Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

09.08.2023 року заявник [PERSON] звернулась до суду із вказаною заявою. В обґрунтування поданої заяви [PERSON] зазначила, що вона є дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, входить земельні ділянки та житловий будинок по [ADDRESS] . [PERSON] вказала, що вона зареєстрована в м. Запоріжжі, проте у 2021 році переїхала на постійне місце проживання до своєї матері [PERSON] для догляду за нею. Вона вела побут та займалась господарством у будинку матері, займалась її похованням після смерті. У зв`язку із тим, що зареєстроване місце проживання заявника знаходиться в м. Запоріжжя, а не в будинку, де заявник на час відкриття спадщини постійно проживала разом із матір`ю, 22.06.2023 року нотаріус відмовив заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через пропущення строку на прийняття спадщини. Просить суд встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] разом із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , станом на час відкриття спадщини, в будинку [ADDRESS] . 14.08.2023 року суддя відкрив у справі окреме провадження та призначив судове засідання. В судовому засіданні заявник [PERSON] просила суд заяву задовольнити, пояснила, що в квітні 2021 року вона переїхала проживати до своєї матері в с. Давидівка, де мешкала постійно. [INFO] матір померла. Вона повернулась до м. Запоріжжя у вересні 2022 року. Заінтересована особа [PERSON] направив суду письмове пояснення, в якому зазначив, що [PERSON] є його рідною сестрою, а [PERSON] є його матір`ю. Він підтвердив обставини, зазначені у позові, вказав, що [PERSON] дійсно проживала на момент смерті [PERSON] разом із матір`ю. Проти задоволення заяви не заперечував. Заінтересована особа секретар Якимівської селищної ради Мелітопольського району Запорізької області Селищев Р. направив до суду заяву, в якій просив суд розглядати заяву за відсутності представника селищної ради. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. До такого висновку пришов Верховний Суд у постанові від 10.01.2019 року по справі №484/747/17. Судом встановлено, що [PERSON] є дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 10, 14, 15). Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, спадкоємці із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не звертались (а.с. 12). Приватний нотаріус Запорізького міського округу Саламатова М.В. надала заявнику [PERSON] роз`яснення про те, що їй необхідно звернутись до суду, оскільки шестимісячний строк подання заяви про прийняття спадщини закінчився (а.с. 11). Місцем реєстрації заявника [PERSON] є квартира [ADDRESS] (а.с. 8). Судом були досліджені докази проживання заявника разом із матір`ю на момент її смерті в будинку [ADDRESS] . Так, заявник надала довідку очільника Давидівської сільської ради [PERSON] про те, що [PERSON] здійснила поховання своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 13). В судовому засіданні були допитані свідки, які дали наступні показання. Так, свідок [PERSON] суду пояснив, що заявник є його дружиною. В 2021 році його теща [PERSON] захворіла, і [PERSON] переїхала доглядати за матір`ю в с. Давидівка. Будинок матері був постійним місцем проживання дружини. Він декілька разів приїжджав до дружини в с. Давидівка, привозив ліки та продукти харчування. На момент смерті [PERSON] , дружина проживала разом із своєю матір`ю. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона постійно проживала в с. Давидівка, її сусідкою була [PERSON] . В 2021 році [PERSON] захворіла, потребувала стороннього догляду, тому її дочка [PERSON] переїхала проживати до свої матері. Вона бувала вдома у [PERSON] , бачила, що [PERSON] там постійно проживає, займається господарством. На момент смерті [PERSON] , заявник [PERSON] проживала в будинку. Таким чином, в судовому засіданні на підставі досліджених доказів був встановлений факт постійного проживання [PERSON] разом із [PERSON] на час відкриття спадщини, а тому її заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved