Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

[PERSON] , в інтересах заявника [PERSON] звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , на строк 6 місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження: заборонити перебувати в місці проживання [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] строком на 6 місяців; заборонити наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] строком на 6 місяців; заборонити в будь-який спосіб спілкуватися з [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] строком на 6 місяців; заборонити вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] або контактувати з дитиною через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб строком на 6 місяців. Заявником зазначається, що [PERSON] є сином [PERSON] . Згідно із витягом з рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 11.03.2022 року № 230 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування та встановлення опіки» Заявнику надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування у зв`язку з тривалою хворобою матері, яка перешкоджає їй виконувати свої батьківські обов`язки, що підтверджується висновком ЛКК КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я» від 18.01.2022 року №6/3/2022р. та перебування батька Заявника [PERSON] під вартою. Виходячи із даного рішення, над Заявником встановлено опіку та призначено опікуном бабусю [PERSON] . Заінтересована особа [PERSON] систематично вчиняє психологічне насильство як до [PERSON] , чоловік законного опікуна дитини, так і до [PERSON] , так і безпосередньо до Заявника. Згідно відповіді Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області від 11.09.2023 року № 14911/108/46/04-2023 повідомлено, що на гр: [PERSON] , [INFO] , у період часу з 01.01.2020 року по 05.09.2023 року, неодноразово складалися адміністративні матеріали за ст. 173, 178, 182, 183, 173-2, 51 КУпАП, було складено матеріали, які скеровані до суду. Також, повідомлено, що [PERSON] притягувалась до кримінальної відповідальності за ч.4 ст.185 КК України. Також, 04.05.2023 року на [PERSON] було винесені термінові заборонні приписи серії АА №314097 та серії АА № 314098, строком на 10 діб. В свою чергу зазначено, що [PERSON] перебуває на активному профілактичному обліку як «Кривдник». Разом з тим, відповідно до форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 04.05.2023 року поліцейським Івано-Франківського РУП проведено оцінку ризиків, де встановлено, що Кривдник погрожував застосувати та/або застосував зброю або інші предмети, які можуть спричинити шкоду життю та здоров`ю постраждалої особи та/або її дітям. Також встановлено ризик того, що кривдник погрожував вбити постраждалу особу та/або її дітей, а також те, що поведінка кривдника вплинула на безпеку постраждалої особи та/або безпеку її дітей. В свою чергу, згідно відповіді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07.09.2023 року № 01-35/307/2023 постановою Івано-Франківського міського суду від 26.06.2023 року по справі №344/9245/23 Заінтересовану особу визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП; постановою Івано-Франківського міського суду від 03.07.2023 року по справі № 344/7381/23 Заінтересовану особу визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173 КУпАП. Також у провадженні вищезазначеного суду знаходяться на розгляді справи, а саме справа № 344/12982/23 за адміністративне правопорушення по ст. 178 КУпАП; справа № 344/14513/23 за адміністративне правопорушення по ст. 51 КУпАП; № 344/12982/23 за адміністративне правопорушення по ст. 178 КУпАП Заявник разом із законним опікуном [PERSON] потерпають від насильства зі сторони Заінтересованої особи [PERSON] вже протягом тривалого часу. Поведінка Заінтересованої особи негативно впливає на здоров`я малолітнього Заявника, який проживає разом із законним опікуном [PERSON] . Законний опікун [PERSON] неодноразово зверталася за захистом до правоохоронних органів, проте це не давало жодного результату. Заінтересована особа не змінила своєї поведінки, їй виносились офіційні попередження про недопустимість вчинення домашнього насильства, Заінтересована особа притягувалась до адміністративної відповідальності, що свідчить про систематичність вчинення насильства в сім`ї. На сьогоднішній час законний опікун [PERSON] боїться за своє життя та здоров`я та життя і здоров`я малолітнього Заявника через страх перед його матір`ю яка у будь-який час може завдати їм шкоду. Заінтересована особа вчиняє психологічне насильство щодо Заявника протягом тривалого часу, не зважає на заходи вжиті поліцією і судом. Після рішення суду вона і надалі погрожує Законному опікуну [PERSON] та Заявнику розправою та впевнена у своїй безкарності. Зважаючи на це, Законний опікун [PERSON] переконана, що вірогідність продовження та повторного вчинення психологічного насильства Заінтересованою особою щодо неї та Заявника, а також настання тяжких наслідків для її здоров`я та здоров`я Заявника є дуже високою, і тому звертається до суду з заявою про видачу обмежувального припису оскільки попередні заходи вжиті поліцією та судом до Заінтересованої особи виявились неефективними та не захистили її від насильства Враховуючи наведене просить про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] строком на 6 місяців. Представник заявника в судовому засіданні підтримав подану заяву у повному обсязі, просив задовольнити вимоги заяви. Законний представник заявника в судовому засіданні просила суд заяву задовольнити. Суду пояснила, що [PERSON] періодично приходить до дитини. Так, вона приходила місяць тому, однак дитина не захотіла спілкуватися, після чого [PERSON] почала нецензурно висловлюватися. Крім того, [PERSON] приходила до дитини 2 дні тому, однак вона її не пустила до квартири. Вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо дитини відповідними органами не фіксувалися. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась. Повідомлення заінтересованої особи було здійснено на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада» на веб-сайті Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області. В судовому засіданні представник служби у справах дітей Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради суду пояснила, що Службі у справах дітей про факти вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо дитини [PERSON] не відомо. Так, відомі факти сварок в сім`ї, в якій проживає дитина та вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо опікуна дитини. Просили прийняти рішення в інтересах дитини. Заслухавши пояснення представника заявника, законного представника заявника, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 05.12.2014 року. Згідно із витягом з рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 11.03.2022 року № 230 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування та встановлення опіки» надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тривалою хворобою матері [PERSON] , яка перешкоджає їй виконувати свої батьківські обов`язки, що підтверджується висновком лікарсько-консультативної комісії КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я» від 18.01.2022 р. № 6/3/2022 р., перебуванням батька [PERSON] під вартою, що підтверджується ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.02.2022 року, справа № 344/2789/22. Згідно п.2 зазначеного вище рішення від 11.03.2022 року № 230 встановлено опіку над малолітнім [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] призначивши опікуном бабусю [PERSON] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . З відповіді начальника Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області від 11.09.2023 року №14911/108/46/04-2023 на запит адвоката Микулича І. встановлено, що [PERSON] , [INFO] , у період часу з 01.01.2020 по 05.09.2023, неодноразово складалися атиіністративні матеріали за ст. 173, 178, 182, 183, 173-2, 51 КУпАП, після чого адміністративні матеріали були скеровані за належністю для прийняття рішення. Також гр. [PERSON] притягувалась до кримінальної відповідальності за 4. ст. 185 КК України. 04.05.2023 року на гр. [PERSON] було винесені термінові заборонні приписи серії АА № 314097 та серії АА №314098, строками на 10 діб. Крім того із зазначеного листа встановлено, що [PERSON] перебуває на активному профілактичному обліку як «Кривдник», однак факту насильства відносно гр. [PERSON] не було зафіксовано. Відповідно до форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 04.05.2023 року поліцейським Івано-Франківського РУП проведено оцінку ризиків, де встановлено, що [PERSON] щодо постраждалої особи [PERSON] погрожувала застосувати та/або застосував зброю або інші предмети, які можуть спричинити шкоду життю та здоров`ю постраждалої особи та/або її дітям. Також встановлено ризик того, що кривдник погрожував вбити постраждалу особу та/або її дітей; кривдник залякував, переслідував або погрожував постраждалій особі та/або дітям; а також те, що поведінка кривдника вплинула на безпеку постраждалої особи та/або безпеку її дітей. Відповідно до форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 04.05.2023 року поліцейським Івано-Франківського РУП проведено оцінку ризиків, де встановлено, що [PERSON] щодо постраждалої особи [PERSON] погрожувала застосувати та/або застосував зброю або інші предмети, які можуть спричинити шкоду життю та здоров`ю постраждалої особи та/або її дітям. Також встановлено ризик того, що кривдник залякував, переслідував або погрожував постраждалій особі та/або дітям; а також те, що поведінка кривдника вплинула на безпеку постраждалої особи та/або безпеку її дітей. 04.05.2023 року інспектором СПДН Івано-Франківського РУП ГУНП Волошенюк М.В. винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника [PERSON] , з якого встановлено, що 23.04.2023 року близько 14.00 год. за адресою: [ADDRESS] [PERSON] вчинила психологічне насильство відносно [PERSON] . Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком на 10 діб з 12.30 год. 04.05.2023 року та діє до 12.30 год.14.05.2023 року. 04.05.2023 року інспектором СПДН Івано-Франківського РУП ГУНП Волошенюк М.В. винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника [PERSON] , з якого встановлено, що 23.04.2023 року близько 14.00 год. за адресою: [ADDRESS] [PERSON] вчинила психологічне насильство відносно [PERSON] . Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком на 10 діб з 12.30 год. 04.05.2023 року та діє до 12.30 год.14.05.2023 року. З відповіді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07.09.2023 року № 01-35/307/2023 на запит адвоката Микулин І. встановлено, що постановою Івано-Франківського міського суду від 26.06.2023 року по справі №344/9245/23 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення - штраф в розмірі 10 (десять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; постановою Івано-Франківського міського суду від 03 липня 2023 року по справі № 344/7381/23, провадження № 3/344/3081/23 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення - штраф в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 51 (п`ятдесят одна) гривня. Також в провадженні судді Івано-Франківського міського суду Руденка Д.М. перебуває справа № 344/12982/23 про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.178 КУпАП. Рішень по справі не приймалось, судове засідання призначено о 09.06 год. 25.09.2023 року. В провадженні судді Івано-Франківського міського суду Руденка Д.М. перебуває справа № 344/12983/23 про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] ст. 173 КУпАП. Рішень по справі не приймалось, судове засідання призначено о 09.08 год. 25.09.2023 року. Крім цього, в провадженні судді Івано-Франківського міського суду Тринчука В.В. перебуває справа № 344/14513/23 про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.51 КУпАП. Рішень по справі не приймалось, судове засідання призначено о 13.00 год. 10.10.2023 року. Розділом IV глави 13 Цивільного процессуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно ч 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 28.04.2020 року винесеній за результатами розгляду справи № 754/11171/19. Верховний Суд у постанові від 14.01.2020 року винесеній у справі № 754/6995/19 зазначає, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Відповідно до ч.1 ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Як наголошує ч.2 ст.27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Відповідно до п.1 ч.1 ст.21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» постраждала особа має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого, що висвітлюється у рішенні ЄСПЛ «A.V. v. Ukraine», n. 68177, «Enea v. Italy» [GC], n. 55182, «Idalov v. Russia» [GC], 91183. Практика Європейського суду з прав людини у рішенні «Ireland v. the UK», наголошує на тому, що таке, що принижує гідність, поводження або покарання передбачає знущання, які мають викликати у жертви почуття страху, страждання і почуття власної неповноцінності, а також принизити її гідність. Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ висловленої у рішеннях «Kudla v Poland» [GC], n. 92237, «Козинець проти України», n. 52, «Лабіта проти Італії», n. 120, «Чембер проти Росії», n. 49244, поводження є «нелюдським», якщо, крім іншого, воно було умисним, застосовувалось впродовж кількох годин поспіль і призводило або до справжніх тілесних ушкоджень, або до гострих фізичних чи душевних страждань. Стаття 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права. Рішення Європейського суду з прав людини «Chahal v. the UK», n. 145. Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Положеннями ст. 350-6 ЦПК України визначено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність. Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 17 квітня 2019 року в справі № 363/3496/18 (провадження № 61-4830св19), 26 вересня 2019 року в справі № 452/317/19-ц (провадження № 61-12915св19), від 17 червня 2020 року в справі № 509/2131/18 (провадження № 61-271св19), від 23 грудня 2020 року в справі № 753/17743/19 (провадження № 61-23053св19), від 24 лютого 2021 року в справі № 570/2528/20 (провадження № 61-16103св20), від 03 листопада 2021 року у справі № 752/10604/19 (провадження № 61-3604св21), від 17 листопада 2021 року у справі № 755/937/21 (провадження № 61-7884св21). В ході судового розгляду знайшло своє підтвердження вчинення 23.04.2023 року [PERSON] психологічного насильства стосовно [PERSON] та [PERSON] , які не є систематичними. Така подія мала місце за чотири місяці до звернення до суду з вказаною заявою. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що представником заявника не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення домашнього насильства [PERSON] відносно [PERSON] чи вчинення будь яких дій, які б могли підпадати під ознаками домашнього насильства, настання таких ризиків та бути підставою для встановлення обмежувального припису. Враховуючи вищенаведене, суд не вбачає підстав для її задоволення заяви про видачу обмежувального припису у суду відсутні. Відповідно до ч. 3ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави. На підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»,

Outcome: dismissed