Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] , жителька [ADDRESS] , представником якої є адвокат Маланчук Михайло Ілліч, звернулася в суд з позовом до [PERSON] , жителя [ADDRESS] , в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що належали колишньому колгоспному двору, де головою двору була [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] з [INFO] (спадкодавець), син [PERSON] з [INFO] (час до якого існували колгоспні двори) проживали в житловому будинку по [ADDRESS] (вулиця Шевченка не перейменована), про що стверджується довідкою Тишківського старостинського округу №21-148 від 15.06.2023року. У власності двору був житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Головою двору була [PERSON] . [INFO] у віці 81 років померла спадкодавець [PERSON] , [INFO]., що стверджується свідоцтвом про смерть, складеним виконавчим комітетом Тишківської сільської ради Городегнківського району Івано-Франквської області [NUMBER] від 07.09.2020. На час смерті [PERSON] , з нею в [ADDRESS] , проживали: внучка - [PERSON] , [INFO] , правнучка - [PERSON] , [INFO] , та правнук - [PERSON] , [INFO] . Спадкодавець усе своє майно нікому не заповідала. Після смерті спадкодавця, в позивача відкрилася спадщина на належне її майно і виникло право на спадкування за законом. Спадковим майном залишився житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , вартість майна становить в сумі 146850 грн., що підтверджується Звітом про вартість житлового будинку з надвірними спорудами. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в заставі або під арештом не перебував і не перебуває, побудований у встановленому законом порядку. В дворі самовільно збудованих будівель не має. Спору за вказане вище майно теж немає. Брат [PERSON] , [INFO] на житловий будинок і господарські будівлі та споруди не претендує, в нотаріальну контору щодо спадкування цього майна, не звертався. Інших претендентів на майно в спадкодавця не має. Згідно довідки Тишківського старостинського округу № 21 від 16.01.2023, за вказаним домогосподарством числиться земельна ділянка площею 0,16 га. Оформити спадкування позивач не може, так як житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав на праві власності колишнього колгоспного двору без виділення часток. Постановою приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я. відмовлено позивачу у вчинені нотаріальних дій, щодо видачі свідоцтва на право на спадщину за законом так, як житловий будинок, господарські будівлі та споруди належали на право власності колишнього колгоспного двору. Технічним паспортом, випискою з інвентаризаційних матеріалів та звітом про оцінку житлового будинку стверджено, що вказане домоволодіння побудовано в 1973/1990 роках і складається із: а) житлового будинку ; б) літньої кухні; в) сараю; г) сараю; з)комори и) навісу; і) навісу; ї) сараю; ж)вбиральні; №1 криниці №2/5 огорожі; та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Станом на 31.12.2012 в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації житловий будинок під реєстром №408 зареєстрований за головою колгоспного двору - [PERSON] , на підставі рішення виконкому Городенківської районної ради № 141 від 09.08.1989. 15 червня 2023 року відкрито провадження у даній цивільній справі. Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду на розгляд судді Федів Л.М. передано матеріали справи за зустрічною позовною заявою [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Паньків Василь Дмитрович до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зустрічна позовна заява мотивована тим, що мама [PERSON] - [PERSON] була головою колгоспного двору, у приватній власності якої був жилий будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок датоване 25.12.1989, яке видане на підставі рішення виконкому Городенківської районної ради за № 141. Відповідно до довідки Тишківського старостинського округу Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області в господарстві за адресою: [ADDRESS] на час дії колгоспного двору були зареєстровані та проживали: голова колгоспного двору - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , [PERSON] , [INFO] - син. Тобто право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору після припинення колгоспних дворів в Україні перетворилося на спільну часткову власність членів припиненого колгоспного двору в рівних частинах по 1/2 частці кожного. Колгоспний двір був припинений 15.04.1991 р., коли був введений в дію Закон України «Про власність», а тому станом на 15.04.1991 р. позивачу - [PERSON] , належало право власності на 1/2 частку майна у колгоспному дворі, як його члену, що не втратив право на частку в його майні. Таким чином, виходячи із аналізу вищезазначених норм Цивільного кодексу України, [PERSON] , [INFO] , має право на 1/2 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 15 серпня 2023 року зустрічний позов [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Паньків Василь Дмитрович до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку в порядку спадкування за законом (справа №342/964/23) прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] , представником якої є адвокат Маланчук Михайло Ілліч, до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди в порядку спадкування за законом (справа № 342/669/23), присвоєно об`єднаній справі № 342/669/23. 17 серпня 2023 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні в приміщенні Городенківського районного суду Івано-Франківської області (м.Городенка вул. Героїв Євромайдану, 7, зал судових засідань № 2). В судове засідання 20.09.2023 позивач (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] та відповідач (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] не з`явилися. Представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] - адвокат Маланчук Михайло Ілліч в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовільнити. Відповідач (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] до суду подав заяву, в якій просив судовий розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги у поданій ним зустрічній позовній заяві підтримує у повному обсязі та просить позов задовільнити. Представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] - адвокат Паньків В.Д. в судовому засіданні зустрічні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовільнити та визнати за [PERSON] , [INFO] право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] . Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті). Згідно статті 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Як слідує із копії Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 25 грудня 1989 року, виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 141 від 09 серпня 1989 року, в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями і спорудами, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Даний жилий будинок (домоволодіння) в цілому зареєстрований в Коломийському бюро технічної інвентаризації на праві власності за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] та записаний в реєстрову книгу за реєстровим №408 від 25.12.1989. Згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації право власності на майно по [ADDRESS] зареєстровано в реєстровій книзі під реєстровим № 408 за головою колгоспного двору [PERSON] , форма власності - приватна, частка - 1, на підставі свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 25.12.1989 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 141 від 09.08.1989 р., що доводиться випискою з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Вих. № 10895 від 17.04.2023. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 337421427 від 29.06.2023 слідує, що відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок [ADDRESS] , відсутні. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. За господарством в [ADDRESS] (зміни вулиці не було) закріплено земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,16 га, яку згідно рішення сесії від 09.12.1993 року було передано у приватну власність [PERSON] , що стверджується копією довідки № 21 від 16.01.2023, виданою Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] встановлено, що житловий будинок споруджено в 1973 р., господарські будівлі та споруди - в 1973, 1978, 1980, 1990 та 2012 роках. Згідно Звіту про оцінку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, складеного ЕТВО «Придністров`я» на підставі договору № 75 від 01.05.2023, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] станом на 03.05.2023 становить - 146850 грн. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. У зв`язку із набранням чинності Закону України «Про власність», з 15 квітня 1991 року колгоспні двори припинили своє існування, а правовідносини щодо майна колгоспного двору змінилися, оскільки належне на праві сумісної власності майно колгоспного двору трансформувалося у спільну часткову власність колишніх членів колгоспного двору. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Отже, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Цими Вказівками передбачено, що визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі, відомостей щодо членів та майна колгоспного двору було покладено на сільські ради. Суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Як слідує із ксерокопії по господарської книги та копії довідки № 21-148-А від 05.06.2023, наданих Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради, в господарстві за адресою: [ADDRESS] , суспільна група господарства - «колгосп.» проживали: -за 1986-1990: [PERSON] , голова сім`ї, [INFO]., [PERSON] , син, [INFO] , місце роботи - колгосп Леніна, шофер, [PERSON] , дочка, [INFO] , вибула 07.08.1984 р.; -за 1991-1995: [PERSON] , голова сім`ї, [PERSON] , син, [INFO] , місце роботи - колгосп ім. Шевченка, шофер, [PERSON] , [INFO]., внучка. Станом на 15.04.1991 в житловому будинку (колгоспному дворі) в [ADDRESS] (зміни вулиці не було) були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [INFO]., голова сім`ї, голова колгоспного двору, [PERSON] , син, [INFO] , що доводиться копією довідки № 21-148 від 05.06.2023, виданою Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради. [PERSON] , [INFO] , який проживав до 20.10.1998 по [ADDRESS] та [PERSON] , [INFO] , являється однією і тією самою особою, що стверджується копією довідки № 21-241 від 11.09.2023, виданою Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради. Згідно статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належала по частині колишнім членам колгоспного двору[PERSON] та [PERSON] . Згідно ст. 1233 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (ч. 2 ст. 1236 ЦК України). За життя, 23.07.2019 [PERSON] , [INFO] , жит. с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області склала заповіт, що зареєстровано в реєстрі за № 57, за яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі, що їй належатиме на день смерті і на що вона за Законом матиме право і в тому числі житловий будинок в [ADDRESS] , заповіла своїй внучці - [PERSON] , [INFO] , жительці с. Тишківці. [PERSON] , [INFO] померла [INFO] у віці 81 років в с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, про що 07 вересня 2020 року складено відповідний актовий запис № 18, що доводиться копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 07 вересня 2020 року виконавчим комітетом Тишківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядуваннязаяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. На день смерті [PERSON] , [INFO] , яка була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] , разом із нею були зареєстровані: внучка [PERSON] , [INFO] , правнучка [PERSON] , [INFO] , правнук [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією довідки № 21-149 від 05.06.2023, виданою Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1273 ЦК України). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Про те, що позивач (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] та [PERSON] доводиться копіями: свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 04.03.1966, свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 02.02.1985. Приватний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я., на виконання ухвали суду, надала суду належним чином засвідчену копію спадкової справи № 25/2021 (номер у Спадковому реєстрі № 67192223), заведену після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , з якої вбачається, що спадщину прийняла спадкоємець першої черги за законом [PERSON] , [INFO] ,яка 11 лютого 2021 року (протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України) подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець за заповітом - [PERSON] , [INFO] . 25.02.2021 (протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України) подала до нотаріуса заяву про відмову від прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] . Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги за законом спадкодавця [PERSON] , яка прийняла спадщину після її смерті, є її дочка [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. До складу спадщини [PERSON] входить 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору. При зверненні [PERSON] до приватного нотаріусу Коломийського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та споруди [ADDRESS] , нотаріус відмовила у зв`язку з тим, що вищезгадане господарство відносилось до колгоспного двору, та частка померлої конкретно не визначена, що доводиться копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.07.2021. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку. Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку. З матеріалів справи вбачається, що спадковий житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] , належав до колгоспного двору, головою якого була [PERSON] ; станом на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали: [PERSON] та [PERSON] . Кожному із них належала частка в спадковому житловому будинку по 1/2 кожному. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. Судом встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла спадкоємець першої черги за законом - [PERSON] . Через реєстрацію житлового будинку як колгоспного двору, позивач (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України. Як вбачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що: - позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення, а саме за позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) слід визнати право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] , успадковану після смерті матері [PERSON] . В іншій частині позову[PERSON] відмовити; - зустрічний позов [PERSON] підлягає до задоволення, а саме за відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) слід визнати право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] ,що належав до колгоспного двору, членом якого він був. При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області. На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1268-1270, 1273-1274, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: partial