Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

У травні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що є спадкоємцем після померлого батька [PERSON] . До складу спадкового майна входить частина квартири [ADDRESS] , яка належить померлому на праві спільної сумісної власності. У процесі оформлення своїх спадкових прав на вказане майно позивачу стало відомо, що на квартиру накладено арешт. Посилаючись на те, що арешт квартири порушує її права, просила суд звільнити частину квартири з-під арешту, що належить [PERSON] , який помер [INFO] на праві спільної сумісної власності, реєстраційний номер обтяження: 8496208, обтяження зареєстровано 25 лютого 2009 року реєстратором: Полтавська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АЕ 559516, від 25.02.2009 року, Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ, державний виконавець Застеба Є.В. (власником зазначено [PERSON] ). Ухвалою судді від 03 травня 2023 року у справі відкрито загальне позовне провадження (а.с. 33). На підставі розпорядження від 13 червня 2023 року щодо здійснення повторного автоматизованого розподілу судових справ №307 цивільна справа за позовом [PERSON] до Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення майна з-під арешту, 14 червня 2023 року передано судді Нестеренко С.Г. Ухвалою суду від 17 серпня 2023 року на підставі клопотання позивача [PERSON] залучено до участі у справі: належних відповідачів [PERSON] , [PERSON] , та третіми особами: Автозаводський ВДВС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Першу Кременчуцьку державну нотаріальну контору; закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду (а.с. 56). Позивач [PERSON] надала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до суду надали заяви про визнання позову, та просили здійснювати розгляд справи за їх відсутності. Представник третьої особи Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори в судове засідання не прибув, просила справу розглянути без їх участі Представник третьої особи Автозаводського ВДВС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не прибув, просив справу розглянути без їх участі. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. [INFO] помер батько позивача [PERSON] [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] (а.с. 13). Факт родинних відносин між [PERSON] та позивачем підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 12). [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виданою 02 лютого 2023 року за № 61/420 комунальним підприємством «Кременчуцького міжміського бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області» та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16.02.2023 (а.с. 10,14). З метою оформлення спадкових прав, [PERSON] звернулась до Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого її батька [PERSON] . В зв`язку з чим була заведена спадкова справа № 5/2023, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 17.01.2023 року. Відповідач [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] подала заяву 17.01.2023 року про відмову від прийняття спадщини після померлого сина. Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16.02.2023 вбачається, що на нерухоме майно - частину квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] був накладений арешт Автозаводським відділом державної виконавчої служби у м. Кременчуці на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 25.02.2009 р АЕ 559516. Даний арешт на нерухоме майно накладався у зв`язку з тим, що [PERSON] мав заборгованість по сплаті аліментів (виконавчий лист № 2-618 від 23.01.2007 року). Відповідно до даної Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.02.2023 року вбачається, що власником нерухомого майна ( частини) зазначений « [PERSON] », відповідно свідоцтва про смерть, його прізвище зазначено « [PERSON] », що має розбіжності у написанні прізвищ позивача та батька « [PERSON] »- « [PERSON] ». Згідно експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз від 20.04.2023 року за № 056/485-а вбачається, що з урахуванням зазначеного українські записи прізвища « [PERSON] » - « [PERSON] » попри розбіжності в орфографічній фіксації в документах, наданих для експертизи , а також інших документах зазначеної особи та її родичів є ідентичними. З відповіді за № 22078 Автозаводського відділу ДВС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 22.04.2023 року постає, що ВДВС самостійно зняти арешт, накладений на - частину квартири [ADDRESS] не може. Статтею 41\~Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 1 Першого Протоколу\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.\~316,\~317,\~319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У ст. 321 ЦК України визначено правило непорушності права власності, а саме: 1. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 2. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. 3. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України\~«Про виконавче\~провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Позивач має намір розпорядитися належним йому майном, а саме оформити спадщину після смерті батька, проте через наявність арешту позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Згідно із ч.2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч.ч. 1,2,3 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Наведе свідчить про те, що безпідставне обтяження майна позивача, а саме нерухоме майно, яке належить позивачеві на праві спільної сумісної власності, перешкоджає позивачеві, як власнику, у реалізації права власності, зокрема прав володіння, користування та розпорядження власністю. Крім того суд враховує відсутність у матеріалах спадкової справи відкритої після смерті [PERSON] вимог певних осіб, як кредиторів, майно якої має намір спадкувати позивач. Відповідачі та треті особи не надали жодні належні і допустимі докази на спростування позову, наявності факту накладення арешту на законних для того підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб. У відповідності до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію [про захист прав людини і основоположних свобод] та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтується. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Враховуючи наведені обставини, які не були спростовані відповідачами та третіми особами, враховуючи заяви відповідачів про визнання позову, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Тому необхідно звільнити з-під арешту, частину квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження: 8496208, обтяження зареєстровано 25 лютого 2009 року реєстратором: Полтавська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АЕ 559516, від 25.02.2009 року, Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ, державний виконавець Застеба Є.В. (власником частини квартири [ADDRESS] зазначено [PERSON] ). Сторони у справі не заявляли вимоги щодо відшкодування понесених ними будь-яких судових витрат.

Outcome: approved