Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

07.02.2023 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення виплаченого страхового відшкодування, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь виплачене страхове відшкодування в розмірі 37983,46 грн. та покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 16 жовтня 2020 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту №л130390а0дк, предметом якого стали майнові інтереси страхувальника пов`язані з володінням, користування та розпорядженням транспортним засобом «Мазда»,д.н.з. [NUMBER] . У відповідності до умов вказаного договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 05.10.2021 року о 15 год. 30 хв. в м. Києві по бул. Перова, 27б сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Мазда», д.н.з. [NUMBER] , та транспортного засобу «Форд», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 03.11.2021 року у справі №755/17488/21 відповідач визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Форд», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована за полісом №АР/8662748. До позивача із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди звернувся страхувальник і надав всі необхідні документи. На підставі поданої заяви та документів страховиком був складений страховий акт ARX3033247 та здійснений розрахунок страхового відшкодування в сумі 144428,98 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована за полісом обов`язкового страхування, позивач отримав від третьої особи страхове відшкодування в розмірі 106445,52 грн. Різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням зміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнту фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, повинна сплачувати особа, з вини якої настав страховий випадок, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 37983,46 грн. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.02.2023 року справу передано на розгляд Дніпровського районного суду м. Києва. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.03.2023 року відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Заочним рішення суду від 10.05.2023 року позов ПрАТ «СК «АРКС» був задоволений. 15.06.2023 року до суду надійшла заява представника відповідача про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 06.07.2023 року заочне рішення скасоване, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, встановлені учасникам справи строки для подання заяв по суті справи. 24.07.2023 року до суду надійшов відзив сторони відповідача на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідач не визнає заявлених до нього позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що акт огляду транспортного засобу від 06.10.2021 року складений [PERSON] , однак матеріали справи не містять ідентифікуючих даних про цю особи, невідомо чи є він працівником позивача або третьої особи у справі, чи працівником будь-якої іншої організації. Не зрозуміло чи є вказана особа експертом та чи має кваліфікацію в авто-технічному напрямку. Посилаючись на зміст акту огляду ТЗ від 06.10.2021 року сторона відповідача вказує, що перелік пошкоджень автомобіля [PERSON] не підтверджено. Акт складено особою, кваліфікацію якої не підтверджено і цей акт складено лише на підставі зовнішнього огляду ТЗ. Такий акт не можна вважати відповідним експертним висновком, яким належно встановлено пошкодження ТЗ. Враховуючи, що рахунок на оплату №1935 від 09.11.2021 року в сумі 144428,98 грн. складений на підставі зазначеного акту огляду ТЗ, не зрозуміло чи дійсно саме такий перелік пошкоджень мало ТЗ внаслідок ДТП. Перелік пошкоджень автомобіля не є достеменно встановленим, належних доказів про це не надано. Розрахунок страхового відшкодування не може вважатись належним доказом, оскільки він не підписаний та не містить печатки. Лише його копія завірена представником для подачі до суду. В матеріалах справи відсутній належний експертний висновок про розмір збитків, а тому не можна належно установити вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без такого. Не можна встановити чому саме нараховано збитки в сумі 144428,98 грн., і чому ПАТ «СГ «ТАС» відшкодувало лише 106445,52 грн. Позивачем не доведено, що у третьої особи не було обов`язку сплатити позивачу 37983,46 грн., навіть якщо ці збитки є вартістю відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні. На думку сторони відповідача, у разі несплати спірної суми третьою особою у справі позивачу, позивач має право звернутись до суду з вимогами до ПАТ «СГ «ТАС», а не до відповідача. Матеріалами позову не підтверджено в яку вартість [PERSON] реально став ремонт пошкодженого ТЗ і чи відповідає ця сума страховій виплаті в розмірі 144428,98 грн., яку встановлено без задіяння експертних знань та підтверджено неналежними доказами, які ніким не підписані (розрахунок страхового відшкодування). 