Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-05 00:00:00

Позиція сторін у справі У січні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Державного Бюро Розслідувань, Територіального управління Державного Бюро Розслідувань в м. Полтава та Державної казначейської служби, про стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000, 00 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 20.05.2020 року він звернувся до Державного Бюро Розслідувань із заявою про вчинення кримінального правопорушення. Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 липня 2020 року у справі № 761/21198/20 зобов`язано компетентних посадових осіб ДБР внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за заявою [PERSON] від 20.05.2020 року про вчинення кримінального правопорушення та розпочати досудове розслідування, надати йому Витяг з ЄРДР. На виконання зазначеної ухвали, ДБР не внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 20.05.2020 року про вчинення кримінального правопорушення та не розпочато досудове розслідування. В подальшому Державним Бюро Розслідувань, на виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 24 липня 2020 року у справі № 761/21198/20 доручено ТУ ДБР у м. Полтава внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення за заявою від 20.05.2020 року про вчинення кримінального правопорушення. 03.09.2020 року ТУ ДБР у м. Полтава зареєстроване кримінальне провадження за № 62020170000001371. На протязі майже 3,5 місяців всупереч вимог ст. 214 КПК України відомості внесені не були, досудове розслідування не розпочате, чим спричинено позивачу моральну шкоду. ТУ ДБР у м. Полтаві подано відзив на позов, в якому зазначено, що ТУ ДБР у м. Полтаві фактично виконано ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 24.07.2020 по справі №761/21198/20 та внесено відомості до ЄРДР за заявою Позивача, а тому відсутні будь-які протиправні дії або бездіяльність слідчих як ТУ ДБР у м. Полтаві, та і Державного бюро розслідувань по відношенню до [PERSON] , тим більше, які б призвели до душевних та моральних страждань останнього. Вказані обставини та сама позовна заява свідчать лише реалізацію [PERSON] його права на доступ до правосуддя шляхом внесення відомостей до ЄРДР та початком досудового розслідування за його заявою. ДБР подало відзив на позов, в якому зазначило, що при зверненні до суду [PERSON] не надав належних та допустимих доказів на підтвердження факту завдання йому моральної шкоди, що виключає можливість дослідження та встановлення судом факту того, яких моральних втрат зазнав позивач, страждання мали фізичний чи психологічний характер, які його життєві зв`язки порушено і які зусилля [PERSON] необхідно докласти для організації свого життя. Прийняття судом відповідного процесуального рішення, щодо зобов`язання ДБР внести відомості до ЄРДР за скаргою позивача, є достатньою сатисфакцією і свідчить про реалізацію [PERSON] передбаченого статтею 303 КПК України права на оскарження процесуальних рішень та поновлення ймовірно порушених прав чи інтересів позивача. [PERSON] подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що доведеність незаконної бездіяльності ДБР, виявилися спочатку у невнесенні відомостей до ЄРДР всупереч вимогам ст. 214 КПК України. З огляду на чіткий обов`язок внесення слідчим чи прокурором відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР із встановленням обмеженого процесуального строку для його виконання, а саме 24 години, Державним бюро розслідувань, не внесено відомостей, в указаний строк, що є незаконною бездіяльністю. Внаслідок чого, в подальшому, позивач вимушений був звернутися до суду щодо оскарження незаконної бездіяльності зі сторони Державного бюро розслідувань. В подальшому, ДБР вчинено повторну незаконну бездіяльність, яка виразилась в невиконанні судового рішення, а саме: ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 24 липня 2020 року у справі № 761/21198/20, якою зобов`язано компетентних посадових осіб ДБР внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за моєю заявою від 20.05.2020 року про вчинення кримінального правопорушення та розпочати досудове розслідування, надати Витяг з ЄРДР. Процесуальні дії Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 червня 2021 року справу передано за територіальною підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Фактичні обставини справи Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24 липня 2020 року у справі № 761//21198/20 скаргу [PERSON] на бездіяльність уповноваженої особи (слідчого) Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - задоволено. Зобов`язано уповноважену особу (слідчого) Державного бюро розслідувань внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення та розпочати досудове розслідування за заявою [PERSON] від 20.05.2020. Зобов`язано уповноваженого слідчого Державного бюро розслідувань через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. У вказаному судовому рішенні встановлено, що заява [PERSON] від 20.05.2020 про вчинення кримінального правопорушення, отримана Державним бюро розслідувань, про що свідчить відповідь керівника Управління забезпечення діяльності Державного бюро розслідувань В. Огороднійчука, зі змісту якої вбачається, що заяву [PERSON] направлено за належністю до Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Полтаві. На виконання зазначеної ухвали суду уповноваженою особою 03.09.2020 до ЄРДР внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, за частиною, частиною 1 етапі 366 КК України та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 62020170000001371. Позиція суду та оцінка аргументів сторін Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема й органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких передбачений частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами підлягають застосуванню правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органами державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені статтею 1167 ЦК України, за змістом якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У частині другій статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом. За приписами частини першої 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (частина друга статті 1176 ЦК України) Відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадянина. Враховуючи те, що у цій справі відсутні підстави для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення частини шостої статті 1176 ЦК України. За приписами частини шостої статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. У статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи згаданих органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно. Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Таким чином, ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як зазначені органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. При цьому з урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21, 1173 та 1174 ЦК України шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання зазначених рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними. Під час розгляду справи позивачем не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження наявності завданої йому моральної шкоди, протиправності діяння її заподіювача (визнання незаконними дій), наявності причинного зв`язку між завданою шкодою і протиправними діяннями Державного Бюро Розслідувань, Територіального управління Державного Бюро Розслідувань в м. Полтава та Державної казначейської служби, а відтак суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позову. Реалізація особою її права на оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом у разі задоволення таких скарг, за висновками Верховного Суду у постановах від 10.07.2019 у справі № 522/3429/17, від 04.03.2020 у справі № 639/1803/18, від 01.12.2021 у справі № 635/4708/19, від 01.12.2021 у справі № 638/3758/20, від 16.12.2021 у справі № 686/11712/20 та від 24.12.2021 у справі № 646/5190/19-ц, становить достатньо справедливу сатисфакцію з відшкодування шкоди, яку зазнав позивач. Цей висновок узгоджується з рішеннями Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі «Перна проти Італії» та від 09 лютого 2007 року «Білуха проти України», де встановлено, що визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за шкоду, завдану особі.

Outcome: dismissed