Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

20 червня 2023 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в порядку підсудності, визначеної Розпорядженням Голови Верховного Суду від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22, яким змінено територіальну підсудність судових справ Сєвєродонецького міського суду Луганської області і визначено Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила те, що вона народилась в м. Сєвєродонецьк і до лютого 2022 року проживала разом з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Батьки позивача розлучилися після її народження у 2007 році. З 2007 року відповідач уваги позивачеві не приділяв, не цікавився нею та фінансово не забезпечував. Після початку збройної агресії рф проти України позивач переїхала з матір`ю в с. Приют Дніпропетровської області та зареєструвались як внутрішньо переміщені особи. Батько позивача [PERSON] давно з ними не проживає, з позивачем не спілкується, його контактних даних позивач не має. Відповідач позивача ніколи не утримував, був боржником по аліментах до досягнення позивачем 18 років, також вже багато років і на даний момент матеріально позивачеві не допомагає. Позивач зазначає, що з 19 вересня 2022 року і по сьогоднішній день вона навчається на першому курсі Полтавського державного аграрного університету на денній формі навчання освітньо-професійної програми Ветеринарна медицина за спеціальністю 211 Ветеринарна медицина факультету ветеринарної медицини Полтавського державного аграрного університету. Позивач навчається за рахунок коштів державного замовлення, але потребує аліментів від батька, бо у зв`язку з війною вона втратила домівку та всі свої речі, гуртожиток є платний, кошти на його сплату дає її мама, але сплачувала вона зі свого банківського рахунку. Також позивачеві потрібні кошти на їжу, одяг залежно від сезону, книги для навчання, канцелярські приладдя, комп`ютер для навчання, телефон. Таким чином, позивач указує, що вона продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, а тому просить стягнути аліменти з відповідача на її користь. Ухвалою судді від 03 липня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Позивач у судове засідання не з`явилась, 25 липня 2023 року подала до суду заяву, у якій просила цивільну справу розглянути у судовому засіданні без її участі, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно, належним чином у порядку, встановленому ч. 10 ст. 130 ЦПК України та ч. 1 ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» з огляду на зареєстроване місце проживання на тимчасово окупованій території України. Відзиву на позов, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом установлено, що відповідач у справі [PERSON] є батьком позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження останньої серії [NUMBER] /а.с.10/. Також установлено, що [PERSON] досягла повноліття [INFO] . Відповідно до копії довідки від 16 квітня 2022 року № 1238-7000745388 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] /а.с.11/. Згідно зі ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом установлено, що [PERSON] є здобувачем ступеня вищої освіти магістр 1 курсу денної форми навчання освітньо-професійної програми Ветеринарна медицина за спеціальністю 211 Ветеринарна медицина факультету ветеринарної медицини Полтавського державного аграрного університету. Термін навчання: з 19 вересня 2022 року по 31 серпня 2023 року /а.с.9/. Оскільки позивач, як повнолітня дочка відповідача продовжує навчання, у зв`язку з навчанням не може працювати, суд приходить до переконання, що вона потребує матеріальної допомоги. Обставин, які свідчать про те, що відповідач не має можливості надавати допомогу повнолітній дочці, судом не встановлено. На підставі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом установлено, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, а тому може надавати матеріальну допомогу його повнолітній дочці на час її навчання. Разом із тим, відповідачем не надано суду доказів наявності обставин, що мають істотне значення, при визначенні розміру аліментів на утримання його повнолітньої дочки на час її навчання. У зв`язку з наведеним, приймаючи до уваги матеріальне становище доньки відповідача, яка навчається, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з відповідача слід стягувати аліменти на утримання позивача як повнолітньої дочки, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів (заробітку), щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, а саме з 20 червня 2023 року /а.с.19/ і до досягнення позивачем 23 років, за умови її навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Крім того, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, а позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1\~073,60 грн.

Outcome: approved