Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та рух справи 02.05.2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дітей, у якому, з врахуванням позовної заяви з уточненими позовними вимогами, просив визначити місце проживання їхніх з [PERSON] неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з ним в [ADDRESS] . В обґрунтування позову посилається на те, що 06.08.2005 року між ним та [PERSON] був укладений шлюб, від якого вони мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .За час подружнього життя вони разом із дітьми проживали в квартирі [ADDRESS] , яка належить його батьку [PERSON] .Оскільки подружнє життя із Відповідачем не склалось з січня 2018 року шлюбні відносини між ними фактично припинені та рішенням Красилівського районного суду від 05.02.2019 року їхній шлюб розірваний.Після розірвання шлюбу Відповідач створила сім`ю з іншим чоловіком та переселилась на проживання до села Кузьмин. На даний час Відповідач проживає за межами України.В свою чергу, він залишився проживати із дітьми у вищезазначеній квартирі. У зв`язку із укладенням ним шлюбу із [PERSON] та народженням у них спільної дитини [PERSON] , [INFO] , він разом із дітьми від шлюбу з відповідачем - дочками [PERSON] та [PERSON] , переселились до будинку [PERSON] в [ADDRESS] , де проживають разом із [PERSON] , її дочкою від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] , їхнім спільним сином [PERSON] та його дочкою [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю. В зазначеному будинку створені дітям належні умови проживання, він відповідає санітарно-гігієнічним нормам, діти мають власні кімнати та повністю забезпечені усім необхідним. Таким чином, з лютого 2019 року він проживає із дочками [PERSON] та [PERSON] , самостійно виховує та повністю матеріально забезпечує їх, задовольняє усі їхні потреби, забезпечує належні умови їх проживання, фізичний, інтелектуальний, моральний, культурний, духовний і соціальний розвиток. Між ним та дочками [PERSON] і [PERSON] існує тісний психологічний контакт, вони розуміють один одного, діти повністю йому довіряють, люблять та поважають його, бажають проживати лише з ним.В свою чергу, Відповідач мало цікавиться життям дітей, не займається їх вихованням, не проявляє до них належної та достатньої материнської турботи та уваги.Однак, не зважаючи на викладене, Відповідач відмовляється документально оформити проживання їхніх дітей з ним,у зв`язку з чим, він не може зареєструвати їх місце проживання з ним та документально підтвердити цей факт. До того ж, менша дочка [PERSON] взагалі ніде не зареєстрована і без згоди відповідача або рішення суду про визначення місця її проживання він взагалі не може зареєструвати її місце проживання. Крім того, визначення та документальне оформлення місця проживання їхніх з відповідачем дітей з ним, суттєво полегшило б виконання ним батьківських обов`язків, а також захист їх інтересів.Зокрема, на даний час у нашій країні війна, а тому, з метою захисту життя та здоров`я дітей, у нього в будь-який момент може виникнути необхідність у вивезенні їх за межі України або ж переселення із ними в іншу місцевість в межах країни, а без нотаріально посвідченого письмового дозволу Відповідача, юридично оформити та здійснити це він не матиме можливості.При цьому, Відповідач не спілкується із ними та не повідомляє свого місця проживання, а тому за таких обставин, у разі виникнення вищезазначеної потреби, він за будь-яких обставин не зможе надати своїм дітям належного та дієвого захисту.Документальне посвідчення проживання дітей з ним також необхідне для повноцінного та безперешкодного виконання ним батьківських обов`язків щодо них, здійснення представництва та захисту їхніх інтересів, самостійного вирішення різних життєвих питань, навчання, місця проживання, лікування, тощо. За таких обставин, з метою документального посвідчення проживання неповнолітніх дочок [PERSON] та [PERSON] з ним, він вимушений звертатись із даним позовом до суду. 23.05.2023 року відкрито провадження у справі, та призначено її до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Ухвалою Красилівського районного суду від 23.05.2023 року задоволено клопотання позивача [PERSON] та прийнято нову редакцію позовної заяви у справі № 677/715/23, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування Щиборівської сільської Хмельницького району Хмельницької області, який зобов`язано надати суду висновок щодо доцільності визначення місця проживання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] у [ADDRESS] . 22.08.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 04.09.2023 року. Аргументи учасників справи Відповідач відзив на позов не подала. Позивач [PERSON] 22.06.2023 року подав до суду заяву, у якій, у зв`язку із зміною ним та дітьми місця проживання та переселення до нового місця проживання за адресою [ADDRESS] , просив прийняти позовну заяву у новій редакції, з уточненими позовними вимогами по даній справі, у якій він просив визначити місце проживання їхніх з [PERSON] дітей з ним в [ADDRESS] ; у зв`язку із новим місцем проживання, зважаючи на те, що можливе рішення у даній справі може вплинути на обов`язки органу опіки та піклування Щиборівської сільської ради, просив залучити вказаний орган до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору; витребувати органу опіки та піклування Щиборівської сільської ради письмовий висновок щодо доцільності визначення місця проживання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з ним у [ADDRESS] . У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, щодо ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Представник третьої особи органу опіки та піклування Красилівської міської ради Хмельницького району Хмельницької областіу судове засідання не з`явилася. Представник третьої особи органу опіки та піклування Щиборівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької областіБолюх І. 17.08.2023 року на виконання ухвали суду від 22.06.2023 року надав суду висновок органу опіки та піклування сільської ради щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] та неповнолітньої [PERSON] разом із батьком [PERSON] , який затверджений рішенням виконавчого комітету № 4 від 28.07.2023 року, та просив подальший розгляд справи проводити без участі представника органу опіки та піклування Щиборівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, враховуючи, що позовні вимоги орган опіки та піклування підтримує в повному обсязі. Відповідач, яка повідомлена про дату, час і місце судового засідання належним чином, в судове засідання повторно не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася в порядку ст. 128 ЦПК України через розміщення оголошення на сайті «Судова влада» (а.