Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаними позовом, за яким просить: «скасувати усиновлення мною, [PERSON] . [INFO] малолітньої особи [PERSON] , (після усиновлення [PERSON] ) [INFO] , на підставі рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19 серпня 2019 року, (справа №337/2565/19), внести зміни до актового запису про народження № 608 від 04 серпня 2017 року. шляхом виключення з актового запису відомостей про батька, а саме: « [PERSON] », інші відомості залишити без змін». На обгрунтування заявлених вимог позивач зазначив наступне. «На підставі рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 19 серпня 2019 року. (справа №337/2565/19) я та моя колишня дружина, відповідачка по справі, усиновили дитину чоловічої статі, прізвище ім`я і по батькові до усиновлення якого « [PERSON] », [INFO] … Особисті стосунки в нашій сім`ї між мною та відповідачкою складались з певними проблемами … 16.01.2020 року наш шлюб рішенням Нікопольського міськрайонного суду був розірваний … Відразу після розлучення відповідачка звернулась до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, справа закінчилась підписанням мирової угоди, відповідно до якої дитина залишилась проживати разом з матір`ю, а моя участь у вихованні та спілкуванні з дитиною до моменту досягнення останньою 6-ти річного віку обмежувалась можливістю спілкуватись по телефону у присутності матері один раз на місяць протягом чотирьох годин ... З моменту затвердження судом мирової угоди, я жодного разу не бачився з усиновленою дитиною, малолітній син проживає разом із матір`ю. Відповідач, як мені відомо, створила нову сім`ю. Між мною та відповідачкою склалися вкрай неприязні триваючі відносини. Крім того, син поступово перейняв негативне ставлення до мене та повністю відмовився називати мене батьком. Всі мої намагання, як батька, примиритися виявилися марними, кожний мій крок назустріч закінчувався проявом негативу та агресії. Колишня дружина не пускає мене до квартири, ховає дитину і вчиняє інші дії, які перешкоджають реалізації моїх батьківських обов`язків. Я всіма силами намагався стати батьком для сина, але так ним і не став. Стосунки мої, як батька, та мого малолітнього сина, не склалися не з моєї вини, виконувати свої батьківські обов`язки та використовувати батьківські права щодо усиновленого я не маю жодної можливості. Впливу на дитину я не маю, подальше виховання та спілкування з сином неможливим. Відповідачка не сприяє налагодженню стосунків між мною та дитиною, а навпаки всіляко цьому перешкоджає, докладає зусилля, щоб дитина не вважала мене батьком і не бажала спілкуватися зі мною. Таким чином тривалий час між мною та малолітньою дитиною, склалися, незалежно від моєї волі стосунки, які роблять неможливими наше з сином спільне проживання і виконання мною своїх батьківських обов`язків, що позбавляють мене можливості повноцінного виконання своїх батьківських обов`язків відповідно до вимог частини 2 статті 207 Сімейного кодексу України. Хочу зазначити, що скасування усиновлення виключно відповідатиме інтересам дитини, оскільки син не бажає спілкуватися зі мною, батьком називає іншу людину, проживає в новій сім`ї, в якій склалися сприятливі для гармонійного розвитку особистості дитини становище, тому я при таких обставинах не хочу травмувати його психологічно». Ухвалою суду від 15 червня 2022 року вирішено: «Відкрити провадження у справі за вищевказаною позовною заявою та призначити справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження». Ухвалою суду від 17 листопада 2022 року вирішено: «Закрити підготовче провадження та призначити вищевказану справу до судового розгляду по суті». Сторона відповідача подала до суду відзив на позов, за змістом якого зазначила наступне. «Дійсні обставини свідчать про те, що свідома поведінка позивача, а саме його абсолютна байдужість до своїх батьківських прав та обов`язків мала вплив на відсутність стосунків з дитиною, тобто такі обставини відбулись не поза волею позивача, як усиновлювача, а саме в наслідок його свідомої бездіяльності. Таким чином, припинення спілкування позивача з нашою дитиною має місце саме через небажання батька, а не виключно поза його волею. Таким чином, ніяких обставин які б не залежно від волі позивача робили б не можливими виконання позивачем, як усиновлювачем його батьківських обов`язків не існує, доказів існування таких обставин не надано і відповідно не має законних підстав для задоволення даного позову». У судовому засіданнві сторона позивача наполігла на позові за вказаними у ньому підставми, а сторона відповідача на позов заперечила з підстав, викладених у відзиві на позов. Представник служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради також заперечива на позов, вказуючи на безпідставність останнього та необгрунтованість. Обставини встановлені судом та оцінка аргументів учасників справи. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19.08.2019 року вирішено: «Заяву [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , мешкає: [ADDRESS] , заінтересовані особи: служба (Управління) у справах дітей Виконавчого комітету Запорізької міської ради (м.Запоріжжя, вул.Зеленського буд.3), Хортицький районний у м.Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (м.Запоріжжя, пр..Інженера Преображенського 15), про усиновлення дитини - задовольнити. Оголосити [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , усиновлювачами [PERSON] , [INFO] . В актовий запис №608 від 04.08.2017 року, вчинений Хортицьким районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області - про народження дитини [PERSON] внести наступні зміни: -Записати [PERSON] [INFO] , громадянина України, що народився м.Запоріжжя, місце реєстрації: [ADDRESS] , батьком дитини; -Записати [PERSON] [INFO] , громадянку України, що народилась: Запорізька область, Вільнянський район, с.Жовтневе, зареєстрована: [ADDRESS] , матір`ю дитини; -Змінити малолітньому [PERSON] прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », по-батькові « [PERSON] » змінити на « [PERSON] ». Рішенням Нікопольского міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.01.2020 року вирішено: «Шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Хортицьким районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області за актовим записом № 608, від якого є малолітній син [PERSON] , [INFO] , - розірвати. Після розірвання шлюбу присвоїти: [PERSON] прізвище - « [PERSON] », [PERSON] прізвище - « [PERSON] ». Ухваою Нікопольского міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.09.2020 року вирішено: «Затвердити мирову угоду, укладену між [PERSON] та [PERSON] за якою сторони домовились про наступне: „1.Визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] [INFO] , із матір`ю - [PERSON] , за місцем реєстрації місця проживання останньої за адресою: [ADDRESS] . 2. [PERSON] , зобов`язується не чинити будь-яких перешкод у спілкуванні та вихованні сина [PERSON] [INFO] , батьком [PERSON] . 3. Визначити наступний спосіб участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON] [INFO] , а саме: -до досягнення малолітньою дитиною [PERSON] [INFO] шестирічного віку (а саме, до [INFO] ): за попереднім узгодженням з [PERSON] по телефону один раз на місяць у суботу або неділю, в залежності від графіку роботи [PERSON] у період з 8-00 до 20-00 протягом чотирьох годин в присутності матері [PERSON] ; -після досягнення малолітньою дитиною [PERSON] [INFO] шестирічного віку (а саме, після [INFO]): [PERSON] один тиждень на місяць з 24 по 30 число кожного місяця проживатиме з батьком [PERSON] за адресою місця реєстрації останнього. 4. Сторони не мають жодних претензій одна до одної щодо стягнення судових витрат, включаючи витрати на правову (правничу) допомогу». Джерела права й акти їх застосування. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 14 Європейської Конвенції про усиновлення дітей, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним лише за рішенням компетентного органу. Найвищі інтереси дитини завжди мають перевагу. Усиновлення може бути скасовано до досягнення дитиною повноліття лише на підставі серйозних обставин, передбачених законом. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно положень статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України, держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Відповідно до ст. 207 Сімейного кодексу України, усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу (усиновлення дитини, яка є громадянином України, але проживає за межами України). Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Згідно з ч. 4, 5 ст. 232 СК України усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Згідно зі ст. 238 СК України усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо:1) воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; 2) дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати начас усиновлення; 3) між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. За змістом статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Висновок суду та оцінка аргументів учасників справи. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач підставою для скасування усиновлення зазначив те, що між ним та його колишньою дружиною, відповідачкою по справі, припинені шлюбні відносини. Вони не спілкуються та не проживають разом. Вказував, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином що негативно впливає на їх відносини як батька і сина. Окрім того, зазначає, що стосунки між ним та дитиною склались не залежно від його волі, що робить неможливим повноцінно виконувати ним батьківські обов`язки. Усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним тільки за рішенням суду за позовами батьків, усиновлювача, опікуна, піклувальника, органу опіки та піклування, прокурора, а також усиновленої дитини, яка досягла чотирнадцяти років. Основною причиною скасування усиновлення є невідповідність усиновлення інтересам усиновленої дитини, незабезпечення їй сімейного виховання. Цим поняттям охоплюються усі аспекти правовідношення із усиновлення, як винного, так і невинного характеру зі сторони усиновлювача. До таких обставин, зокрема, слід віднести відсутність взаємної злагоди між усиновлювачем та усиновленим в силу особистих якостей усиновлювача та (або) усиновленого, в результаті чого усиновлювач не користується авторитетом у дитини або дитина не відчуває себе членом сім`ї усиновлювача та інші обставини, що негативно впливають на емоційний стан дитини. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 15.04.2022 у справі № 343/1092/20 (провадження № 61-7355св21). Зі змісту висновку служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 23.03.2023 року вбчається наступне. «До усиновлення дитини подружжя [PERSON] створило прийомну сім`ю 25.06.2018року, та взяли на виховання до себе дитину [PERSON] , якого полюбили як рідного. Після набуття дитиною підстав для усиновлення подружжя одразу звернулося до служби (управління) з заявою щодо усиновлення прийомної дитини [PERSON] , що свідчить про любов до дитини, бажанням надати батьківську любов, турботу, забезпечувати її всім необхідним, дати дитині своє прізвище, та по батькові. Після усиновлення дитини сім`я [PERSON] переїхала в Дніпропетровську область, де заявник придбав будинок та зареєстрував сина в придбаному помешканні в м.Запоріжжі, а на вихідні приїздила до сім`ї. Зі слів [PERSON] згодом стосунки в родині стали напруженими, почалися сварки відносно сина, батько перешкоджав нормальному спілкуванню матері з сином, після чого [PERSON] вимушена була звернутися до поліції, щоб забрати дитину у батька. [PERSON] на теперішній час проживає в м. Запоріжжі разом зі своєю мамою та сином, з чоловіком розлучена з 2020 року. Службою (управлінням) у справах дітей Запорізької міської ради було здійснено акт обстеження умов проживання 19.12.2019 року після отримання листа від ССД Нікопольської РДА Дніпропетровської області з метою захисту та інтересів прав дитини. З`ясовано, що умови проживання дитини добрі: у [PERSON] є окреме спальне місце, ігровий куточок, іграшки, дитина оточена любов`ю та турботою матері та бабусі, дитина всім забезпечена. Також, були проведені планові звіти від 30.12.2020, 30.12.2021, та 09.09.2022 за місцем проживання дитини де також встановлено, що [PERSON] всім забезпечений, має багато іграшок, книжок, оточений любов`ю, турботою матері та бабусі, про батька дитина нічого не може відповісти, тому що не пам`ятає його, батько з дитиною не спілкується. В позовній заяві батька [PERSON] про скасування усиновлення зазначено, що син поступово перейняв негативне ставлення До нього та повністю відмовився називати його батьком, проте він всіма силами намагався стати батьком для сина, але так ним і не став, також зазначає, що скасування усиновлення виключно відповідатиме інтересам дитини, оскільки син не бажає спілкуватися з ним, та батьком називає іншу людину, проживає в новій сім`ї, в якій склалися сприятливі умови, при яких не хоче травмувати дитину. Враховуючи вік дитини, на момент розлучення батьків [PERSON] було 3 роки, він не міг розуміти та викладати свою думку, а також проявляти негативні емоції та агресію відносно батька. Права батька на дитину не залежать від реєстрації шлюбу й зберігаються за ним після розлучення. Обмежити їх лише через відсутність офіційного шлюбу чи припинення спільного проживання з матір`ю дитини неможливо. Мати дитини не перешкоджала сплачувати аліменти та телефонувати до сина, але батько не виконував своїх обов`язків щодо утримання сина, та не виявляв ініціативи щодо спілкування з дитиною. Згідно частини 1 ст. 207 Сімейного Кодексу України усиновлення є прийняття усиновлювачем в свою сім`ю особи на правах дочки чи сина на підставі рішення суду. Згідно ст. 232 Сімейного Кодексу України усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. А ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставами для накладання на них відповідальності, встановленої законом. З фактів, які дослідила служба (управління), можемо зробити такий висновок, що батько ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а саме не спілкується, не цікавиться життям дитини та не сплачує аліменти. Зазначаємо, що ні один з пунктів статті 238 Сімейного кодексу України, не відповідає викладеному в позовній заяві. Об`єктивних причин для скасування усиновлення не виявлено. Усиновлювач [PERSON] не до кінця усвідомив свою відповідальність за долю дитини, яку він разом з колишньою дружиною усиновили. Враховуючи вищезазначене,

Outcome: dismissed