Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

До суду надійшла справа за позовом [PERSON] до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», третя особа: [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивач звертаючись до суду з зазначеним позовом просить поновити строк позовної давності у зв`язку з поважністю його пропуску та стягнути з відповідача на його користь відшкодування: матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 129706,12; витрат на евакуацію в розмірі 15000,00; витрат на зберігання пошкодженого транспортного засобу в розмірі 13800 гривень; судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13000,00 гривень; судового збору в розмірі 1585,07 гривень. Ухвалою від 28 березня 2023 року відкрито провадження по справі, встановлений загальний порядок розгляду справи. 17.04.2023 року надійшов відзив на позов, в якому начальник адміністрації Одеського морського порту просив відмовити [PERSON] у задоволенні позову в повному обсязі, з підстав викладених у відзиві. А у разі задоволення позову просив надати право на залишки автомобіля ДП «АМПУ». Крім того, 17.04.2023 року від відповідача надійшла заява про застосування позовної давності. Ухвалою від 30 серпня 2023 року закрито підготовче судове засідання та призначена справа до розгляду по суті. В судове засідання з`явився представник позивача та підтримав позовні вимоги, просив задовольнити в повному обсязі, надав заяву в якій вказав, що репліки відсутні. В судове засідання 19.09.2023 року представники відповідача не з`явилися, звернулись з заявами про проведення судового засідання у їх відсутність, та підтримали пояснення, які подані раніше, просили в задоволенні позову відмовити. В судове засідання третя особа, яка не заявляла самостійних вимог [PERSON] не з`явився. [PERSON] про дату судового засідання був повідомлений належним чином, однак, згідно долученого до матеріалів справи витягу з Наказу №77 від 28.03.2022 року командира в/ч [NUMBER] , [PERSON] з 28.03.2022 року перебуває в лавах ЗСУ. Неявка третьої особи, яка не заявила самостійних вимог не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 березня 2019 року о 12 годині 50 хвилин [PERSON] , керуючи транспортним засобом, а саме екскаватор-навантажувачем «JCB 4CX SITEMASTER», номерний знак [NUMBER] , під час руху по шляхопроводу Одеського морського торгівельного порту заднім ходом, не звернувся за допомогою до сторонньої особи, не пересвідчився в безпечності маневру, в результаті чого скоїв зіткнення з вантажним автомобілем «КАМАЗ 5410» номерний знак [NUMBER] з прицепом «VAN HOOL» номерний знак [NUMBER] , який після зіткнення продовжив рух по інерції та скоїв наїзд на транспортний засіб «МАЗ» номерний знак [NUMBER] . В результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а громадянин [PERSON] отримав тілесні ушкодження. Зазначена подія була зафіксована співробітниками поліції та кваліфікована як порушення\~п. 10.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність заст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 21 січня 2020 року, яка залишена без змін постановою Одеського апеляційного суду від 21.02.2020 року, [PERSON] визнано винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення\~та провадження закрито. Постанова набрала законної сили. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24 березня 2022 року у справі №522/11124/20 призначено судову автотоварознавчу експертизу по справі за позовом\~\~ [PERSON] до Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», третя особа [PERSON] про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 28 серпня 2021 року експертом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України наданий висновок № 21-2360 автотоварознавчої експертизи по дослідженню автомобіля КАМАЗ-5410, д/н [NUMBER] , пошкодженого в результаті ДТП яка сталась 22.03.2019 року та надані наступні висновки: 1.Ринкова вартість транспортного засобу КАМАЗ 5410, реєстраційний номер [NUMBER] , 1988 року випуску, на дату пошкодження (22.03.2019) без урахування пошкоджень отриманих внаслідок ДТП, становить 129706,12 гривні. 2.Коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу КАМАЗ 5410, номерний знак [NUMBER] становить Ез=0,70. 3.\~Проведення ремонтних відновлювальних робіт транспортного засобу «КАМАЗ 5410», реєстраційний номер [NUMBER] , 1988 року випуску, пошкодженого в результаті ДТП від 22.03.2019, згідно технології зводу-виробника позбавлено технічного сенсу. 4.Вартість матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «КАМАЗ 5410», реєстраційний номер [NUMBER] , становить 129706,12 гривень. Власником пошкодженого автомобіля «КАМАЗ 5410», реєстраційний номер [NUMBER] , 1988 року випуску є позивач [PERSON] . Відповідно до ст.102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Висновок № 21-2360 автотоварознавчої експертизи по дослідженню автомобіля КАМАЗ-5410, д/н [NUMBER] відповідає встановленим законодавчим вимогам. Відповідно\~ст. 1166 Цивільного кодексу України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.\~Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Згідно частини 2\~статті 1187 Цивільного кодексу України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В порядку ч. 5\~ст. 1187 Цивільного кодексу України\~особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1)шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (ч.1\~ст. 1188 ЦК України). В порядку ч. 1\~ст. 1172 ЦК України\~юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Транспортний засіб екскаватор-навантажувач «JCB 4CX SITEMASTER», номерний знак [NUMBER] на праві власності належить ОФ ДП «АМПУ», а [PERSON] керував цим транспортним засобом, оскільки виконував трудові обов`язки. В свою чергу Одеська філія ДП «АМПУ» є філією ДП «Адміністрація морських портів України». Філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення (частини перша-третя статті 95 ЦК України). Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності (частина четверта статті 95 ЦК України). ЦПК України не встановлюється спеціальних вимог щодо довіреності керівника відокремленого підрозділу. Підставою видачі такої довіреності буде виступати акт органу юридичної особи про призначення фізичної особи керівником філії або представництва. Довіреність керівника відокремленого підрозділу має комплексний характер. У частині першій статті 237ЦК України прямо передбачено, що представник має право або зобов`язаний вчиняти тільки правочини (хоча, наприклад, допускаються винятки відносно, отримання заробітної плати, представництва акціонерів). Всі інші дії не охоплюються цивільним законодавством і регулюються іншими нормами, або взагалі позбавлені такого. До них відносяться й дії щодо процесуального представництва. Від імені юридичних осіб має право виступати керівник відокремленого підрозділу, а не сам підрозділ, адже поміж керівником і юридичною особою існують відносини представництва і його повноваження підтверджуються довіреністю юридичної особи. Процесуальні повноваження керівника відокремленого підрозділу мають бути вказані у довіреності юридичної особи. З урахуванням цивільно-правового положення філій та представництв недопустимою є участь відокремлених підрозділів у певних процесуальних відносинах, оскільки це суперечить цивільно-правовій природі відокремленого підрозділу, як складової частини юридичної особи, що його створила. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що філії та представництва, які не є юридичними особами, не наділені цивільною процесуальною дієздатністю та не можуть виступати стороною у цивільному процесі За таких обставин, оскільки [PERSON] перебував у трудових відносинах Одеською філією Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», а тому в силу вимог\~ст. 1172 ЦК України\~ДП «Адміністрація морських портів України» є особою відповідальною за відшкодування завданої позивачу [PERSON] шкоди в розмірі 129706,12 гривні, згідно висновку судової експертизи. В той же час, дослідивши матеріали справи та заяви відповідача, суд вважає, що строк позовної давності пропущений позивачем з поважних причин підлягає поновленню та позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі\~статтею 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта\~статті 267 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях\~252,\~255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа довідалася або повинна була довідатись про це порушення) чинники. Тобто, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України). Якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК Україниі вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму). Суд зазначає, що позивач [PERSON] дізнався про порушення його права в день заподіяння йому матеріальної шкоди шляхом пошкодження належного йому на праві власності транспортного засобу, тобто 22.03.2019 року. Разом з тим, докази винуватості в пошкодженні даного транспортного засобу [PERSON] були отримані в ході судового розгляду справи про адміністративне правопорушення лише 21.02.2020 року, коли судом апеляційної інстанції, рішення Приморського районного суду м.Одеси про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП залишено без змін. В подальшому, враховуючи, що заподіювач матеріальної шкоди [PERSON] на час її заподіяння був працівником Одеської філії ДП «АМПУ», позивач звернувся з цивільним позовом про відшкодування заподіяної шкоди саме до Одеської філії ДП «АМПУ» (справа №522/11124/20). Відповідач Одеська філія ДП «АМПУ» приймав участь у судовому розгляді цивільної справи №522/11124/20, більш того за його клопотанням було призначено судову автотоварознавчу експертизу і складено Висновок №21-2360 від 28.08.2021 року. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01.08.2022 року позовну заяву [PERSON] задоволено і стягнуто з ОФ ДП «АМПУ» відшкодування заподіяної шкоди. Розгляд Приморським районним судом м. Одеси цивільної справи №522/11124/20 за позовом [PERSON] до ОФ ДП «АМПУ» тривав більше ніж 2 роки. За час розгляду справи ОФ ДП «АМПУ» не заявляла про те, що є неналежним відповідачем у цьому провадженні, про що зазначив і Одеський апеляційний суд в своїй додатковій постанові від 13.02.2023 року розподіляючи судові витрати у цій справі. Крім того, і в апеляційній скарзі на рішення у цивільній справі №522/11124/20 Одеська філія ДП «АМПУ» не ставила питання щодо неналежного відповідача. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 08.11.2022 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01.08.2022 року скасовано з підстав неналежності відповідача, до якого заявлено позов. Позивач [PERSON] про скасування рішення у справі №522/11124/20 дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень і не отримав копію постанови станом на дату подання позову, який є предметом даного провадження. Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини 5 статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності. Питання поважності причин пропущення позовної давності (наявність обставин, які з об`єктивних, незалежних підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову) вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини. При вирішенні питання про захист порушеного права, у разі пропущення позовної давності суд: а) у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які обґрунтовують поважність причин пропущення позовної давності; б) вирішує дане питання у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини; в) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставини справи в їх сукупності,

Outcome: partial