01.08.2023 року до суду надійшла відповідь позивача зі змісту якої вбачається, що позивач підтримує раніше заявлені позовні вимоги та додатково зазначає, що розмір збитків може визначатися на підставі автотоварознавчої експертизи/експертного дослідження/оцінки оцінювача або безпосередньо страховиком чи уповноваженою ним особою (в т.ч., але не виключно, експертом, аварійним комісаром, оцінювачем, спеціалістом страховика). Відповідно до умов договору добровільного страхування огляд пошкодженого ТЗ було проведено службовою особою позивача, за результатами якого складено акт огляду, у змісті якого зафіксовано пошкодження автомобіля отримані в результаті ДТП. Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до позивача перейшло право вимоги до відповідача (особи відповідальної за завдані збитки) у розмірі фактично виплаченого відшкодування (у розмірі понесених витрат), тобто у спірній сумі, що виключає будь-яку залежність вказаного розміру від оцінки відновлювального ремонту забезпеченого майна. Відповідно до критеріїв доброчесності страховик відповідача виконав всій обов`язок за полісом обов`язкового страхування та сплатив страхове відшкодування в розмірі оціненої шкоди з урахуванням коефіцієнту зносу. У випадку якщо сторона відповідача не впевнена у розмірі виплаченого третьою особою у справі страхового відшкодування або вважає, що страховик мав виплатити іншу суму, то вона має право звернутись до страхової компанії відповідача для отримання розрахунку розміру страхового відшкодування. 09.08.2023 року до суду надійшли заперечення представника відповідача, у яких останній вказує, що розмір страхового відшкодування ПАТ «СГ «ТАС» за полісом обов`язкового страхування в сумі 106445,52 грн., не підтверджено жодним доказом. До позовної заяви не додано копії вказаного у платіжному дорученні договору №АР8662748 від 08.10.2020 року з ПАТ «СГ «ТАС» та копії претензії №765/18/ЦВ від 25.01.2022 року, а також відсутня відповідь на таку претензію. Таким чином не підтверджено розмір страхового відшкодування в сумі 106445,52 грн. та не відомо чому ПАТ «СГ «ТАС» сплатило саме таку суму. У страховому акті позивача вказано, що він підписаний за ЕЦП, однак протоколу електронного цифрового підпису не надано. У розрахунку страхового відшкодування мається посилання на страховий акт, однак номеру та дати такого страхового акту не вказано. Постраждалою від ДТП особою є [PERSON] , натомість платіж в сумі 144428,98 грн. здійснений на користь ФОП [PERSON] . Відсутні докази, що рахунок на оплату по замовленню №1935 від 09.11.2021 року складений належним СТО, або особою, яка знається на автомеханіці. Відсутні докази, що ФОП [PERSON] має належні КВЕДи та відповідних працівників, які можуть виконувати ремонтні роботи ТЗ. Не доведено, що запчастини і роботи стосуються саме пошкодженого ТЗ і що ці пошкодження сталися саме в результаті ДТП за участі відповідача. Розрахунок і оплата не доводять дійсного виконання робіт, адже жодного акту виконаних робіт матеріали справи не містять. В рахунку наявне посилання на основний договір, однак у матеріалах справи такого договору немає, тому не зрозуміло які були умови ремонту ТЗ. Для визначення чи пов`язані пошкодження із заявленою подією, страховик має заявляти та проводити відповідне дослідження, за результатами якого можуть складатись такі документи: дефектна відомість, висновок спеціаліста страховика, сертифікат аварійного комісара, висновок експерта/експертиза/експертне дослідження. 