Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання додаткової угоди до договору оренди землі не укладеною та скасування державної реєстрації права оренди. На підставу своїх вимог спирається на те, що 01.03.2011 року між нею та відповідачем було укладено договір оренди землі №9, згідно якого вона передала в оренду відповідачу належну їй на праві приватної власності земельну ділянку, площею 4,9700 га. з кадастровими номерами 7124086200:01:001:0405 та 7124086200:01:001:0406. Даний договір був укладений строком на 10 років, строк дії мав закінчитися 27.09.2022 р. у 2022 році позивачка звернулась до відповідача із повідомленням про те, що після закінчення строку дії договору вона не бажає продовжувати його дію, на що їй повідомили, що вона 26.04.2019 р. підписала додаткову угоду до договору оренди землі №9 від 01.03.2011 р. відповідно до якої були внесені зміни та доповнення в договір оренди, згідно з якими строк дії договору оренди продовжився на 20 років, але лише щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7124086200:01:001:0406, а на іншу земельну ділянку ні. Позивачка вважає, що дана додаткова угода є не укладеною, оскільки вона була укладена шляхом обману, поза її волею, оскільки в 2019 році вона жодної додаткової угоди не підписувала та не мала намірів щодо її укладення, а тому вона звернулася до суду з даним позовом. Позивачем було змінено позовні вимоги, однак під час розгляду справи представник позивачки просив суд змінений позов не брати до уваги. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, надала відзив на позовну заяву в якому вказує, що позивачка не заперечує факту підписання додаткової угоди, однак підписала її без усвідомлення суті документа, тобто під впливом обману. Однак вчинення підпису під впливом обману не є підставою для визнання її неукладеною, а є підставою для визнання її недійсною. Тому через невірний спосіб захисту права є підставою у відмові в задоволенні позовних вимог. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вивчивши докази надані по справі, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з таких доказів: Згідно з договором оренди землі №9 від 01.03.2011 року [PERSON] передала в оренду ТОВ «Ранок» належну їй на праві приватної власності земельну ділянку, площею 4,97 га. Строк дії договору 10 років. Згідно з Додатковою угодою №1 до договору оренди землі №9 від 01.03.2011 року з кадастровим номером 7124086200:01:001:0406 ТОВ «Ранок» та [PERSON] дійшли згоди про продовження дії Договору оренди землі №9 від 01.03.2011 р. у зв`язку з чим погодили нову редакцію п.7 Договору наступним чином: «7. Договір продовжує свою дію строком на 20 років з дати підписання цієї додаткової угоди та діє до 26.04.2039 р. включно» Відповідно до ч.1 ст.2 ЗУ "Про оренду землі" №161-XIV від 0610.1998 р., відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами також договором оренди землі. Згідно ч.1 ст.6 ЗУ «Про оренду землі», орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Відповідно до ст.13 ЗУ «Про оренду землі», договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За договором оренди земельної ділянки кожна із сторін наділяється певними правами і водночас на неї покладаються певні обов`язки. За змістом ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як визначено ч.1 ст. 627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами, як визначено у ст. 629 ЦК України. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв`язку, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, не доведеністю їх належними і допустимими доказами, оскільки в судовому засіданні встановлено, позивачем не заперечувався факт підписання додаткової угоди та не надано доказів того, що підписання відбулося внаслідок введення її в оману, у зв`язку з чим вважає за необхідне відмовити позивачці в задоволенні її позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed