Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

В червні 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів, в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача, шляхом зміни способу їх стягнення у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13.05.2014 року шлюб між сторонами було розірвано, та рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14.05.2014 з позивача на користь відповідача присуджено стягнення аліментів в частці частини з всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. На час призначення аліментів позивач працював в Військовій частині [NUMBER] Національної Гвардії України, мав постійний стабільний дохід у вигляді заробітної плати. 19.05.2018 позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] , та [INFO] в них народився син [PERSON] . Невдовзі після народження дитини у [PERSON] було виявлено двохсторонню пухлину на яєчниках, їй була проведена операція, після якої призначені курси хіміотерапії. В квітні 2023 року пройшов обстеження син позивача [PERSON] і в нього були виявлені проблеми з зором, йому також потрібне лікування. У зв`язку з погіршенням матеріального стану позивача, змінами у сімейному стані, позивач не в змозі сплачувати аліменти на дитину від першого шлюбу в тому розмірі, в якому вони стягнуті. Ухвалою від 06 липня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 17.08.2023 від представника позивача [PERSON] - [PERSON] до канцелярії суду надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій представник просить зменшити розмір аліментів шляхом зміни способу їх стягнення у твердій грошовій сумі у розмірі 1875,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 01 серпня 2023 року від представника відповідача - адвоката Кузьменко Л.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовної заяви [PERSON] в повному обсязі з наступних підстав. Позивачем не надано жодного доказу який свідчив би про наявність обставин, які могли б вплинути на зменшення розміру аліментів; позивачем не надано жодного доказу, який свідчив би про утримання хворої дружини та сина, що могло б вплинути на зменшення розміру аліментів; позивачем не надано жодного доказу, який свідчив би про погіршення його матеріального стану, що могло б вплинути на зменшення розміру аліментів. 10 серпня 2023 року представник позивача [PERSON] подала відповідь на відзив, в якій просила задовольнити позов [PERSON] про зменшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення у твердій грошовій сумі у розмірі 1875 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 28.08.2023 представник відповідача - адвокат Кузьменко Л.В. подала заперечення, в яких просила відмовити в задоволенні позовної заяви [PERSON] в повному обсязі в зв`язку з тим, що позов є необґрунтований та обставини, які викладені у ньому не підтверджені жодним доказом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала вимоги позову, просила задовольнити з підстав викладених в ньому. Представник відповідача - адвокат Кузьменко Л.В. в судовому засіданні заперечувала проти позову з причин викладених у відзиві на позовну заяву. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який 13.05.2014 було розірвано. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14.05.2014 з позивача на користь відповідача присуджено стягнення аліментів в частці частини з всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Згідно положень статей 141, 180-182, 199 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років. Ст. 192 СК України вказано, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст. ст. 181,192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Крім того, вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»). При цьому, суд в своєму рішенні повинен врахувати положення сімейного кодексу України, не ігноруючи як права позивача та і судову практику, яка є обов`язковою для застосування судами при вирішенні спорів. Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п. 17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року надано роз`яснення про те, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Позивач у своїй позовній заяві просить про зміну розміру стягнутих аліментів з 1/4 частини на 1875 гривень щомісячно, посилаючись на те, що 19 травня 2018 року він уклав шлюб з [PERSON] , яка є матір`ю його малолітнього сина [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Також, у нього на утриманні перебуває ще один малолітній син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14 серпня 2018 року Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 253. Також, як вбачається з матеріалів позову, а саме згідно довідки до Акту огляду МСЕК серії АВ №1059428 від 20.04.2021, [PERSON] встановлено 3 групу інвалідності загального захворювання з травня 2021 року довічно, так як ще в січні 2020 року в неї було виявлено двохсторонню пухлину яєчників, про що свідчить висновок з Київського обласного центру охорони здоров`я матері та дитини, також, було проведено оперативне втручання та призначено курс хіміотерапії, остання з яких проведена в травні 2023 року, про також, підтверджено Виписками з медичної карти стаціонарного хворого, заключеннями клінічної діагностики КОКЛ, результатами досліджень, ультразвукового обстеження, чеками та квитанціями з аптек, та обстеженнями з лабораторій. Також, стороною позивача надано обстеження з Центру офтальмології GlazGo від 31.08.2021, [PERSON] , де йому було проведено огляд очей та зазначено діагноз» «Непостійна ружня розбіжна косоокість переважно правого ока. Складний гіперметропічний прагматизм середнього ступеня обох очей». Рекомендовано: носіння окулярів, тренування очей певними вправами, обмеження користування телефонами та планшетами. Судом встановлено, що згідно рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14.05.2014 року позивач повинен сплачувати відповідачці аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 березня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ), за боржником [PERSON] , станом на 23.05.2023 наявна заборгованість 202 013,75 гривень. Представником позивача в ході судового розгляду справи, не долучено відомостей (документальних доказів, а саме довідки про грошове забезпечення чи заробітну плату, винагороду за цивільно-правовим договором позивача, чи проходження військової служби та розміру його грошового забезпечення. Отже, звертаючись до суду, позивач не надав суду доказів, що дружина перебуває на його утриманні та що він витрачає власні кошти на її лікування, оплачує медичні послуги, що його матеріальне становище в рази погіршилося і він не може сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, а також, не надано розрахунків витрат на дитину від другого шлюбу та інформації про його доходи взагалі. Суд, враховуючи вищевикладене, дійшов висновку, що позивач належними та допустимими доказами не підтвердив погіршення свого майнового стану. При цьому, згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, та має виходити з фактичних обставин справи. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову про зменшення розміру аліментів, оскільки позивач не довів обставини, на які посилається в своєму позові, а відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На думку суду, обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, не є істотними та достатніми для зміни визначеного за рішенням суду розміру аліментів, адже факт наявності у позивача іншої дитини та дружини, яка проходить лікування не може слугувати самостійною підставою для зміни їх розміру. Інших доводів та доказів на підтвердження позиції позивача, які б слугували підставою для зміни розміру аліментів, суду надано не було. На підставі вищенаведеного та

Outcome: dismissed