с. 60, 67), та шляхом надіслання судових повісток на останнє відоме зареєстроване місце проживання, (а. с. 61-62, 68-69), відзив на позов не подала та про причини неявки суд не повідомила. Суд доходить висновку про можливість розглянути справи без участі відповідача на підставі ч. 3 ст. 223 ЦПК України. Позиція суду Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. 21.09.2023 року суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов наступного висновку. Короткий зміст фактичних обставин справи Сторони - [PERSON] та [PERSON] з 06.08.2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 05.02.2019 року по справі № 677/1473/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] розірваний (а.с. 7). У шлюбі у сторін народилося дві дочки: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с 5,6). За час подружнього життя позивач та відповідач разом із дітьми [PERSON] та [PERSON] проживали в квартирі [ADDRESS] , яка належить [PERSON] - батьку позивача. Як стверджує позивач, після розірвання шлюбу відповідач створила сім`ю з іншим чоловіком, та переселилась на проживання до с. Кузьмин, а позивач з дітьми [PERSON] та [PERSON] залишився проживати у вказаній вище квартирі. З лютого 2019 року [PERSON] проживає із дочками [PERSON] та [PERSON] , самостійно виховує та повністю матеріально забезпечує їх. Відповідач відмовляється документально оформити проживання дітей з позивачем, у зв`язку з чим, він не може зареєструвати їх місце проживання з ним та документально підтвердити цей факт. Станом на 29.05.2023 року дочка сторін [PERSON] , [INFO] не має зареєстрованого місця проживання, що підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади № 2023/004055961 від 29.05.2023 року. (а.с. 32) Дочка сторін [PERSON] , [INFO] , станом на 15.05.2023 року значиться зареєстрованою у квартирі [ADDRESS] , де також зареєстрований і позивач, що підтверджується витягами з Реєстру територіальної громади № 2023/003722502 від 15.05.2023 року, № 2023/003721811 від 15.05.2023 року. (а.с. 32 зі звороту, а.с. 33) 07.07.2021 року позивач [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] (а.с. 31 зі звороту), від шлюбу з якою у нього народився син [PERSON] , [INFO] (а.с. 31). Позивач разом із дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , переселились до будинку дружини позивача [PERSON] в [ADDRESS] , де проживають однією сім`єю разом із [PERSON] , її дочкою від попереднього шлюбу [PERSON] , та спільним сином [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] . Будинок за адресою [ADDRESS] , належить на праві власності дружині позивача [PERSON] , що підтверджується договором дарування від 13.05.2008 року (а. с. 36), та містить чотири житлові кімнати, загальною площею 60,4 м2, допоміжні приміщення, загальною площею 43,6 м2. (а. с. 38-40) Станом на дату звернення до суду з даним позовом - 02.05.2023 року дочка сторін [PERSON] досягнула 17- річного віку, а дочка [PERSON] - 9-річного віку. На підтвердження позовних вимог позивач [PERSON] надав наступні документи: копію свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого 17.01.2006 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Красилівського районного управління юстиції у Хмельницькій області; копію свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого 29.04.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Красилівського районного управління юстиції у Хмельницькій області; копію рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 05.02.2019 року по справі № 677/1473/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу; копію технічних паспортів: на квартиру [ADDRESS] , та на будинок за адресою [ADDRESS] ; довідку № 17 від 15.03.2023 року ОСББ «Фрезія»; копію свого свідоцтва про народження та копію паспорта; копії свідоцтв про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 29.12.2021 року та [PERSON] серії [NUMBER] від 09.08.2010 року; витяги з Реєстру територіальної громади № 2023/004055961 від 29.05.2023 року, № 2023/003722502 від 15.05.2023 року та № 2023/003721811 від 15.05.2023 року; копію паспорта дружини [PERSON] ; копію договору дарування житлового будинку з надвірними будівлями, укладеного 13.05.2008 року між [PERSON] та [PERSON] . Рішенням № 4 від 28.07.2023 року виконавчого комітету Щиборівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області затверджено висновок служби у справах дітей та сім`ї Щиборівської сільської ради щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] та неповнолітньої [PERSON] , [INFO] разом із батьком [PERSON] , у [ADDRESS] . (а.с. 53) Згідно з вказаним висновком служби у справах дітей та сім`ї Щиборівської сільської ради за адресою [ADDRESS] створені усі необхідні умови для проживання дітей. Для дітей [PERSON] та [PERSON] відведена окрема кімната, де є 2 окремі ліжка, шафа для зберігання особистих речей та великий простір для гри. Кімната світла, велика, затишна. Крім [PERSON] та [PERSON] в сім`ї виховують ще двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Для усіх дітей в будинку передбачений особистий простір. [PERSON] має постійний дохід 20000 грн. Сім`я полюбляє активний відпочинок, практикують спільні велозаїзди. Під час телефонної розмови 24.07.2023 року начальника служби у справах дітей та сім`ї з [PERSON] , відповідач підтвердила, що фактичне проживання дітей - з батьком. Враховуючи положення ч. 3 ст. 160 СК України служба у справах дітей та сім`ї Щиборівської сільської ради питання щодо визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , визнала недоцільним. Враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 26.07.2023 року № 1, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] разом із батьком [PERSON] , у [ADDRESS] . (а.с. 54). Вказані обставини відповідачем не оспорені. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Згідно зі статтями 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років, неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Згідно з частинами 1 та 2 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом (ч. 2 ст. 29 ЦК України). Згідно з ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом (ч. 2 ст. 29 ЦК України). Згідно з абзацом 2 частини 2 статті 13 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вільний вибір місця проживання обмежується щодо осіб, які не досягли 14-річного віку. Частина друга статті 47 ЦПК України надає можливість неповнолітнім особам віком від 14 до 18 років особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом. Аналогічно відповідно до частини першої статті 18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг 14 років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу, а частиною четвертою статті 152 СК України визначено право дитини на звернення за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років. У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 161 СК України визначено порядок вирішення спору між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини. Згідно з ч. 2 ст. 161 СК України під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, згідно з частиною третьою статті 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до роз`яснень, які були надані Верховним Судом України в п. 18 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Таким чином, у разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом, проте при вирішенні вказаного питання, що стосується дитини, яка досягла чотирнадцяти років, слід керуватися частиною третьою статті 160 СК України та положеннями статті 29 ЦК України. Отже, чинним законодавством не передбачені підстави для визначення судом місця проживання з батьком (матір`ю) неповнолітньої дитини, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з копією свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO] , тобто вона досягла чотирнадцятирічного віку [INFO] , а, відтак, з цього часу втратила статус малолітньої дитини. Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] в частині визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , задоволенню не підлягає, оскільки неповнолітня дочка сторін [PERSON] досягнула того віку, з якого законодавство надає їй можливість самостійно вибирати місце проживання. Вказаний висновок суду узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, зробленими у постанові від 12.11.2018 року по справі № 344/16920/16-ц та у постанові від 25.01.2018 року по справі № 537/5119/15-ц. Згідно з ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Частинами 5 та 6 вказаної статті СК України визначено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суду надано висновок органу опіки та піклування Щиборівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, згідно з яким орган опіки та піклування визнав за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] разом із батьком [PERSON] у [ADDRESS] . Суд вважає вказаний висновок органу опіки та піклування Щиборівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, обґрунтованим і таким, що не суперечить інтересам малолітньої дитини [PERSON] . Як встановлено у судовому засіданні, малолітня [PERSON] не має зареєстрованого місця проживання. Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» батьки або інші законні представники зобов`язані задекларувати або зареєструвати місце проживання (перебування) новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Такий же обов`язок батьків або інших законних представників закріплений у абз. 2 п. 5 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 року № 265. Згідно з ч. 4. ст. 5 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» задекларованим або зареєстрованим місцем проживання (перебування) дитини віком від 10 до 14 років є задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) її батьків або інших законних представників чи одного з них, з яким проживає дитина, за згодою іншого з батьків або законних представників, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує стосовно дитини функції опікуна. Зважаючи на вказане, а також те, що малолітня дочка сторін [PERSON] на час звернення позивача до суду з даним позовом та на момент ухвалення даного рішення досягнула 9-річного віку, не має зареєстрованого місця проживання, а сторони не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, враховуючи встановлені судом обставини, зокрема, те, що: шлюб між сторонами розірвано, відповідач [PERSON] проживає окремо, сторони створили власні сім`ї, їхні спільні діти залишились проживати з позивачем, який тривалий час проживає та самостійно опікується дітьми; визначення місця проживання дитини [PERSON] з позивачем [PERSON] у [ADDRESS] органом опіки та піклування визнане доцільним, суд доходить висновку, що для повноцінного та безперешкодного виконання позивачем батьківських обов`язків щодо малолітньої [PERSON] , в тому числі і для можливості виконання вимог законодавства щодо реєстрації місця проживання дитини, здійснення представництва та захисту її інтересів, необхідно визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з позивачем [PERSON] в [ADDRESS] . Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На стягненні судових витрат позивач не наполягає, у позовній заяві просив понесені ним судові витрати по сплаті судового збору з відповідача не стягувати. Користуючись принципом диспозитивності, визначеним ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, а тому підстав для стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача не вбачається. Враховуючи викладене та

Outcome: partial