Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

15.08.2017 [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] : - заборгованість за договором позики від 06 жовтня 2016 року у розмірі 300 000, 00 грн, - проценти за користування позикою в розмірі - 53\~654, 79 гривень, - індекс інфляції за час прострочення боргу - 23\~100,00 гривень, - у відшкодування моральної шкоди - 10 000, 00 гривень. 29.05.2019 [PERSON] звернувся із зустрічним позовом до [PERSON] , у якому просить визнати недійним договір позики від 06 жовтня 2016 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] . Обґрунтування первісного позову На обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що 06 жовтня 2016 року між ним та [PERSON] укладено письмовий договір позики, предметом якого було передання у власність боржнику грошових коштів в розмірі 300 000 грн, що еквівалентно 11 587 доларів США за офіційним курсом НБУ на день укладення вказаного договору. 06 жовтня 2016 року [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 300 000, 00 гривень. Строк повернення позики встановлено договором до 10 листопада 2016 року. 09.08.2017 [PERSON] звернувся до [PERSON] з усною вимогою про повернення коштів, однак в зазначений термін і до теперішнього часу відповідач свого зобов`язанням не виконав. За порушення строків повернення позики відповідач зобов`язався за договором позики сплатити 24 % річних, від простроченої суми. За період з 10.11.2016 до 10.08.2017 борг за процентами становить 53 654, 79 грн. Крім того, з 10.11.2016 до 10.08.2017 інфляційні втрати на суму боргу складають 23\~100,00 гривень. Також неправомірними діями [PERSON] . [PERSON] було спричинено моральну шкоду, оскільки він отримав моральні, фізичні та психічні страждання, яку він оцінює в 10000 грн. Зустрічна позовна\~заява [PERSON] обґрунтована тим, що впродовж 2016 року [PERSON] перебував у фактичних трудових правовідносинах, без належного оформлення з Приватним підприємством «Торговий дім «Елінг», засновником і керівником якого являється [PERSON] . [PERSON] виконував трудову функцію оператора-логіста. Основним видом діяльності підприємства, на той момент, являлась дистрибуція морозива торгової марки «Лімо» та заморожених напівфабрикатів. Восени 2016 року з`ясувалося, що торгові агенти постачали продукцію приватного підприємства «Торговий дім «Елінг» до торгових мереж за схемою, яка дозволяла їм за рахунок власної знижки недодавати в касу підприємства виручку від продажу в повному обсязі, внаслідок чого відповідно до озвученої директором і засновником підприємства [PERSON] інформації, підприємство недоотримало біля 1,5 млн. грн виручки. Весь обсяг «недостачі» коштів був розподілений між всіма торговим агентами та оператором-логістом [PERSON] , оскільки хтось з працівників сказав під час проведення внутрішнього службового розслідування, що [PERSON] за певний процент виписував документи на товар із відповідною знижкою. Таким чином, на думку директора ПП «Торговий дім «Елінг» [PERSON] - [PERSON] привласнив собі 300\~000 грн, які були не внесені торговими агентами в якості виручки в касу підприємства. У жовтні 2016 року, під час цих подій, [PERSON] повідомив [PERSON] , як директора ПП «Торговий дім «Елінг», що має наміри звільнитися з роботи. Після такого повідомлення, [PERSON] та його заступники [PERSON] та [PERSON] зачинили [PERSON] в кабінеті директора та за допомогою психічного насильства, яке виражалося у погрозах фізичного насильства, обіцянок порушення відносно нього кримінального провадження і надовго «засадити», обіцянках оприлюднити факти крадіжки, яке тривало понад 3 години, під суттєвим психічним тиском змусили [PERSON] написати розписку в одержанні грошових коштів в сумі 300000,00 (триста тисяч) гривень особисто у [PERSON] та підписати готовий договір позики. Після того як у них в руках були підписані [PERSON] документи, його завірили, що з ситуацією з привласненням грошей торговими агентами керівництво ПП «Торговий дім «Елінг» розбереться, і якщо буде встановлено непричетність [PERSON] до цієї схеми - ніхто ніяких претензій фінансового характеру не буде мати. Тривалий час до [PERSON] ніхто не звертався, тому він був впевнений, що з ситуацією розібралися, а підписані ним документи були знищені, як і було обіцяно зі сторони [PERSON] . У зустрічній позовній заяві [PERSON] посилається на ст. ст. 215, 231 ЦК України. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 13.09.2017 у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] було відкрито загальне позовне провадження. 29.11.2017 судом постановлено ухвалу по забезпечення позову, якою накладено арешт на 1/2 частку квартири [ADDRESS] загальною площею 34,3 кв.м (реєстраційний номер майна 3309748), що належить на праві приватної власності [PERSON] . Ухвалою від 10.04.2018 у справі закрито підготовче провадження. 31.05.2018 постановлено заочне рішення, яким позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Ухвалою суду від 15.02.2019 заочне рішення було скасоване, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 29.05.2019 прийнято до спільного розгляду із первісним позовом зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання недійним договору позики. Ухвалою суду від 04.10.2019 у справі призначено судову психолого-лінгвістичну експертизу, провадження у справі зупинено. У зв`язку із виходом у відставку судді [PERSON] справу передано на повторний автоматизований розподіл. Ухвалою суду від 01.10.2020 справу прийнято до свого провадження головуючим-суддею Хуторною І.Ю. та провадження у справі поновлено. Ухвалою суду від 08.12.2020 у справі призначено комплексну психолого-лінгвістичну експертизу. Ухвалою суду від 08.12.2020 закрито підготовче провадження. Ухвалою суду від 05.05.2021 за призначеною судом комплексною психолого-лінгвістичною експертизою, визначено іншу експерту установу, провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 22.07.2021 провадження у справі поновлено. Ухвалою суду від 04.11.2021 у справі перепризначено експертизу. Призначено комплексну почеркознавчу та лінгвістичну експертизи, провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 30.12.2021 у справі поновлено провадження. Ухвалою суду від 09.02.2022 уточнено питання, які поставлені перед експертами, задоволено клопотання експерта, провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 30.05.2023 провадження у справі поновлено. У судове засідання сторони та їх представники, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду не прибули. Від позивача за первісним позовом [PERSON] надійшло клопотання із проханням справу слухати за його відсутності, свої позовні вимоги підтримав, проти задоволення зустрічного позову заперечив. Розгляд справи проведено за відсутності сторін. Дослідивши докази, з`ясувавши обставини справи, суд доходить висновку, про часткове задоволення первісного позову та відмову в задоволенні зустрічного позову, з таких підстав. Щодо зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання недійним договору позики Пред`являючи зустрічний позов [PERSON] вказав, що договір позики від 06 жовтня 2016 року був укладений ним проти його волі, під впливом психологічного насильства [PERSON] та його заступників. Згідно з вимогами статей 202-204 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно зі статтею 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. У пункті 21 постанови Пленуму Верхового Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що при вирішенні спорів про визнання недійсним правочину, вчиненого особою під впливом насильства (стаття 231 ЦК України), судам необхідно враховувати, що насильство має виражатися в незаконних, однак не обов`язково злочинних діях. Насильницькі дії можуть вчинятись як стороною правочину, так і іншою особою - як щодо іншої сторони правочину, так і щодо членів її сім`ї, родичів тощо або їх майна. Факт насильства не обов`язково має бути встановлений вироком суду, постановленим у кримінальній справі. Під насильством слід розуміти заподіяння учасникові правочину фізичних або душевних страждань з метою примусити укласти правочин. Насильство породжує страх настання невигідних наслідків. На відміну від насильства, погроза полягає в здійсненні тільки психічного, але не фізичного впливу, і має місце при наявності як неправомірних, так і правомірних дій. Погроза може бути підставою для визнання правочину недійсним, коли з обставин, які мали місце на момент його вчинення випливає, що відмова учасника правочину від його вчинення могла спричинити шкоду його законним інтересам. Свідок [PERSON] , рідний брат відповідача-позивача пояснив, що йому відомо, що брат написав розписку та цей борг йому нав`язали. Він із братом працював на фірмі Ткача та були «розбірки» із менеджерами. Без його відома вони зустрілися із братом та брат написав цю розписку. [INFO] померла їх мати. Квартира зареєстрована на нього та брата та проживає там він (свідок). Брат проживає у Хмельницькому. Брат в жовтні 2016 року не потребував грошових коштів. За характером брат добрий, відзивчивий та спокійний. Проте із ним, як братом, він може бути запальним. Відносини [PERSON] та [PERSON] були як директора