Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, який востаннє уточнив 07.03.2023 та просив суд здійснити поділ спільного майна подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності таким чином: 1)визнати за [PERSON] право приватної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] ; місце для паркування № [NUMBER] , 5 та №7 за адресою: [ADDRESS] , автомобіль BMW 524, реєстраційний номер [NUMBER] , 1985 року випуску; 2)визнати за [PERSON] право приватної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] , автомобіль Peugeot 3008, реєстраційний номер [NUMBER] , 2014 року випуску. Позов обґрунтований такими обставинами. 06 листопада 1999 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб. 20.07.2018 рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова шлюб між сторонами розірвано. Сторонами не досягнуто згоди щодо розподілу спільного майна, набутого в період шлюбу. За час існування шлюбу сторонами набуте таке майно: квартира за адресою: [ADDRESS] ; квартира за адресою: [ADDRESS] ; місця для паркування № [NUMBER] , [NUMBER] та [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] ; житловий будинок з надвірними будівлями №21 з земельною ділянкою за адресою: Харківська область Зміївський район, с. Красна Поляна; автомобіль Peugeot 3008, реєстраційний номер [NUMBER] , 2014 року випуску; автомобіль BMW 524, реєстраційний номер [NUMBER] , 1985 року випуску. Вищевказане майно належить сторонам на праві спільної сумісної власності. У первинній позовній заяві позивач пропонував розподіл майна таким чином: 1)визнати за [PERSON] право приватної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , місце для паркування № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] з земельною ділянкою за адресою: Харківська область Зміївський район, с. Красна Поляна; автомобіль BMW 524, реєстраційний номер [NUMBER] , 1985 року випуску; 2)визнати за [PERSON] право приватної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] ; місце для паркування № [NUMBER] та [ADDRESS] ; автомобіль Peugeot 3008, реєстраційний номер [NUMBER] , 2014 року випуску. За первинним позовом загальна вартість майна подружжя становила 2\~859 430,00 грн, вартість майна, що підлягала передачі відповідачу становила 1\~450 665,00 грн, вартість майна, що підлягала передачі позивачу становила 1\~408 765,00 грн. За останньою уточненою позовною заявою, датовану 07.03.2023 вартість майна подружжя становила 2\~859 430,00 грн, вартість майна для передачі відповідачу становить 1\~530 570,00 грн, вартість майна для передачі позивачу становить 1\~328 860,00 грн. Вищевказаний поділ майна заявлявся позивачем з урахуванням його ринкової вартості, майнових, професійних та побутових потреб кожного з подружжя, а також фактичного користування ще до розірвання шлюбу. Житловий будинок віднесений до майна відповідача позивач обґрунтував наявністю трьох спільних дітей, які за час подружнього життя батьків відвідували цей дачний будинок та відпочивали у ньому. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.10.2020 призначена суддя Червонозаводського районного суду м.Харкова Шелест І.М. Ухвалою суду від 07.10.2020 відкрите провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 03.08.2021 закрите підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Відповідно до розпорядження керівника апарату суду від 19.01.2023 щодо повторного автоматизованого розподілу невирішених судових справ, які перебували в провадженні [PERSON] згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями призначена суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова Шиховцова А.О. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.01.2023 цивільна справа прийнята до розгляду; суд вирішив розглядати справу за правилами загального позовного провадження. 