Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

15.03.2023року представник позивача - адвокат Конюшенко М.А. звернулася до суду в інтересах позивача [PERSON] з позовом до [PERSON] ,третя особа орган опіки та піклування Виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради в якому просять суд: - позбавити батьківських прав [PERSON] [INFO] щодо синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; - визначити місце проживання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] ; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття; - допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що [PERSON] є матір?ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , видане 26.06.2019 року Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №133 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , видане 02.06.2015 року Виконавчим комітетом Демуринської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області, актовий запис №09. Із відповідачкою [PERSON] позивач одружений ніколи не був, але вони проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, в подальшому у них народилися - сини [PERSON] та [PERSON] . Тривалий час вони проживали в смт. Димурене, Синельниківського району, Дніпропетровської області, де діти ходили до школи і наразі продовжують навчання онлайн. Починаючи з листопада 2021 року [PERSON] самоусунулася від виховання дітей і вже майже 1 рік 5 місяців позивач сам опікується хлопчиками. Остання хоча і проживала з ними, але вихованням синів не займалася, по господарству не допомагала. Після відкритого воєнного нападу Росії на Україну, 24.02.2022, щоб ненаражати дітей на небезпеку, позивач перевіз їх до м.Полтави за адресою реєстрації. Однак [PERSON] з ними їхати відмовилася та залишилася в смт. Димурене Дніпропетровської області. Наразі позивачу відомо, що вона спільно проживає з іншим чоловіком. Протягом усього часу, що діти перебувають на утриманні [PERSON] , тобто з 25.02.2022 року їх мати жодного разу не цікавилася справами хлопчиків, коштів на утримання не надавала, одягу та інших необхідних для розвитку дітей речей, не купувала. [PERSON] не забезпечує належних умов проживання, навчання та виховання дітей, не піклується про їх фізичний, духовний та моральний розвиток . Коштів на виховання хлопчиків не надає, участі в їх шкільному та соціальному житті не приймає, Не цікавиться здоров?ям та вихованням. Всі питання щодо виховання дітей вирішуються батьком самостійно, без участі та підтримки з боку матері. Все це свідчить про ухилення [PERSON] від своїх обов`язків відносно малолітніх синів. Таким чином, відповідачка свідомо нехтує своїми батьківськими обов?язками, ухиляється від їх виконання, тому позивач вважає, що відповідачка має бути позбавлена батьківських прав. Крім того, оскільки з лютого 2022 року і до цього часу діти безперервно проживають з батьком за місцем їх реєстрації, позивач повністю опікується синами, у них склалися теплі, турботливі, довірительні стосунки, повні любові та поваги один до одного, діти відвідують школу онлайн, а батько опікується життям та здоров`ям синів, займається розумовим фізичним їх розвитком, має стабільний заробіток працюючи на центральному ринку, зважаючи на належні матеріально-побутові умови батька для проживання дітей, вважає , що саме батько може у повному обсязі створити та забезпечити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку синів, у зв?язку з чим необхідно визначити місце проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] з батком - [PERSON] . Оскільки мати дітей, [PERSON] безвідповідально підійшла до виховання та утримання своїх дітей, не цікавиться їх подальшою долею, не виявляє зацікавленість у поверненні своїх дітей, вважають що є всі підстави для задоволення позовних вимог. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 20.03.2023року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження. На запит суду надійшла відповідь із Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради за № 01-12-05.1-11/2913 від 22.03.2023 року, в якій зазначено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . У підготовче засідання відповідач не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце проведення підготовчого засідання. Відзив на позов та жодних заяв до суду від останньої не надходило. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 19.04.2023року у справі закрито підготовче провадження і справа призначена до розгляду по суті. 17.05.2023року від представника позивача надійшло клопотання про перехід до розгляду в порядку загального позовного провадження посилаючись на необхідність про зобов`язання органу опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради надати висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та визначення місця проживання дітей з батьком [PERSON] та зменшення розміру позовних вимог у цивільній справі в частині вимог щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття; допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць - залишити без розгляду. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 23.05.2023року клопотання представника позивача [PERSON] від 17.05.2023року про перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання задоволено та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 25.07.2023року позовну заяву в частині позовних вимог: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття; допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць - залишено без розгляду та закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача - адвокат Конюшенко М.