та підлеглого. У брата та Ткача спільних інтересівв не було. Про існування боргу він дізнався, коли [PERSON] прийшов на роботу виконавчий лист та той розповів про борг. Він не був очевидцем укладення боргу. Якби кошти були передані, він би знав. До нього претензійвід Ткача не було. Претензії були до брата та інших осіб, які працювали в офісі. Свідок [PERSON] пояснив, що працював разом із відповідачем-позивачем. Пояснив, що він був присутній при переданні грошових коштів від Ткача до [PERSON] . Це було в жовтні 2016 року. При ньому писалася розписка. Там було 300\~000 грн. Грошові кошти були запаковані із банківською стрічкою, тому не перераховували. Він хотів поліпшити свої житлові умова, купити квартиру, а квартиру, яка залишилася після смерті матері продати та відразу повернути [PERSON] грошові кошти. [PERSON] мав для купівлі квартиру та на неї просив грошові кошти. Тиску на [PERSON] не було. [PERSON] був у піднесеному стані. Збулася його мрія щодо придбання житла. Щодо недостачі на підприємстві, то такого не було. [PERSON] працював на такій посаді, що він не міг створити якусь недостачу. Написання розписки відбулося поза робочим часом, ввечері, у житлі за місцем прописки Ткача. Свідок [PERSON] , товариш [PERSON] пояснив, що він працював раніше під керівництвом Ткача. Із [PERSON] він працював. Він знає, що [PERSON] заборгував [PERSON] 300\~000 грн, які [PERSON] позичив на місяць. Написання розписки відбулося ввечері, при його присутності, вдома в Ткача. Писав розписку [PERSON] в кухні. Він взяв пакет з грошима та пішов. Через якийсь період йомустало відомо, що коштів [PERSON] не повернув. Грошові кошти [PERSON] брав для купівлі квартири. Гроші він мав віддати після продажу квартири, яка належала йому та братові. Під час написання розписки та отримання грошових коштів [PERSON] був у гарному настрої. Такого, щоб на підприємстві були якісь нестачі не було. Примусу не [PERSON] не було. Писав [PERSON] розписку на Червоній горі, квартира на першому поверсі, перший під`їзд. Купюри були по 200 грн та перемотані плівкою. Вважає, що історія [PERSON] про недостачі та тиск на нього є придуманою. Посада [PERSON] була такою, що він друкував праси та він не мав доступу до фінансових обігів, активів. [PERSON] спокійний, веселий та компанійський. Відповідно до висновку експертів КНІСЕ від 19.05.2023 № 34776/34777/21-32/34778/21-36 рукописний текст, що починається зі слів: « [PERSON] , [PERSON] ,....» та закінчується словами: «...06 жовтня 20016 р. [PERSON] » у розписці від 06.10.2016, складеній від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] виконаний [PERSON] . Діагностичні ознаки, які свідчили б про виконання рукописного тексту, що починається зі слів: « [PERSON] , [PERSON] ,....» та закінчується словами: «...06 жовтня 2016 р. [PERSON] » у розписці від 06.10.2016 складеній від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] . [PERSON] під впливом збиваючих факторів (природних штучних, зокрема, під впливом психічного тиску на нього), відсутні. Підпис від імені [PERSON] , що міститься праворуч від рукописного запису « [PERSON] » у нижній частині розписки від 06.10.2016, складеної від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] виконаний [PERSON] . Діагностичні ознаки, які свідчили б про виконання підпису від імені [PERSON] , що міститься праворуч від рукописного запису « [PERSON] » у нижній частині розписки від 06.10.2016, складеної від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] [PERSON] під впливом збиваючих факторів (природних, штучних, зокрема під впливом психічного тиску на нього), відсутні Рукописний запис « [PERSON] »що міститься в графі «Підписи:» у рядку «ПОЗИЧАЛЬНИК» на лицевій стороні договору позики від 06.10.2016 укладеного між [PERSON] та [PERSON] виконаний [PERSON] . Діагностичні ознаки, які свідчили б про виконання рукописного запису « [PERSON] », що міститься в графі «Підписи:» у рядку «ПОЗИЧАЛЬНИК» на лицевій стороні договору позики від 06.10.2016, укладеного між [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] під впливом збиваючих факторів (природних, штучних, зокрема під впливом психічного тиску на нього), відсутні. Підпис від імені [PERSON] , що міститься в графі «Підписи» у рядку «ПОЗИЧАЛЬНИК» на лицевій стороні договору позики від 06.10.2016 виконаний [PERSON] . Діагностичні ознаки, які свідчили б про виконання підпису від імені [PERSON] , що міститься в графі «Підписи:» у рядку «ПОЗИЧАЛЬНИК» на лицевій стороні договору позики від 06.10.2016, укладеного між [PERSON] та [PERSON] під впливом збиваючих факторів (природних, штучних, зокрема під впливом психічного тиску на нього відсутні. Таким чином, висновком експерта та показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] доводиться, що при написанні [PERSON] розписки від 06.10.2016 про отримання грошових коштів від [PERSON] та підписання договору позики від 06.10.2016 будь-якого тиску на [PERSON] не чинилося. До того ж [PERSON] не звертався до поліції із приводу неправомірних дій щодо нього зі сторони [PERSON] , які полягали у примусі до написання розписки та підписання договору позики. Суд зазначає, що лише показання одного свідка рідного брата [PERSON] , який не був очевидцем укладання договору, та ймовірно є заінтересованою у вирішення даного спору, який стосується грошових інтересів його рідного брата, не можуть бути достатнім доказом на підтвердження факту укладання договору позики від 06.10.2016 під впливом фізичного чи психологічного тиску. Таким чином, зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору позики від 06.10.2016 є безпідставними та задоволенню не підлягають. Щодо первісного позову [PERSON] до\~ [PERSON] про\~стягнення боргу\~за договором\~позики,\~процентів за\~користування позикою, інфляційних втрат, відшкодування моральної шкоди Судом встановлено, що 06 жовтня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримав в позику від [PERSON] грошові кошти в розмірі 300000 грн зі строком повернення до 10 листопада 2016 року. У разі несвоєчасного повернення коштів [PERSON] зобов`язався сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 24 % річних від простроченої суми. Факт отримання коштів підтверджено письмовою розпискою (а.с. 9, 10). Відповідно до статей 1046, 1047 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку ( частина перша статті 509 ЦК України). За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із статтею 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку (стаття 545 ЦК України). Той факт, що борг за договором позики відповідачем не повернутий, окрім самих пояснень [PERSON] , свідчить наявний у позивача оригінал розписки, що міститься в матеріалах справи. Отже, із [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 300\~000 грн боргу за договором позики від 06 жовтня 2016 року У відповідності із ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сторонами погоджено інший розмір процентів за ст. 625 ЦК України, який складає 24 % річних. [PERSON] нараховано [PERSON] 24 % річних на суму боргу 300\~000 грн за період із 10.11.2016 до 10.08.2017 - в розмірі 53654, 79 грн та інфляційне збільшення боргу за період із 10.11.2016 до 10.08.2017 - 23100 грн. Відповідачем не спростовано розмір нарахувань. Судом не встановлено, що розмір процентів обраховано невірно та що розмір інфляційних втрат боргу 300\~000 грн за період із 10.11.2016 до 10.08.2017 є меншим ніж 23100 грн. За таких встановлених обставин, із [PERSON] на користь [PERSON] також слід стягнути 24 % річних на суму боргу 300\~000 грн за період прострочення сплати із 10.11.2016 до 10.08.2017 - в розмірі 53654, 79 грн та інфляційне збільшення боргу за період із 10.11.2016 до 10.08.2017 в розмірі 23100 грн. У частині вимог [PERSON] , про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень, суд відмовляє із таких підстав. Статтею 23 ЦК України, встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У відповідності до роз`яснень, які містяться в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» ( з наступними змінами і доповненнями), при розгляді питань відшкодування моральної шкоди суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягає наявність такої шкоди. Судом встановлено, що між сторонами склалися правовідносини по виконанню боргових зобов`язань за договором позики. Договором позики, укладеним між сторонами, не передбачено обов`язку сторін по відшкодуванню моральної шкоди позичальником у разі неповернення боргу. Крім того, під час розгляду справи позивач не надав жодних доказів в підтвердження спричинення йому моральної шкоди діями відповідача через неповернення боргу. Тому, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення вимог позивача в частині стягнення моральної шкоди. За таких обставин суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] , та стягує на його користь із [PERSON] борг за договором позики від 06.10.2016 у розмірі 376 754, 79 грн. Відповідно до ч. 7 ч.8 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином витрати [PERSON] по сплаті судового збору підлягають стягненню з [PERSON] , пропорційно до задоволених вимог, в розмірі 3\~767, 55 грн.

Outcome: partial