15.08.2023 року до суду надійшли письмові пояснення представника позивача, у яких представник вказує, що сторонами договору добровільного страхування наземного транспорту було погоджено, що при пошкодженні ТЗ внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом визначення вартості відновлювального ремонту, в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні без урахування фізичного зносу, а також вартість ремонтних робіт на підставі рахунку від СТО. Стосовно неподання позивачем копії договору АР/8662748 представник зазначає, що це номер полісу самого відповідача, що був укладений з АТ «СГ «ТАС», тож саме відповідач має цей договір та може додатково ознайомитись з його умовами в своїй страховій компанії. Розмір страхового відшкодування в сумі 106445,52 грн. підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням. Відповідь на претензію АТ «СГ «ТАС» позивачу не направляло, і саме сторона відповідача може звернутись до своєї страхової компанії аби отримати відповідь чому страхове відшкодування склало саме 106445,52 грн. Щодо страхового акту, з цими поясненнями представник долучає протокол його підпису електронним цифровим ключем. Виплата страхового відшкодування здійснена позивачем на рахунок авторизованої СТО, яке проводило ремонт пошкодженого ТЗ, а КВЕДи суб`єкта господарювання сторона відповідача може дізнатись з відкритих джерел. Третя особа у справі, своїм правом щодо надання суду письмових пояснень не скористалась. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, поставною Дніпровського районного суду м. Києва від 03.11.2021 року у справі №755/17488/21 відповідач визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 6). За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У зазначеній вище постанові суду вказано, що [PERSON] 05.10.2021 року о 15 год. 30 хв. керуючи автомобілем «Форд», д.н.з. [NUMBER] , у м. Києві по бульвару Перова, 27б, не був уважний, не стежив за зміною дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, наслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Мазда», д.н.з. [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів, заподіяння матеріальних збитків і порушення п. 2.3 б, п. 13.1 Правил дорожнього руху України. Відповідно до ст.ст. 1166, 1187, 1188 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 16 Закону України «Про страхування» визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.ст. 980, 988, 990 ЦК України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. 16.10.2020 року між позивачем, як страховиком, та [PERSON] , як страхувальником (вигодонабувачем) був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №л130390а0дк, предметом якого стали майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом «Мазда», д.н.з. [NUMBER] , 2018 року випуску. Страхова сума - 695000,00 грн. Франшиза за ризиком «Збитки внаслідок ДТП» - 0,00% від страхової суми (а.с. 11-18). Згідно п. 14 вказаного договору, сторони погодили, що умовою виплати страхового відшкодування є «На базі неавторизованого СТО на вибір Страховика». За змістом п. 23 договору, акт огляду ТЗ - документ, який складається страховиком або його уповноваженим представником при надходженні інформації від страхувальника про настання страхового випадку, та в інших випадках, встановлених умовами договору страхування та Правил, що містять в собі дані про стан ТЗ, його комплектність, наявність чи відсутність пошкоджень ТЗ тощо. Акт засвідчується підписами сторін договору страхування або їх уповноваженими представниками. Кошторис (розрахунок, калькуляція) збитків - документ, який складається страховиком або уповноваженою ним особою, та містить у собі розрахунок величини збитків в результаті настання страхового випадку. Страховий акт - документ, який складається страховиком у формі, що визначена страховиком, який кваліфікує подію як страховий (нестраховий) випадок, рішення страховика щодо випадку та в якому у разі прийняття рішення страховиком про виплату вказується розмір завданих збитків і сума страхового відшкодування. Відповідно до п.п. 28.12, 28.13.1 договору, при пошкодженні ТЗ внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення ТЗ (кошторису збитків), в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання, що підлягають заміні, без урахування експлуатаційного зносу, а також вартість матеріалів та ремонтних робіт. Кошторис збитків складається страховиком, виходячи з відновлення пошкодженого ТЗ на базі СТО з урахуванням рахунків з СТО (згідно з умовами п. 28.13), а за рішенням страховика також з урахуванням документів, визначених у п. 27.2 договору. Розмір збитків може визначатися на підставі автотоварознавчої експертизи/ експертного дослідження/ оцінки оцінювача або безпосередньо страховиком чи уповноваженою ним особою (в т.ч., але не виключно, експертом, аварійним комісаром, оцінювачем, спеціалістом страховика). При пошкодженні ТЗ розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, визначених в кошторисі збитків, за вирахуванням встановленої в розділі 10 договору франшизи по відповідному ризику, «на базі неавторизованого СТО на вибір страховика» - при розрахунку розміру страхового відшкодування в кошторис збитків включається вартість запасних частин, деталей, обладнання, матеріалів та ремонтних робіт, що визначається виключно виходячи з відновлення пошкодженого ТЗ на базі неавторизованої СТО на вибір страховика. Страховик гарантує якість ремонту на вибраній ним СТО. Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль «Мазда», д.н.з. [NUMBER] , 2018 року випуску, належить [PERSON] (а.с. 20). 06.10.2021 року [PERSON] звернувся до позивача із заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу (а.с. 19). 06.10.2021 року [PERSON] склав акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість), який підписаний ним, а також власником пошкодженого ТЗ і в якому, зокрема, закреслений розділ «Пошкодження, що не пов`язані з ДТП», отже такі пошкодження були відсутні (а.с. 21). Згідно рахунку на оплату по замовленню №1935 від 09.11.2021 року, вартість ремонтних робіт та матеріалів щодо пошкодженого автомобіля «Мазда», д.н.з. [NUMBER] , склала 144428,98 грн. (а.с. 22). За змістом страхового акту №АRХ3033247 від 10.11.2021 року та розрахунку страхового відшкодування, що є додатком №1 до страхового акту, вартість відновлювального ремонту становить 144428,98 грн., сума відшкодування - 144428,98 грн. (а.с. 28-29). Вказана сума згідно платіжного доручення №838777 від 11.11.2021 року перерахована на рахунок ФОП [PERSON] із призначенням платежу: «страхове відшкодування згідно акту №АRХ3033247, [PERSON] . ІПН [NUMBER] , рах. №1935 від 09.11.21 без ПДВ» (а.с. 31). Відповідно до положень ст.ст. 1, 4 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування). Страхування може бути добровільним або обов`язковим. Добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Видами добровільного страхування можуть бути, зокрема, страхування наземного транспорту (крім залізничного) (ст.ст. 5, 6 Закону України «Про страхування»). Статтею 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Згідно ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводяться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, що складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, визначеній страховиком. Статтею 27 Закону України «Про страхування» встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Аналогічні положення встановлені й ст. 993 ЦК України згідно якої, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Як вбачається з матеріалів справи, станом на час дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу із державним номерним знаком [NUMBER] , VIN-код - [NUMBER] , була застрахована в АТ "СГ "ТАС" згідно полісу № AP8662748 (а.с. 34). Згідно платіжного доручення №269095 від 27.05.2022 року АТ «СГ «ТАС» перерахувало на рахунок АТ «СК «АРКС» 106445,52 грн. із призначенням платежу: «Стр. відш. По Дог №АР8662748 від 08.10.20., АТ «СК «АРКС», ЄДРПОУ: 20474912, т/з Мазда СХ-5, д/н [NUMBER] , регр. платіж за прет. №765/18/ЦВ від 25.01.22 р., без ПДВ (а.с. 33)». За змістом ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Статтею 7 Закону України «Про страхування» визначено, що в Україні здійснюються такі види обов`язкового страхування, зокрема, страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до положень ст.ст. 3, 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (ст.ст. 6, 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу (ст.ст. 22, 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Отже, розмір страхового відшкодування за договором добровільного страхування та обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності мають різні правила нарахування. У першому випадку відшкодовуються прямі збитки у розмірі сум необхідних для відновлення ТЗ без урахування коефіцієнту фізичного зносу, а у другому випадку відшкодуванню підлягає оцінена шкода розмір якої зменшується на коефіцієнт фізичного зносу, тобто страховик забезпеченого транспортного засобу, водій якого став винуватцем ДТП, виплачує на користь страховика потерпілої особи страхове відшкодування відповідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу. Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/18006/15-ц від 04.07.2018 року зазначено, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. В даному випадку, згідно вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика забезпеченого транспортного засобу «Форд», д.н.