А. підтримуючи позовні вимоги, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та позивача. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Від відповідачки на адресу суду надійшла заява, в якій просить справу розглянути без її участі. Представник третьої особи до суду не з?явився, направив до суду заяву в якій зазначив, що проти задоволення позову не заперечує, розгляд прохають проводити без участі представника та направили суду письмовий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав та визначення проживання дітей разом з батьком. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, яким позивач обґрунтовує свої вимоги, надавши належну правову оцінку зібраним доказам, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За правилами ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21 грудня 1995 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції 26.06.2019 року, актовий запис №133, на ім`я [PERSON] , [INFO] , вбачається, що його матір`ю є [PERSON] , громадянка Грузії, батьком [PERSON] , громадянин України. Згідно довідки від 15.10.2019 року №471/2019 про реєстрацію особи громадянином України, видана [PERSON] , [INFO] , уродженцю міста Полтава Полтавської області Україна, про те, що згідно з рішенням УДМС України в Полтавській області від 02.09.2019 він набув громадянство України на підставі ч.1ст.7ЗУ «Про громадянство України» від 18.01.2001. Відповідно до законодавства України зазначена особа є громадянином України з 03.01.2016 року. Довідка видана до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , і є підставою для оформлення паспорта громадянина України. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Виконавчим комітетом Демуринської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області 02.06.2015 року, актовий запис №09, на ім`я [PERSON] , [INFO] , вбачається, що його матір`ю є [PERSON] громадянка Грузії, батьком [PERSON] , громадянин України. Згідно довідки від 15.10.2019 року №470/2019 про реєстрацію особи громадянином України, видана [PERSON] , [INFO] , уродженцю смт. Демурине Межівського району, Дніпропетровської області Україна, про те, що згідно з рішенням УДМС України в Полтавській області від 02.09.2019 він набув громадянство України на підставі ч.1ст.7ЗУ «Про громадянство України» від 18.01.2001. Відповідно до законодавства України зазначена особа є громадянином України з 03.08.2011 року. Довідка видана до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , і є підставою для оформлення паспорта громадянина України. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі, але проживали однією сім?єю, вели спільне господарство. Тривалий час вони проживали в смт. Димурене, Синельниківського району, Дніпропетровської області, де діти ходили до школи і наразі продовжують навчання онлайн. Згідно характеристики виданої Володимирівським ліцеєм Межівської селищвої ради Синельниківського району Дніпропетровської області, за підписом директора В.Сидоренко та класного керівника [PERSON] , [PERSON] навчається в ліцеї перший рік в першому класі. Завжди охайний, забезпечений всім шкільним приладдям та речами, які необхідні для навчання. На даний час навчанням та вихованням сина займається батько [PERSON] . Батьківські онлайн-збори відвідує систематично, з розумінням ставиться до рекомендацій вчителя. Мати з дитиною не проживає. Згідно характеристики виданої Володимирівським ліцеєм Межівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, за підписом директора [PERSON] та класного керівника [PERSON] , учень 5 класу [PERSON] позитивно характеризується. На даний час навчанням та вихованням сина займається батько [PERSON] . Батьківські онлайн-збори відвідує систематично, з розумінням ставиться до рекомендацій вчителя. Мати з дитиною не проживає. Як, вбачається із Довідки № 718 від 10.03.2023 року виданої КП «ЖЕО№2» Полтавської міської ради, [PERSON] зареєстроавиний та проживає на даний час за зареєстрованою адресою: [ADDRESS] разом із синами [PERSON] , та [PERSON] . Починаючи з листопада 2021 року [PERSON] самоусунулася від виховання дітей, позивач сам опікується хлопчиками. Після відкритого воєнного нападу Росії на Україну, 24.02.2022, щоб ненаражати дітей на небезпеку, позивач перевіз їх до м.Полтави за адресою реєстрації. Однак [PERSON] з ними їхати відмовилася та залишилася в смт. Димурене Дніпропетровської області. Протягом усього часу, діти перебувають на утриманні [PERSON] , тобто з 25.02.2022 року їх мати жодного разу не цікавилася справами хлопчиків, коштів на утримання не надавала, одягу та інших необхідних для розвитку дітей речей, не купувала. [PERSON] не забезпечує належних умов проживання, навчання та виховання дітей, не піклується про їх фізичний, духовний та моральний розвиток . Коштів на виховання хлопчиків не надає, участі в їх шкільному та соціальному житті не приймає, Не цікавиться здоров?ям та вихованням. Всі питання щодо виховання дітей вирішуються батьком самостійно, без участі та підтримки з боку матері. Як вбачається з довідки № 112 від 01.03.2023 року виданної Демуринським старостинським округом Виконавчого комітету Межівської селищної ради, що [PERSON] дійсно проживає без реєстрації на території Демуринського старостинського округу за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до висновку Виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради, як орган опіки та піклування від 27.06.2023 року № 153, щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніхдітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітніхдітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та визначити місце проживання дітей разом з батьком [PERSON] . За підсумками розгляду матеріалів справи встановлено, що відповідачка фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей, що є достатньою підставою для позбавлення її батьківських прав відносно дітей. Батьківські обов`язки стосовно дитини - виконує лише батько. Мати проживає окремо, з дітьми ніяких стосунків не підтримує, не спілкується, не виявляє до них батьківської уваги, турботи. Відповідачка не займається вихованням синів, не цікавиться їх життям, не виконує батьківських обов`язків, не має наміру бачитись з дітьми, не цікавиться їх станом здоров`я та навчанням. Зазначені вище факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей матір?ю, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідачки до своїх батьківських обов`язків. Вирішуючи питання щодо вимог позивача про позбавлення відповідачки батьківських прав та визначення місця проживання дітей, суд виходить з такого: Враховуючи, що викладені в позовній заяві твердження позивача в процесі розгляду знайшли своє підтвердження, тривалий період свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками та інтереси малолітніх дітей, суд задовольняє позовні вимоги про позбавлення батьківських прав. Згідно ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Законодавцем визначено, що під час вирішення спору про визначення місця проживання дитини, участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (судом обов`язково враховується стан здоров`я як батьків, так і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло. Водночас, у даному випадку, судом під час розгляду цієї справи не вирішується спір про визначення місця проживання дітей. За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з іншою вимогою, заявленою у цивільному процесі. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. До такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові № 200/952/18 від 15 січня 2020 року. Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами, оскільки відповідачка [PERSON] не заперечує, щодо позбавлення її батьківських прав та визначення місця проживання дітей з батьком , про що зазначила 14.04.2023 року в заяві, яка зареєстрована за № 687 та засвідчена приватним нотаріусом Павлоградського районного нотаріального округу, Дніпропетровської області Граждиян М.І. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина третя статті 51 Конституції України). Згідно зі ст. ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 р., батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 2 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Суд вважає висновок Виконавчого комітетуШевченківської районної у місті Полтаві ради обґрунтованим, у ньому наведено достатньо підстав та аргументів, які вказують на доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та визначення місця проживання дітей з батьком, а також позитивного впливу такого рішення на інтереси дітей. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач без поважних причин свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, передбаченими ст. 150 СК України, за власною ініціативою самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей, без поважних причин залишила їх без материнської уваги та турботи, при цьому наявна відсутність перешкод у спілкуванні з дітьми, а отже поведінка відповідача відносно дітей є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками. З наведених вище обставин, суд вважає, що наявні підстави, передбачені п. 2 ч.1 ст.164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав щодо її синів, що сприятиме захисту якнайкращих інтересів дітей. На думку суду, за відсутності доказів щодо наявності між дітьми та матір?ю зв`язку, який визначається як сімейне життя, відсутність взагалі протягом тривалого часу будь-якого контакту внаслідок такої свідомої поведінки відповідача, позбавлення її батьківських прав не становитиме втручання в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у право відповідача на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8 цієї Конвенції. Між інтересами дітей та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і при дотриманні такої рівноваги особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Батьківські права засновані на спорідненості батьків з дітьми, водночас ухилення від виконання батьківських обов`язків є в силу закону підставою для позбавлення батьківських прав. Оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, є обґрунтованими, підтвердженими зібраними доказами, яких суд вважає достатніми для задоволення позову. Судом роз`яснюється, що відповідно до ч. 1 ст. 169 ЦПК України мати, батько, позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Оскільки позивачем вимог щодо стягнення з відповідачки на його користь понесених судових витрат не заявлялося, судом питання щодо розподілу судових витрат не вирішується та усі судові витрати залишаються за позивачем. Враховуючи вищевказане,

Outcome: approved