13.04.2023 від представника відповідача надійшли заперечення (відзив) на позовну заяву про поділ майна подружжя, в якому вона зазначила, що позивач не зазначив все майно, що також було придбано під час перебування сторін у шлюбі, а саме: автомобіль Peugeot 4007, реєстраційний номер [NUMBER] , 2011 року випуску, який позивач переоформив на свою матір, а потім продав, про що відповідач дізналася після розірвання шлюбу. Крім того, під час шлюбу був відкритий стоматологічний кабінет Bella Vista, оформлений на позивача як на фізичну особу-підприємця. Для стоматологічного кабінету придбана низка обладнань та установок, інструментарію та витратних матеріалів. Також у стоматологічний кабінет придбана оргтехніка, меблі та побутова техніка, що в загальній сумі складає 100\~000 грн. Після розірвання шлюбу у 2019 році відповідач припинив свою діяльність як фізична особа-підприємець та згодом відкрив стоматологічний кабінет на дружину [PERSON] , а сам відповідач був оформлений як найманий працівник у стоматологічному кабінету з фіксованою заробітною платою. Відтак майно фізичної особи-підприємця вважається спільним майном подружжя, що придбане за час шлюбу. Тому оскільки позивач та відповідач є практикуючими стоматологами, то стоматологічне обладнання, яке використовувалось під час шлюбних відносин, а зараз використовується позивачем одноособово підлягає поділу в рівних долях між подружжям. З вищевказаних підстав, представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову, крім поділу квартир, з яким відповідач погодився. 19.06.2023 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому зазначила, що представником відповідача на підтвердження придбання стоматологічного обладнання, оргтехніки та меблів у стоматологічний кабінет не надала жодних доказів в обґрунтування своїх доводів, тому доводи сторони відповідача ґрунтуються на припущеннях та не можуть прийняті судом. Представник позивача зазначила також, що представником відповідача не наведено жодних обґрунтувань та міркувань щодо поділу майна подружжя, з якими відповідач не згодна, оскільки при останній редакції позову позивач врахував права та інтереси кожного з подружжя, що підтверджується вартісною оцінкою майна. 27.06.2023 від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначила, що в переліку запропонованого позивачем майна, що підлягає поділу між подружжям відсутнє інше майно, яке також було придбано подружжям під час шлюбу, про яке позивач замовчує. Крім цього, зазначила, що при обрахуванні загальної вартості майна, придбаного у стоматологічного кабінет допущена технічна описка, оскільки загальна вартість неврахованого майна становить 100\~000 дол. США. 27.06.2023 від представника відповідача надійшли клопотання про витребування доказів, в яких вона просила суд: витребувати у ФОП [PERSON] інформацію щодо майна, яке використовується ФОП [PERSON] та способу набуття права власності на це майно, а також витребувати у Регіональному сервісному центрі МВС в Харківській області інформацію щодо Peugeot 4007 номерний знак: [NUMBER] та інформацію щодо реєстрації транспортних засобів [PERSON] з 06.11.1999 в порядку\~ст. 84 ЦПК України, оскільки на адвокатський запит така інформація не надана з підстав конфіденційності. Ухвалою суду від 27.06.2023 у задоволенні клопотань про витребування доказів було відмовлено. Ухвалою суду від 27.06.2023 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, позов у останній редакції підтримали, просили позов задовольнити. У судове засідання відповідачка та її представник не з`явилися, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату та час судового засідання. На попереднє судове засідання, призначене на 15.08.2023 від відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання через її хворобу. Однак станом на 12.09.2023 не надійшли документи, що підтверджували б неможливість взяти участь відповідачем у попередньому судовому засіданні, крім того, на судове засідання, призначене на 12.09.2023 заяв та клопотань від відповідача та її представника не надходило. Відповідно до п. 1 ч. 3\~ст. 223 ЦПК України\~якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі\~\~неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 223 ЦПК України). Відповідно до ч. 4\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Приписами п. 5 ч. 4\~ст. 12 ЦПК України\~визначено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість\~\~запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Беручи до уваги ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач та її представник мав достатній час скористатися своїми правами, визначеними\~ЦПК України\~на надання всіх необхідних доказів, заяв, клопотань тощо для підтримання своєї правової позиції, враховуючи передбачені чинним процесуальним законодавством строки розгляду справи, період знаходження справи на розгляді суду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, суд з метою недопущення невиправданого затягування розгляду справи, яка перебуває у провадженні суду з 01.10.2020, а відповідач та її представник зловживають своїми процесуальними правами, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та її представника на підставі наявних у ній доказів. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши уточнену позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, у останній редакції, викладеній позивачем. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд вважає, що вони виникли в зв`язку із поділом майна подружжя, а тому регулюються Главою 8 СК України. Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи такі фактичні обставини. [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, зареєстрованому 06 листопада 1999 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис №191, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 17.01.2018 (т. 1, а. с. 9). Від шлюбу у сторін народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER] , виданим Чемеровецьким РС УДМС України в Хмельницькій області, свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 06.03.2008 та серії [NUMBER] від 11.10.2011 відповідно (т. 1, а. с. 11 - 13). Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 липня 2018 року шлюб між сторонами було розірвано (т. 1, а. с. 10). Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 18 грудня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Слоневською Д.В. та зареєстрованого в реєстрі за №5107, позивач як покупець за договором, придбав у власність квартиру [ADDRESS] , загальною площею 78,8 кв. м., житловою площею 42,7 кв. м. (т. 1, а.с.14). З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №14888697 від 18 грудня 2013 року вбачається, що позивач [PERSON] зареєстрував право власності на вищевказану квартиру [ADDRESS] 18.12.2013 (т.1, а.с.15). Відповідно до заяви, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Слоневською Д.В. та зареєстрованої в реєстрі за №5116, [PERSON] (продавець за договором купівлі-продажу) отримав від [PERSON] 241 522,00 грн за договором купівлі-продажу квартири від 18 грудня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Слоневською Д.В. та зареєстрованого в реєстрі за №5107 (т.1, а.с.16). Згідно з технічним паспортом та планом квартири [ADDRESS] складається з 2 кімнат: 1-а кімната\~25,1 кв. м., 2-а кімната\~17,6 кв.м., кухні\~12,3 кв.м., вбиральні 5,8 кв.м., коридору\~14,7 кв.м., балкону\~(лоджія) 3,3 кв.м (т.1, а.с.17-18). Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 18 грудня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Слоневською Д.В. та зареєстрованого в реєстрі за №5104, позивач як покупець за договором, придбав у власність квартиру [ADDRESS] , загальною площею 76,9 кв. м., житловою площею 50,8 кв. м. (т. 1, а.с.19). З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №14886912 від 18 грудня 2013 року вбачається, що позивач [PERSON] зареєстрував право власності на вищевказану квартиру [ADDRESS] 18.12.2013 (т.1, а.с.20). Відповідно до заяви, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Слоневською Д.В. та зареєстрованої в реєстрі за №5115, [PERSON] (продавець за договором купівлі-продажу) отримав від [PERSON] 235 300,00 грн за договором купівлі-продажу квартири від 18 грудня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Слоневською Д.В. та зареєстрованого в реєстрі за №5104 (т.1, а. с. 21). Згідно з технічним паспортом та планом квартири [ADDRESS] складається з 2 кімнат: 1-а кімната\~17,4 кв. м., 2-а кімната\~33,4 кв.м., кухні\~11,7 кв.м., вбиральні 5,5 кв.м., коридору\~8,9 кв.м. (т.1, а.с.22-23). Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 27 квітня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Рибалком Д.В. та зареєстрованого в реєстрі за №338, позивач як покупець за договором, придбав у власність 1/3 частку житлового будинку загальною площею 95,1 кв.м., з якої житлова площа 52,0 кв.м. з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] (т. 1, а. с. 24). Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 27 квітня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Рибалком Д.В. та зареєстрованого в реєстрі за №335, позивач як покупець за договором, придбав у власність 2/3 частки житлового будинку загальною площею 95,1 кв.м., з якої житлова площа 52,0 кв.м. з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] (т. 1, а.с.25). З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок вбачається, що вищевказаний житловий будинок складається з: житлового будинку (А-1), сараю (Б та Д), вбиральні (В), гаражу з сараєм (Г), погребу (Є), огорожи (№1, 2), колодязю (№3), колонки (№4). Сам житловий будинок складається з веранди 6,9 кв.м., кухні 20,6 кв.м., коридору 9,5 кв.м., кладової 6,1 кв.м., та 3 житлових кімнат: 1-ша кімната\~24,6 кв. м., 2-га кімната\~14,7 кв.м., 3-тя кімната 12,7 кв.м. (т.1, а.с. 26-29). Відповідно до договору купівлі-продажу місця для паркування від 18 грудня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Білозьоровою Г.А. та зареєстрованого в реєстрі за №1622, позивач як покупець за договором, придбав у власність нежитлове приміщення підвалу місце для паркування № [NUMBER] , яка розташоване за адресою: [ADDRESS] (т. 1, а.с. 30). З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №14892022 від 18 грудня 2013 року вбачається, що позивач [PERSON] зареєстрував право власності на вищевказане місце для паркування 18.12.2013 (т.1, а.с.31). Згідно з технічним паспортом на місце для паркування № [NUMBER] у квартирному (багатоповерховому) житловому будинку [ADDRESS] місце для паркування має загальну площу 20,2 кв.м. (т.1, а.с.32-35). Відповідно до договору купівлі-продажу місця для паркування від 01 листопада 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Білозьоровою Г.А. та зареєстрованого в реєстрі за №1367, відповідач як покупець за договором, придбав у власність нежитлове приміщення підвалу місце для паркування № [NUMBER] , яка розташоване за адресою: [ADDRESS] (т. 1, а.с.36). З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №12082762 від 01 листопада 2013 року вбачається, що відповідач [PERSON] зареєструвала право власності на вищевказане місце для паркування 01.11.2013 (т.1, а.с.37). Згідно з технічним паспортом на місце для паркування № [NUMBER] у квартирному (багатоповерховому) житловому будинку [ADDRESS] місце для паркування має загальну площу 18,0 кв.м. (т.1, а.с.38-41). Відповідно до договору купівлі-продажу місця для паркування від 31 жовтня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Білозьоровою Г.А. та зареєстрованого в реєстрі за №1359, позивач як покупець за договором, придбав у власність нежитлове приміщення підвалу місце для паркування № [NUMBER] , яка розташоване за адресою: [ADDRESS] (т. 1, а.с.42). З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №12041225 від 31 жовтня 2013 року вбачається, що позивач [PERSON] зареєстрував право власності на вищевказане місце для паркування 31.10.2013 (т.1, а.с.43). Згідно з технічним паспортом на місце для паркування № [NUMBER] у квартирному (багатоповерховому) житловому будинку [ADDRESS] місце для паркування має загальну площу 16,8 кв.м. (т.1, а.с.44-46). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 26 грудня 2016 року за [PERSON] зареєстровано право власності на транспортний засіб «Peugeot 3008», 2014 року випуску, об`єм двигуна 1560 куб. см, номер шасі [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] (т.1, а.с.47). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 19 березня 2011 року за [PERSON] зареєстровано право власності на транспортний засіб «BMW 524», 1985 року випуску, об`єм двигуна 2443 куб. см, номер шасі [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] (т.1, а.с.54). Відповідно до звіту з незалежної оцінки майна двохкімнатної квартири загальною площею 76,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] від 24.02.2020, виданого ТОВ «Експерт Реєлт» станом на 24.02.2020 ринкова вартість всієї квартири з урахуванням округлення та без урахування ПДВ становила 855\~750 грн (т.1, а.с.55-71). Згідно зі звітом з незалежної оцінки майна нежитлового приміщення: місце для паркування № [NUMBER] загальною площею 16,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] від 24.02.2020, виданого ТОВ «Експерт Реєлт» станом на 24.02.2020 ринкова вартість машиномісця з урахуванням округлення та без урахування ПДВ становила 132 030 грн (т.1, а.с.72-88). Зі звіту з незалежної оцінки майна нежитлового приміщення: місце для паркування № [NUMBER] загальною площею 20,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] від 24.02.2020, виданого ТОВ «Експерт Реєлт» вбачається, що станом на 24.02.2020 ринкова вартість машиномісця з урахуванням округлення та без урахування ПДВ становила 156\~480 грн (т.1, а.с.89-105). Відповідно до звіту про оцінку майна транспортного засобу Peugeot 3008 д.н.з. [NUMBER] від 24.02.2020, виданого ТОВ «Експерт Реєлт» станом на 24.02.2020 ринкова вартість об`єкту оцінки становила 266 505 грн (т.1, а.с.106-120). Відповідно до звіту з незалежної оцінки майна двохкімнатної квартири загальною площею 78,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] від 24.02.2020, виданого ТОВ «Експерт Реєлт» станом на 24.02.2020 ринкова вартість всієї квартири з урахуванням округлення та без урахування ПДВ становила 880\~200 грн (т.1, а.с.121-137). Зі звіту з незалежної оцінки майна нежитлового приміщення: місце для паркування № [NUMBER] загальною площею 18,0 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] від 24.02.2020, виданого ТОВ «Експерт Реєлт» вбачається, що станом на 24.02.2020 ринкова вартість машиномісця з урахуванням округлення та без урахування ПДВ становила 140\~590 грн (т.1, а.с.138-152). Згідно зі звітом з незалежної оцінки майна житлового будинку з надвірними будівлями загальною площею 95,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] від 24.02.2020, виданого ТОВ «Експерт Реєлт» станом на 24.02.2020 ринкова вартість всього житлового будинку з урахуванням округлення та без урахування ПДВ становила 383\~865 грн (т.1, а.с.153-172). Відповідно до звіту про оцінку майна транспортного засобу BMW 524 д.н.з. [NUMBER] від 24.02.2020, виданого ТОВ «Експерт Реєлт» станом на 24.02.2020 ринкова вартість об`єкту оцінки становила 44 010 грн (т.1, а.с.174-186). Згідно з частиною третьою статті 368\~ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 60\~СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При цьому конструкція норми статті 60\~СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 359/898/18 провадження № 61-3703св19. У відповідності до\~ст. 61 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63\~СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Виходячи з положень статей\~68, 69 СК України\~розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте під час шлюбу. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від розірвання шлюбу. Частиною першою\~статті 70 СК України\~передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до статті 71\~СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. У пунктах 1-3 частини першої статті 365\~ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим. Відповідно до ч. 2\~ст. 372 ЦК України\~у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до пунктів 22, 23, 28, 30\~Постанови Пленуму ВСУ №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~- вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу - (статті\~60,69 СК України, ч. 3\~ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.ч.2,3\~ст.325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбний договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садок будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (частина четверта\~статті 65 СК України). У постанові від 07.11.2018 у справі № 405/2391/15-ц Верховний Суд зазначив, що тлумачення\~статті 60 СК України\~дозволяє зробити висновок, що законом встановлено про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 24.05.2017 у справі № 6-843цс17. Відповідно до статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76\~ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Так, судом встановлено, що спірне майно було придбане сторонами під час перебування у шлюбі, що сторонами не заперечується. У останній редакції позовної заяви позивач запропонував розподіл спільного майна загальною вартістю за оцінкою суб`єкта оціночної діяльності 2\~859 430,00 грн, вартість майна для передачі відповідачу становить 1\~530 570,00 грн, вартість майна для передачі позивачу становить 1\~328 860,00 грн. Вартість оцінки спірного майна сторонами у ході судового розгляду не оспорювалася. Водночас суд бере до уваги, що від шлюбу сторони мають троє дітей, двоє з них є неповнолітніми та проживають з матір`ю, а також факт реєстрації права власності на місце для паркування № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] за відповідачем [PERSON] , тому з урахуванням справедливого балансу майнових інтересів сторін суд вважає за необхідне визнати право власності за місцем паркування №5 саме за відповідачем. Таким чином зібрані по справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи, з урахуванням норм чинного сімейного законодавства, дозволяють задовольнити позов частково і таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а і справедливості. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~у разі часткового задоволення позову, судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial