Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-10 00:00:00

У квітні 2023 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Євро-реконструкція», через представника М. Гречан (довіреність, ордер а.с.42-44), звернулось до суду з позовом до [PERSON] , у якому просило суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 69 988,60 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 6 893,98 грн, 3% річних у розмірі 1 568,14 грн., а також витрати зі сплати судового збору в сумі 2 684,00 грн. та 35 грн. за отримання інформації з державного реєстру речових прав нерухомого майна. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які позивачем надаються у квартиру відповідача [ADDRESS] . Відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідач своєчасно з листопада 2016 року не сплачує надані позивачем послуги, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 23 лютого 2022 року становить 69 988,60 грн., яка складається із заборгованості з централізованого опалення у сумі 19 807,54 грн. та заборгованості з постачання гарячої води у сумі 50 181,06 грн. Оскільки, відповідач, як боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на підставі положень статті 625 ЦК України зобов`язаний також сплатити зазначену суму боргу з урахуванням інфляційної складової в сумі 6 893,98 грн. та 3 % річних - 1 568,14 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 14 квітня 2023 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Задоволено клопотання представника позивача, витребувано з Сьомої Київської державної нотаріальної контори відповідну інформацію (а.с.49,51). Відповідачу неодноразово за останньою відомою адресою проживання направлялось копію ухвали про відкриття провадження з копією позову з додатками. Поштове відправлення повернулось до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.61). Судом також 24 липня 2023 року розміщено оголошення про розгляд справи на офіційному сайті веб-порталі судової влади України в мережі інтернету (а.с.62) Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Судом встановлено, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється ТОВ «Євро-Реконструкція» на підставі ліцензії від 01 червня 2012 року № 198 та відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10 квітня 2014 року № 1198-VII, за яким виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності з 01 липня 2014 року є об`єкт господарювання з постачання теплової енергії (а.с.41). ТОВ «Євро-реконструкція» на ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . (а.с.15, 18). Згідно довідки щодо підключення та відключення житлових будинків у зв`язку з початком та закінченням опалювальних сезонів з 2014-2023 років, що знаходяться на балансі КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м.Києва», буд. 2-А, вул. Новаторів в м. Києві входить до переліку таких житлових будинків (а.с.22,23). Відповідач, за позицією позивача, як споживач послуг, несвоєчасно здійснює оплату за отримані послуги з централізованого опалення з листопада 2016 року та з травня 2016 року за постачання гарячої води. Станом на 01 березня 2022 року утворилась заборгованість в сумі 19 807,54 грн. за послуги з централізованого опалення та 50 181, 06 грн. - за послуги постачання гарячої води (а.с.15-22). Звернень з приводу ненадання або неналежного надання послуг від відповідача протягом спірного періоду не надходило. Правовідносини із споживання житлово - комунальних послуг, на час виникнення спірних правовідносин, регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, крім інших, на комунальні послуги централізоване постачання холодної та гарячої води. Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону України № 1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги» договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. 23 липня 2014 року у газеті «Хрещатик» (№ 103 (4503) позивачем розміщено повідомлення із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в газеті «Хрещатик» 06 серпня 2014 року (№111(4511). До теперішнього часу договір між відповідачем та позивачем не укладався, однак, враховуючи положення статей 8, 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та враховуючи, що відповідачі упродовж певного періоду споживають послуги без укладеного з позивачем договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, на них покладається обов`язок оплатити позивачу усі фактично спожиті ним послуги. У позові зазначається, що договір про надання послуг, який був передбачений чинними нормативними правовими актами на момент виникнення заборгованості, між сторонами не укладався, а також заява-приєднання до умов індивідуального типового договору споживачами послуг до ТОВ «Євро-Реконструкція» не подавалась. Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до довідки здійснювалось підключення та відключення житлових будинків у зв`язку з початком та закінченням опалюваних сезонів у 2014-2022 роках, які перебувають на балансі КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського районну м. Києва», в тому числі і буд. [ADDRESS] (а.с.22,23). Правилами надання послуг з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 та Правилами надання послуг з постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1182 визначено порядок укладання індивідуальних договорів про надання послуг з теплової енергії та постачання гарячої води. У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц міститься правовий висновок, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Таким чином, оскільки відповідач впродовж певного періоду споживав послуги без укладеного з позивачем договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а тому останній не звільняється від оплати послуг у повному обсязі. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції Закону від 24 червня 2004 року № 1875-VІ) передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції Закону від 09 листопада 2017 року № 2189-VІІІ) споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно із пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за № 630 (далі - Правила) регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. За змістом пунктів 18, 30 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. За відомостями Електронного реєстру територіальної громади м. Києва [PERSON] за адресою: [ADDRESS] зареєстрованим не значиться (а.с.52). Як вбачається з копії наданого свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05 грудня 2018 року, зареєстрованим у реєстрі № 1-2087, посвідченого державним нотаріусом Сьомої Київської державної нотаріальної контори, відповідач [PERSON] за заповітом є власником кв. [ADDRESS] (а.с.59). Отже, за матеріалами справи відповідач є власником квартири, відносно якої позивачем надаються послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, з 05 грудня 2018 року; зареєстрованим у квартирі не значиться, відтак останній має відповідати за виниклу заборгованість з централізованого опалення за постачання гарячої води з 05 грудня 2018 року до 01 березня 2022 року, згідно наданих позивачем розрахунків заборгованості. Так, відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна. Діючим законодавством не передбачено обов`язку нового власника квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі. Аналогічна позиція викладена у рішенні Верховного Суду у справі №686/6276/19 від 01 вересня 2020 року. Судом встановлено, заборгованість за послуги з централізованого опалення позивачем нарахована з листопада 2016 року в сумі 19 807,54 грн. (а.с.15-17), за постачання гарячої води заборгованість нарахована з травня 2016 року в сумі 50 181,06 грн. (а.с.18-21). Як вбачається з розрахунку заборгованості, позивачем вказується, що розрахунки здійснено до 23 лютого 2022 року, з урахуванням здійснених сплат у лютому 2022 року. Отже, визначаючи період, за який стягується заборгованість за послуги з централізованого опалення позивачем, суд вважає необхідним прийняти нарахування заборгованості з 05 грудня 2018 року до 23 лютого 2022 року, що становить 14 377,52 грн. (19 807,54 - 5430,02). Заборгованість за послуги постачання гарячої води судом приймається за період з 05 грудня 2018 року до 23 лютого 2022 року, що становить 42 943,28 грн. (50 181,06 - 7 237,78). Загальна сума боргу за послуги з центрального опалення послуги та з постачання гарячої води за період з 05 грудня 2018 року до 23 лютого 2022 року становить 57 320,80 грн. (14 377,52+42 943,28). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, ураховуючи порушення відповідачем виконання зобов`язань по сплаті житлово-комунальних послуг, суд визнає правомірною вимогу позивача щодо стягнення з відповідача на користь позивача інфляційну складову боргу та 3% річних від суми боргу. Однак, суд вважає, необхідним інфляційну складову боргу та 3% річних нараховувати за період з 05 грудня 2018 року по 23 лютого 2022 року. Інфляційна складова боргу за послуги з централізованого опалення становить 2 596,09 грн. (3 236,57-639,48) за період з 05 грудня 2018 року 23 лютого 2022 року. Інфляційна складова боргу за послуги з постачання гарячої води становить за період з 05 грудня 2018 року 23 лютого 2022 року 3 101,62 грн. (3 657,41- 555,79). Загальна сума інфляційної складової боргу за послуги з централізованого опалення послуги та з постачання гарячої води за період з 05 грудня 2018 року 23 лютого 2022 року становить 5 697,71 грн. (2 596,09 + 3 101,62). Розмір 3% річних від суми боргу за послуги з централізованого опалення за період з 05 грудня 2018 року 23 лютого 2022 року становить 1 235,11 грн. (1 402,68- 167,57); 3% річних від суми боргу за послуги з постачання гарячої води за період з 05 грудня 2018 року 23 лютого 2022 року - 1 414,96 грн. (1 568,14 - 153,18). Загальна сума 3% річних від суми боргу за послуги з централізованого опалення послуги та з постачання гарячої води за період з 05 грудня 2018 року 23 лютого 2022 року становить 2 650,57 грн. (1 235,11 +1 414,96). Відповідно до положення ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог. Отже, суд дійшов висновку наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 05 грудня 2018 року 23 лютого 2022 року в сумі 57 320,80 грн.; загальна сума інфляційної складової боргу за послуги з централізовано опалення послуги та з постачання гарячої води за період з 05 грудня 2018 року 23 лютого 2022 року в сумі становить 5 697,71 грн.; загальна сума 3% річних від суми боргу за послуги з централізовано опалення послуги та з постачання гарячої води за період з 05 грудня 2018 року 23 лютого 2022 року становить 2 650,57 грн. Разом з тим, у прохальній частині позову позивач просить стягнути 3% річних від суми боргу за послуги з централізовано опалення послуги та з постачання гарячої води в сумі 1 568,14 грн., а тому виходячи із принципу диспозитивної цивільного судочинства, суд вважає можливим стягнення з відповідача 3% річних від суми боргу у заявленому позивачем розмірі. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Жодних доказів, які б спростовували обставини, викладені позивачем, відповідачем не надано, в тому числі, не спростовано розміру нарахованої суми заборгованості. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Позивачем при зверненні до суд сплачено судовий збір в сумі 2 684,00 грн. (а.с.48). Оскільки, в ході судового розгляду суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в сумі - 64 586,65 грн., що становить 82,32% від заявленої позивачем суми у прохальній частині позову - 78 450,72 грн. (64 586,65 х 100 : 78 450,72 ). Відтак, стягненню з відповідачки на користь позивача підлягає сума судового збору, у відсотковому співвідношенні від розміру задоволеної частини позовних вимог в сумі 2 209,46 грн. (2 684,00 х 82,32% :100). Стягнення з відповідача 35,00 грн за витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, не підлягає задоволенню, оскільки суду не надано доказів, що такі витрати понесені позивачем в рамках даного судового провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір відповідно пропорційного розміру задоволених вимог і становить у розмірі 2 209,46 грн.

Outcome: partial