022 року зареєструвала шлюб з чоловіком та змінила прізвище із [PERSON] на [PERSON] /свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] а.с.66/ Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стверджується долученими до матеріалів справи копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] /а.с. 7/ Згідно довідки від 09.01.2023 №1306-5002492744 [PERSON] , 1981 року народження взята на облік внутрішньо переміщеної особи з м. Херсон у м. Львів, де фактичним місцем її проживання є: [ADDRESS] Згідно довідки від 09.01.2023 №1306-5002492833 [PERSON] , 2009 року народження, законним представником якої є [PERSON] , взята на облік внутрішньо переміщеної особи з м. Херсон у м. Львів, де фактичним місцем її проживання є: [ADDRESS] Як вбачається із поданих стороною позивача платіжних документів, позивач несе витрати на харчування та одяг дітей, їхній відпочинок, медичні обстеження, навчання та розвиток /а.с.16-зворот - 53-зворот/ Відповідно до долученого до матеріалів справи висновку служби у справах дітей Суворовської районної у м. Херсоні ради щодо визначення місця проживання малолітніх [PERSON] , 2006 року народження та [PERSON] , 2009 року народження, від 2019 року, комісією з питань захисту прав дитини зроблено висновок про доцільність визначення місця проживання дітей з матір`ю [PERSON] /а.с.9 зворот/ Із долучених до матеріалів справи скріншотів з екрану мобільного телефону вбачається, що відповідач висловлюється ненормативною лексикою до позивача та до дітей, а також у спілкуванні із сином заявив свою підтримку дій російської федерації у війні з Україною /а.с.10-16/ Із змісту висновку Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування від 28.07.2023 р. вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] та малолітньої [PERSON] , [INFO] /а.с. 138-139/. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 12.12.2018 року збільшено розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 07 серпня 2015 року з [PERSON] , який народився [INFO] на користь [PERSON] , яка народилася [INFO] на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] до розміру 3000 /три тисячі/ гривень щомісячно з щорічною індексацією відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного, з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення найстаршою дитиною повноліття./а.с.62-65/ Як встановлено із долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, виданого Суворовським відділом державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), боржником [PERSON] було допущено заборгованість по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей згідно рішення Херсонського міського суду №766/21826/18 від 12.12.2018 року. У квітні 2023 року [PERSON] було сплачено заборгованість у розмірі 47000 гривень, залишок заборгованості по сплаті аліментів - 3000 гривень /а.с.82-84/. Згідно долучених до матеріалів справи копій квитанцій відповідачем [PERSON] залишок заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 3000 гривень було погашено. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч.1 ст. 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до правового висновку, висловленого у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 р. у справі № 572/1762/15-ц пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожен день її прострочення, а її нарахування не обмежується лише тим місяцем, у якому не проводилось стягнення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 року у справі 333/6020/16 дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та один відсоток. Як вбачається із поданого представником позивача розрахунку неустойки (пені) за несплату аліментів, такий проведено за період з лютого 2022 року по лютий 2023 року та розмір пені становить 34500,00 грн. Відповідач не спростував поданого стороною позивача розрахунку та не подав суду свого розрахунку неустойки /пені/ за прострочення сплати аліментів. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі. Виходячи з вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, враховуючи висновок Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування від 28.07.2023 р. щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] та малолітньої [PERSON] , [INFO] , суд приходить до переконання, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітнього сина [PERSON] та неповнолітньої доньки [PERSON] , оскільки вбачає свідоме нехтування ним своїх батьківських обов`язків щодо піклування про їхнє здоров`я, виховання, фізичний та духовний розвиток, навчання, матеріальне забезпечення, маючи при цьому реальну можливість спілкуватися з дітьми, брати участь у їхньому вихованні та утриманні, поважності причин невиконання обов`язків відповідач суду не навів, крім цього, як встановлено судом, спілкування відповідача із дітьми не сприяє вихованню дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, також відповідач допустив невиконання зобов`язання по сплаті аліментів, а тому позов підставний та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До матеріалів справи долучено квитанцію про сплату позивачем судового збору за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав при зверненні до суду із позовом у розмірі 1073,60 грн. Таким чином, відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1073 гривні 60 копійок за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав. На підставі п.3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тому, судовий збір за позовну вимогу про стягнення неустойки /пені/ за прострочення сплати аліментів слід стягнути із відповідача на користь держави.

Outcome: approved