Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-17 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 09.08.2023 до Звенигородського районного суду надійшла дана позовна заява в якій позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання дитини у сумі 10963,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 25 червня 2005 року по 9 люте 2010 року. Від цього шлюбу у них є неповнолітня дочка [PERSON] . [INFO] . Відповідно до судовою наказу Звенигородського районного суду від 15 жовтня 2020 року (справа №694/842/20. провадження 2-ц/694/38/20), з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] . Але відповідач ухиляється від додаткових витрат утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає і додаткових витратах пов`язаних з утриманням та вихованням дитини участі не приймає. В зв`язку з цим дочка повністю перебуває на її утриманні, а тих коштів які вона має, недостатньо для утримання сім`ї та забезпечення нормальних умов для виховання та розвитку дитини. В період з 22 травня 2023 року по 19 липня 2023 року, дочка [PERSON] , проходила курс лікування в стоматології «Джулія» що розташована по вулиці Красовськкого, 8, міста Черкаси. Відповідно до акту виконаних робіт, за лікування дочки [PERSON] нею було сплачено 18650 (вісімнадцять тисяч шістсот п`ятдесят) грн. Крім витрат на лікування нею також було сплачено за проїзд із Звенигородки до Черкас та із Черкас до Звенигородки 3276 грн.. виходячи з розрахунку 234 грн. вартість проїзду на маршруті Звенигородка-Черкаси в один бік та в зворотньому напрямку, всього 7 разів, (234x2x7 3276 грн.), всього нею було понесено витраї пов`язаних з лікуванням дочки 21926 грн. Вона вважає, врахоювучи те, що додаткові витрати на утримання дитини повинні бути розподілені між нею та відповідачем, 1\\2 частину понесених нею витрат в сумі 10963 грн.. необхідно покласти на відповідача. Відповідач відзив на позов не надав. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 16.08.2023 було відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач був належно повідомлений про розгляд справищо підтверджується поштовим повідомленням, яке міститься в матеріалах справи, з якого вбачається, що відповідач особисто отримав ухвалу про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви, а також відповідач був повідомлений про розгляд справишляхом оголошення на веб-сайті Звенигородського районного суду, що відповідно до вимог ч. 11 ст. 128ЦПК України - з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, однак, відзив до суду на позов не надав, про причини неподання суду відзиву не повідомив, зустрічного позову не пред`являв, а тому враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до наступних висновків. Сторони згідно свідоцтва про народження, серія [NUMBER] від 11.11.2006 року, виданого Козацькю сільською радою Звенигородського району, Черкаської області мають дочку [PERSON] , [INFO] , про що в Книзі реєстрації народжень 11.11.2006 року зроблено відповідний актовий запис за № 11. Батьками дитини записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Відповідно до судового наказу виданого Звенигородським районним судом Черкаської області від 15.10.2020 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з всіх видів доходу, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до її повноліття (а.с.5). Згідно акту виконаних робіт наданого стоматологією «Джулія» (вулиця Красовськкого, 8, міста Черкаси) за період з 22.05.2023 року по 19.07.2023 за лікування дочки [PERSON] було сплачено 18650 (а.с.6-8). Відповідно до довідки виданої начальником АС Звенигородка, вартість проїзду на маршруті Звенигородка - Черкаси та в зворотньому напрямку становить 234,00 грн., станом на червень місяць 2023 року ( а.с.9). Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін. Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Так, поряд із аліментами на утримання дитини батьки повинні сплачувати кошти на покриття додаткових витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Відповідно до даної норми обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред`являвся. У такому випадку такий батько зобов`язаний нести додаткові витрати на дитину. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Частина 2 статті 185 СК України передбачає, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що «СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Аналогічне вказав і Верховний Суд у справі № 520/12681/17 зазначивши, що розмір додаткових витрат на дитину має бути обґрунтованим відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Позивачкою приєднано до матеріалів справи письмові докази, які підтверджують понесені нею витрати на лікування дитини. Ураховуючи наведене, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 та постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 520/12681/17. Вищезазначені висновки узгоджуються й з положеннями п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». У пункті 18 вищезазначеної постанови зазначено, що передбачені ст. 185 СК України додаткові витрати на утримання дитини, викликані особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо) можуть стягуватись лише з батьків і у разі фактичних витрат, їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Аналізуючи надані позивачем докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме в частині стягнення витрат на лікування [PERSON] в стоматологічній клініці «Джулія» в сумі 9325 грн. (дев`ять тисяч триста двадцять п`ять гривень), які слід стягнути з відповідача на користь позивача. Що стосується витрат за проїзд із Звенигородки до Черкас та із Черкас до Звенигородки в сумі 3276 грн., то понесення таких витрат не підтверджено жодними доказами, а відтак вимоги в цій частині є недоведеними. Надана позивачкою довідка видана начальником АС Звенигородка не приймається судом як належний доказ оскільки свідчить лише про вартість проїзду, а не про фактичну оплату та здійснення проїзду. Відтак вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК судовий збір підлягає до стягнення з відповідача в прибуток державного бюджету в сумі 1073,60 коп. Судові витрати за надання правничої допомоги стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 2126,25 гривень. На підставі ст.185 СК України,

Outcome: approved