Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом, у якому, з урахуванням поданих уточнень, просить стягнути з відповідачів як співвласників квартири [ADDRESS] , заборгованість за надані з 01.11.2018 року по 01.03.2023 року послуги по опаленню в загальному розмірі 68 350,38 грн., визначивши суму стягнення із кожного з відповідачів відповідно до їх розміру часток у праві власності на спільне майно, а саме: з [PERSON] як співвласника частини - 34 175,19 грн., з відповідача [PERSON] як співвласника частини - 17 087,59 грн., з відповідача [PERSON] як співвласника частини - 17 087,60 грн. У позові зазначено, що згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідачі є співвласниками вищевказаної квартири у наведених частках, при цьому, відповідач [PERSON] , 2010 року народження, успадкував частку у праві на майно після смерті батька - [PERSON] , набувши у зв`язку із цим відповідно до положень ст.ст. 1281, 1282 ЦК України обов`язок зі сплати заборгованості, яка виникла відносно його батька як колишнього співвласника майна. У відзиві, який надійшов від відповідача [PERSON] , викладено заперечення відносно позову. Учасник зауважує, що після смерті батьків у квартирі [ADDRESS] протягом усього часу фактично проживав лише [PERSON] , який, у свою чергу, запевняв про виконання обов`язку щодо сплати комунальних платежів. Відповідач просить також звернути увагу на пропуск строку позовної давності відносно заборгованості, нарахованої у період з 01.11.2018 року по 03.04.2020 року. В судовому засіданні представник позивача підтримала наведені вимоги. Відповідач [PERSON] визнала пред`явлені до неї вимоги, просила вирішити питання щодо реструктуризації заборгованості. Інші відповідачі в судове засідання не з`явились, про час розгляду справи повідомлялись належним чином. Судом встановлено наступні обставини. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 327836134 від 03.04.2023 року співвласником квартири [ADDRESS] в розмірі 1/2 частини зазначено [PERSON] , яка є власником відповідної частини на підставі договору дарування від 22.12.2016 року. Згідно відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно співвласниками квартири по частини вказано: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . З досліджених судом матеріалів спадкової справи, заведеної до майна [PERSON] , слідує, що відповідна особа померла [INFO] , із заявою про прийняття спадщини звернувся малолітній син - [PERSON] в особі законного представника - [PERSON] . У відповідності до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями ст. 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Положеннями ч.ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч 1, 4 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. За змістом ч.ч. 1, 2 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Приймаючи до уваги, що після смерті в 2018 році [PERSON] , якому належала частина у праві спільної власності на квартиру, спадкування здійснене [PERSON] , який, у свою чергу, свідоцтво про право на спадщину не отримував, відповідач [PERSON] є співвласником майна в розмірі частин, а належність майна відповідачу [PERSON] у 1/4 частині відповідачем не спростована, суд вважає необхідним задовольнити позов, стягнути з відповідних учасників суму заборгованості з урахуванням належної частки у праві спільної власності, а також понесені позивачем судові витрати. З приводу зауважень відповідача [PERSON] щодо необхідності застосування строків позовної давності суд звертає увагу на таке. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин, строк якого неодноразово продовжувався (в тому числі на час звернення із позовом). Згідно із Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12, яким під час карантину строки, визначені, зокрема, статтями 257, 258 Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Оскільки зі веденням карантину, тобто станом на 12.03.2020 року, строки позовної давності були зупинені, є вірними твердження позивача про можливість нарахування сум заборгованості протягом періоду з 01.11.2018 року.

Outcome: approved