Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] перебувала на обліку в управлінні, як отримувач державної соціальної допомоги особам з інвалідністю та дітям з інвалідністю на дитину [PERSON] . Державна соціальна\~допомога особам\~з інвалідністю\~з дитинства\~та дітям\~з інвалідністю\~призначається на\~дітей з\~інвалідністю призначається\~на строк,\~зазначений у\~медичному висновку,\~який видається\~у порядку,\~встановленому центральним\~органом виконавчої\~влади,\~що забезпечує\~формування державної\~політики у\~сфері охорони\~здоров?я,\~але не\~більш як\~по місяць\~досягнення дитиною\~з інвалідністю\~18-річного\~віку.\~Допомога особам\~з інвалідністю\~з дитинства\~та дітям\~з інвалідністю\~Відповідачці була\~призначена по\~14\~жовтня 2020\~року (термін\~по який\~надано статус\~дитини з\~інвалідністю сину\~Відповідачки \~ [PERSON] ) Допомога відповідачеві була продовжена з 15 жовтня 2020 року по 31 січня 2021 року, з метою посилення соціального захисту населення на період вжиття заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, без звернення для всіх отримувачів на підставі підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» № 264 від 08.04.2020 року. [PERSON] підлягав переогляду 15 жовтня 2020 року для продовження надання статусу дитини з інвалідністю або ж його припинення, але після 15 жовтня 2020 року на адресу управління не надходила інформація щодо продовження надання статусу, що призвело до безпідставного отримання коштів Відповідачкою за період 15.10.2020 по 31.01.2021 року. Про дані обставини Відповідачку повідомляли. Однак повного повернення коштів Відповідачка так і не здійснила. Отже, загальний розмір коштів, що підлягає до повернення становить 4074 грн 84 к.. Оскільки кошти на рахунок управління на сьогоднішній день не повернуті, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином. У зв`язку з цим суд на підставі ст.\~280\~ЦПК\~України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З позовної заяви та матеріалів справи, судом встановлено, що [PERSON] перебувала на обліку в управлінні, як отримувач державної соціальної допомоги особам з\~інвалідністю з\~дитинства та\~дітям з\~інвалідністю на дитину [PERSON] , [INFO] . Статтею 4 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» передбачено, що період на який призначається державна соціальна допомога на дітей з інвалідністю призначається на строк, зазначений у медичному висновку, який видається у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, але не більш як по місяць досягнення дитиною з інвалідністю 18-річного віку. Проте, з метою посилення соціального захисту населення на період вжиття заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, допомога була продовжена без звернення для всіх отримувачів на підставі підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» № 264 від 08.04.2020 року. 24 вересня 2020 року позивачем прийнято розпорядження на продовження строку виплати допомоги особам з інвалідністю, а саме, [PERSON] (матері) з 15 жовтня 2020 року по 31 жовтня 2020 року в сумі 1198грн 40 к. та 513грн.60коп. (а.с.6). 28 жовтня 2020 року позивачем прийнято розпорядження на продовження строку виплати допомоги особам з інвалідністю, а саме, [PERSON] (матері) з 01 листопада 2020 року по 31 грудня 2020 року в сумі 1198грн 40 к. та 513грн.60коп. (а.с.7). 30 грудня 2020 року позивачем прийнято розпорядження на продовження строку виплати допомоги особам з інвалідністю, а саме, [PERSON] (матері) з 01 січня 2021 року по 28 лютого 2021 року в сумі 1198грн 40 к. та 513грн.60коп. (а.с.8). Пунктом 14 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання призначення і виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» №79 від 03.02.2021 встановлено, що виплата державної соціальної допомоги припиняється, якщо особа з інвалідністю з дитинства пропустила строк переогляду стану здоров`я МСЕК або дитина з інвалідністю віком до 18 років строк переогляду стану здоров`я лікарство-консультативною комісією закладу охорони здоров`я. 19 жовтня 2015 року відповідачкою при зверненні за призначенням допомоги був наданий медичний висновок про дитину-інваліда до 18 років №1324 від 19.10.2015, в якому зазначається, що [PERSON] має статус дитини з інвалідністю, який надано терміном до 15 вересня 2020 року. Відповідно до медичного висновку про дитину-інваліда віком до 18 років №1324 від 19.10.2015 [PERSON] підлягав переогляду 15 жовтня 2020 року для продовження надання статусу дитини з інвалідністю бо ж його припинення, що в свою чергу дає право на отримання допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю. Враховуючи те що, відповідачем була отримана допомога за період з 15 жовтня 2020 року по 31 січня 2021 року у розмірі 6074 грн. 84 к., з яких вона повернула 2000 грн. Отже, розмір надміру отриманих коштів становить - 4074 грн 84 к. Відповідно до п. 27 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання призначення і виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» №79 від 03.02.2021, надміру виплачені кошти державної соціальної допомоги, надбавки на догляд повертаються: отримувачем самостійно; за згодою отримувача у повному обсязі за рахунок наступних виплат; за рішенням органу соціального захисту населення за рахунок наступних виплат державної соціальної допомоги у розмірі, що не перевищує 20 відсотків щомісячної суми призначеної допомоги. У разі неможливості добровільного повернення або утримання коштів, які підлягають поверненню, такі кошти стягуються в судовому порядку. Частиною першою ст. 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з п.1 ч.1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Тлумачення цієї норми свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі наявності недобросовісності з боку набувача виплати. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.02.2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18). Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже зазначене у ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Виходячи з доводів позовної заяви виплата [PERSON] коштів пов`язана з тим, що державою автоматично без звернення з відповідною заявою та пакетом документів продовжено виплати отримувачу допомоги особам з інвалідністю, за період 15.10.2020 по 31.01.2021 року, яка була призначена за її заявою раніше. Таким чином, недобросовісність з боку відповідача відсутня. Крім того, у § 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року, заява № 29979/04, зазначено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Установивши відсутність двох умов, за наявності яких відповідно до вимог ст. 1215 ЦК України рахункової помилки з боку позивача і недобросовісності/зловживання з боку відповідача, слід дійти висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року в справі № 530/95/17 (провадження № 61-14755св18).

Outcome: dismissed