Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», звертаючись з позовом до суду, просило стягнути з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № б/н від 18 березня 2019 року в розмірі 242 261,03 грн., яка включає: заборгованість за кредитом в розмірі 206 347, 73 гривень, заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 35913,30 гривень, а також судові витрати по сплаті судового збору, мотивуючи тим, що відповідачем порушено договірні зобов`язання в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, що є предметом позовних вимог. 24 лютого 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва відкрите провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 24 квітня 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про продовження розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Положеннями ст.174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 04 липня 2023 року (вх.№ 32759) до суду надійшов відзив на позов, поданий представником відповідача - адвоката Тарабака Єлизаветою Анатоліївною з викладенням своєї позиції щодо підстав для відмови у позові в повному обсязі, висловлюючи свої заперечення наголошує на наступному, що наявна Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанк, самі по собі не містять умови кредитного договору, інформації щодо суми кредиту, процентної ставки, також не зазначено відповідальність виді неустойки (пені, штрафу) за порушення зобов`язання та не визначено розмір неустойки та інші умови на яких відповідач отримує кредитні кошти. Також ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладання договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його зміст. Нараховані позивачем проценти були погашені за рахунок збільшення тіла кредиту, тобто без фактичного отримання такого тіла кредиту відповідачем, тому позов не підлягає задоволенню. 24 липня 2023 року (вх. №36309) до суду надійшла відповідь на відзив, подана представником позивача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - Меркуловою Валерію Валеріївною, з викладенням своїх контраргументів щодо позиції відповідача висловленої у відзиві на позов, а також належності та допустимості доказів, долучених позивачем до позовної заяви. Представник позивача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - Гребенюк Олександр Сергійович в судове засідання не з`явилася, разом з позовом подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, представник відповідача - адвокат Тарабака Єлизавета Анатоліївна подала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила в позові відмовити в повному обсязі на підставі викладеної позиції у відзиві на позов. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. Суд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Згідно ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 2.1.1.1.1 Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, які долучені позивачем до матеріалів позовної заяви, на підставі ст. 364 Цивільного кодексу України Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Клієнт приєднується до цих Умов та Правил. Паспорт споживчого кредиту та Тарифи Банку є невід`ємною частиною цього Договору. Перелік кредитних карток, на які банк встановлює кредитні ліміти: Карта «Універсальна», карта «Універсальна Gold», Преміум картки: Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signature. Цей перелік може змінюватися та доповнюватися на розсуд Банку. Згідно п. 2.1.1.2.1. вищевказаного Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, банк за наявності вільних грошових коштів та на підставі аналізу кредитоспроможності клієнта надає йому споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі на умовах, встановлених договором. Як вбачається з матеріалів справи, 18 березня 2019 року [PERSON] підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Згідно інформації, викладеної у вказаній заяві [PERSON] підтвердила, що вона погоджується із тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Позивач за заявою відповідача відкрив їй картковий рахунок, надав відповідачу доступ до даного рахунку через видану їй банківську кредитну картку, та відкрив на даний картковий рахунок кредитування у вигляді визначеного кредитного ліміту. Відповідно до довідки про зміну умов кредитування позичальнику [PERSON] , було встановлено кредитний ліміт, а саме: старт карткового рахунку 08 вересня 2017 року № [NUMBER] , зміна кредитного ліміту 17 лютого 2021 року сума 200 000,00 гривень, зміна кредитного ліміту 03 березня 2021 року сума 210 000,00 гривень, зміна кредитного ліміту 27 грудня 2022 року зменшення ліміту - 0,00 гривень. Згідно довідки Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» було надано [PERSON] наступні кредитні картки: номер картки № [NUMBER] дата відкриття 09 вересня 2017 року термін дії 06/21, тип картки: Універсальна Gold; номер картки № [NUMBER] дата відкриття 18 березня 2019 року термін дії 02/22, тип картки: Master Card World Black Edition; номер картки № [NUMBER] дата відкриття 19 лютого 2021 року термін дії 02/24, тип картки: Master Card World Edition. Зобов`язання боржника за договором повернути кредитору, отриману грошову суму та винагороду за користування грошима, на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Отже, правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманого кредиту та винагороди за користування грошима, а кредитор має право, - вимагати повернення наданого кредиту та сплати процентів. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України) Згідно зі статтями. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України) Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. За вимог ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 та 2 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Необхідно враховувати, що засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, а на відповідача - доведення обґрунтованості та підставності заперечень проти позову. Саме на сторони покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції у справі. За правилами статей 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі статтею 77 Цивільного процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 88 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Застосовуючи принцип диспозитивності, закріплений у статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, саме сторони, як особи, які на власний розсуд розпоряджаються своїми процесуальними правами визначають докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. Неподання стороною належних і допустимих доказів на підтвердження позовних вимог/заперечень проти позову є підставою для вмотивованого висновку судів про недоведеність та необґрунтованість позиції сторони у справі, адже саме зазначені стороною обставини, а не висновки судів, у такому випадку ґрунтуються на припущеннях. Сторона має довести належними та допустимими доказами свою правову позицію у справі. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову, за загальним правилом, покладається на позивача; за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків. Аналогічний тягар доведення заперечень проти позову покладається на відповідача. Суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Такого ж змісту норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (в редакції, чинній на час вирішення справи судами першої та апеляційної інстанцій). Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Таким чином, надані банком виписки за картковими рахунками позичальника, яким суди дали оцінку у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача. Правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 25 травня 2021 року по справі №554/4300/16 (провадження №61-3689св21) На підтвердження заявлених вимог представником позивача долучено розрахунок заборгованості за Договором №б/н від 18 березня 2019 року, укладений з відповідачем та виписку з банківського карткового рахунку, станом на 04 січня 2023 року заборгованість за тіло кредиту складає 206 347,73 гривень, що підлягає стягненню з відповідача [PERSON] , оскільки заборгованість відповідача перед позивачем, в цій частині підтверджується належними та допустимими доказами, в свою чергу відповідач [PERSON] на спростування заявлених вимог не надала належних доказів щодо відсутності заборгованості по тілу кредиту та/або будь-який доказів, які б свідчили про неправомірність укладеного між сторонами правочину, суду не надала. Щодо стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими простроченими відсотками у розмірі 35 913,30 грн, суд зазначає наступне. 19 лютого 2021 року відповідачем [PERSON] було підписано Паспорт споживчого кредиту щодо отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту. У вказаному паспорті зазначені процентні ставки за різних умов, зокрема і за межами пільгового періоду і подвійна процентна ставка, в разі невиконання зобов`язань. Тобто, сторони при укладенні Кредитного договору належним чином узгодили обставини та відповідний розмір відсоткової ставки. Підписання відповідачем Паспорту споживчого кредиту, що містить умови кредитування є належним доказом ознайомлення із умовами кредитування, що підтверджено його особистим підписом. Згідно ст. 1056-1 Цивільного кодексу України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Судом перевірено розрахунок відсотків та встановлено, що такий розрахунок зроблено з урахуванням умов кредитного договору та у відповідності до умовам паспорту споживчого кредиту, який підписано відповідачем, а тому, заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 35 913,30 гривень, підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до положень ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин, враховуючи порушення позичальником умов договору, суд приходить до висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідача кредитної заборгованості підлягає судовому захисту в порядку, визначеному п. 5 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, а відповідно позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, підлягає задоволенню, тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума заборгованості в розмірі 242 261,03 грн., яка складається: заборгованість за кредитом в розмірі 206 347, 73 гривень, заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 35913,30 гривень. Крім того, у відповідності до п.п.1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та в порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 3633,92 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved