Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу між нею та відповідачем [PERSON] , посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося. Між ними припинилися шлюбні стосунки. Вони припинили вести спільне господарство. Шлюб існує формально, а тому просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності. Щодо задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив: [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 02 вересня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 02.09.2014 року. У даному шлюбі у сторін народилося троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.03.2015 року, син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.04.2019 року та дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.03.2022 року. Судом з`ясовано, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, вони втратили почуття взаєморозуміння та любові один до одного, стали чужими людьми. Сумісне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Шлюб існує лише формально. Відповідно до вимог ст. ст.\~111,\~112 СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Згідно із ч.1\~ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1\~ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частини третьої та четвертої\~статті 56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. За таких обставин, суд вважає, що шлюб слід розірвати так, як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки порушує її особисті права та законні інтереси. Згідно постанови Верховного суду від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Відповідач не подавав до суду своїх заперечень відносно проживання спільних дітей разом із матір`ю, доказів наявності спору щодо питання про залишення проживання дітей з матір`ю у справі відсутні, а тому позовні вимоги в чатині залишення проживання дітей разом із позивачем також підлягають до задоволення. \~На підставі наведеного та

Outcome: approved