Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позові вказала, що 30.04.2004 між нею та відповідачем було укладено шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області складено актовий запис №331. Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, подружнє життя не склалося. Між ними постійно виникали сварки та непорозуміння. Ведення спільного господарства припинилось. Вони мають різні погляди на життя. Позивачка вважає, що їх сім`я перестала існувати, а тому прохає суд розірвати шлюб з відповідачем. У судове засідання сторони не з`явилися, надавши суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі при цьому позивачка заявлені позовні вимоги підтримує, прохає розірвати шлюб, відповідач позов визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу. У зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30 квітня 2004 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області складено актовий запис №331. Від шлюбу мають сина дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Судом також встановлено, що сторони наміри зберегти сім`ю не мають, шлюбні відносини не підтримують, сім`я припинила існування остаточно, і подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Також суд звертає увагу на наступне. 13.09.2023 року від позивачки до суду надійшла заява, в якій остання прохала визначити місце проживання дитини з відповідачем. Того ж дня відповідач подав заяву, якою підтримав таку вимогу. Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Форма такої заяви визначена ст.175 ЦПК України. На думку суду, подана заява не дає можливість визначити її як додаткову позовну вимогу та прийняти по ній відповідне рішення, оскільки вона за змістом і формою не відповідає вимогам ЦПК України. Окремо слід звернути увагу на те, що позивач не звертається до суду за захистом свого порушеного права, натомість прохає ухвалити рішення на користь відповідача. При цьому вбачається, що між сторонами взагалі відсутній спір про визначення місця проживання дитини. У випадку, якщо сторони, які проживатимуть окремо, не дійдуть згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішений судом в порядку ст.161 СК України. Позивачка не позбавлена права поставити таке питання перед судом в порядку, визначеному ЦПК України.

Outcome: approved