з. [NUMBER] , не виникає обов`язку щодо включення до розміру страхового відшкодування суми фізичного зносу, і у такій ситуації страховик за договором добровільного страхування має право вимоги до особи відповідальної за завдані збитки на суму, яка становить різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). У своїй постанові від 15.10.2020 року по справі №755/7666/19 Верховний Суд зазначив, що посилання судів попередніх інстанцій на те, що розмір завданої майнової шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика і це є підставою для відмови у стягненні майнової шкоди з [PERSON] не відповідає фактичним обставинам розглядуваної справи та є помилковими з огляду на таке. Відносини між [PERSON] та ПрАТ "СК "ВУСО", яким було застраховано автомобіль Ford Mondeo, реєстраційний номер [NUMBER] , регулюються умовами, визначеними в договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та Закону N 1961-IV, яким зокрема передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Крім того Договором (полісом) обов`язкового страхування №АК/8329741 передбачено франшизу в сумі 1000 грн. Відмовляючи у задоволенні позову в частині відшкодування майнової шкоди, суди не звернули уваги, що різниця між виплаченою [PERSON] страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. За таких обставин саме [PERSON], як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити [PERSON] таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Заперечення сторони відповідача на позовну заяву суд вважає необґрунтованими, ураховуючи наступне. Позивачем доведено укладання з потерпілим договору добровільного страхування наземного транспорту, вину відповідача у вчиненні ДТП, суму відшкодування на відновлення пошкодженого ТЗ «Мазда», д.н.з. [NUMBER] , яка була фактично сплачена позивачем та розмір отриманої від страховика відповідача страхової виплати. Натомість відповідач безпідставно перекладаючи обов`язок доказування власних заперечень на позивача не надав суду доказів, які б свідчили про невірність розрахованих сум виплати позивача чи страховика відповідача, із клопотаннями про витребування доказів або призначення у справі автотоварознавчої експертизи відповідач до суду не звертався. Не дивлячись на заперечення відповідача, особа яка здійснила огляд автомобіля та зафіксувала його пошкодження після ДТП є уповноваженою особою позивача, про що останній наголошував у своїх заявах по суті справи, а тому посилання сторони відповідача на відсутність повноважень та спеціальних знань у цієї особи не можуть бути підставою для відмови у позові, адже законодавство не обмежує страховика у визначенні ним особи, яка має оглянути пошкоджений автомобіль та скласти відповідний акт. Також не заслуговують на увагу твердження відповідача про недоведеність переліку пошкоджень та їх відношення до ДТП, адже акт огляду складений уповноваженою особою страховика, підписаний ним та потерпілим і зі змісту цього акту вбачається, що інших пошкоджень не пов`язаних з ДТП, транспортний засіб не мав. Крім того, при дослідженні акту огляду автомобіля та довідки про ДТП судом не встановлено наявності у акті пошкоджень, які б явно не відповідали та не були пов`язані із місцем удару постраждалого автомобіля. Страховий акт підписаний за допомогою ЕЦП і стороною позивача надано суду на підтвердження цієї обставини протокол електронного цифрового підпису, при цьому розрахунок страхового відшкодування є додатком до страхового акту та містить дані виконавця відповідного розрахунку, що є достатнім для висновку про прийняте страховиком рішення щодо суми страхового відшкодування. На противагу твердженням сторони відповідача, сума страхового відшкодування в розмірі 106445,52 грн., яка була сплачена страховиком відповідача на користь позивача, в повній мірі підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення зі змісту якого вбачається, яка саме сума, ким та на користь кого сплачена, а також підстава проведеної оплати. Безпідставними, на переконання суду, є і заперечення відповідача з приводу СТО, оскільки згідно умов укладеного між позивачем та потерпілим договору добровільного страхування наземного транспорту, саме страховик обирає СТО для ремонту пошкодженого ТЗ і гарантує страхувальнику якість ремонтних робіт. Виплата суми страхового відшкодування на рахунок ФОП, який проводить ремонт пошкодженого ТЗ, не є виплатою страхового відшкодування неналежній особі, оскільки вона здійснюється в інтересах страхувальника, і за ці кошти проводиться ремонт належного страхувальнику автомобіля. Законодавство не містить обмеження у тому, що страхове відшкодування має бути сплачено виключно на рахунок самого потерпілого. За наведених обставин суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved