Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-17 00:00:00

В листопаді 2021 року позивач [PERSON] через свого представника адвоката Шмарова Є.Ю. звернувся до суду із позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкін О.В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Легкобит С.О., в якому просив суд: -визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіна О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 46495930 від 16.04.2019 року, на підстав якого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було відкрито розділ № 1812032380000 та внесено запис № 31202955 про право власності [PERSON] щодо будинку [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці кадастровий номер 8000000000:79:142:0287, а також припинити право власності [PERSON] на будинок [ADDRESS] , внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 31202955; -визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіна О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №№ 46576295, 46576850, 46577346, 46582809, 46583155, 465834413, 46583878, 46584146, 46584822, 46577106, 46579745, 46584635, 46584983, 46576495, 46579319, 46580837, 46581305, 46580293, 46581888, 46582373, 46578302, 46578498, 46584388, 46584388, 46576047, 46578876 від 22.04.2019 року, на підставі яких в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були відкриті розділи №№ 1815876280000, 1815909180000, 1815937380000, 1816224180000, 1816243780000, 1816258780000, 1816279780000, 1816294080000, 1816328880000, 1815928280000, 1816066580000, 1816319680000, 1816336880000, 1815887380000, 1816044580000, 1816121780000, 1816145480000, 1816094980000, 1816181580000, 1816200880000, 1815988780000, 1815999280000, 1816305780000, 1816022480000, 1815863880000 на об`єкти нерухомого майна, що утворились в результаті поділу об`єкта нерухомого майна за реєстровим № 1812032380000, та припинити право власності [PERSON] на квартири №№ 1, [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] та на приміщення [NUMBER] [NUMBER] 22 , 23 , [NUMBER] 25 в будинку [ADDRESS] , внесених до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № № 31279378, 31279916, 31280404, 31285634, 31285991, 31286290, 31286702, 31286981, 31287647, 31280242, 31282644, 31287470, 31287806, 31279562, 31282259, 31283662, 31284136, 31283167, 31284821, 31285192, 31281299, 31281468, 31287195, 31281858, 31279168; -визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіна О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 46585057 від 22.04.2019 року, на підставі якого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було закрито розділ № 1812032380000; -визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіна О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №№ 46773740, 46777464, 46774957, 46777912, 46778295, 46779007, 46776361, 46779526, 46791816, 46788661, 46789213 від 08.05.2019 року, на підставі яких до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено записи про право власності №№ 31463476, 31466966, 31464637, 31467419, 31467784, 31468478, 31465933, 31468975, 31480360, 31477323, 31477843 щодо об`єктів нерухомого майна за реєстраційними №№ 1815863880000, 1815876280000, 1815887380000, 1815909180000, 1815937380000, 1815999280000, 1816022480000, 1816044580000, 1816145480000, 1816181580000, 1816224180000, та припинити право власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на квартири [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] в будинку [ADDRESS] , внесених до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № № 31463476, 31466966, 31464637, 31467419, 31467784, 31468478, 31465933, 31468975, 31480360, 31477323, 31477843; -визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіна О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №№ 46790908, 46792178 від 10.05.2019 року, на підставі яких до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно були внесені записи про право власності №№ 31479470, 31480689 щодо об`єктів нерухомого майна за реєстраційними №№ 1815988780000, 1816200880000, та припинити право власності [PERSON] та [PERSON] на квартири [NUMBER] та [NUMBER] в будинку [ADDRESS] , внесених до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №№ 31480689, 31479470; -визнати незаконним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Легкобит С.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 46799210 від 10.05.2019 року, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності № 31487466 щодо об`єктів нерухомого майна за реєстраційним № 1816243780000, та припинити право власності [PERSON] на квартиру [NUMBER] в будинку [ADDRESS] , внесеного до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 31487466. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивач із 16.05.2018 року є власником житлового будинку (незавершеного будівництвом), загальною площею 3854 кв.м за адресою: [ADDRESS] , що розташований на земельній ділянці кадастровий номер 8000000000:79:142:0287, індексний номер об`єкта нерухомого майна 1554579080000. В грудні 2018 року було зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації будинку КВ 141183470434, та із зазначеного документу вбачається, що позивачем було сплачено пайовий внесок у розвиток інженерно-транспортної інфраструктури на підставі договору від 21.12.2017 року. Однак, до реєстрації зазначеного будинку в реєстрі, позивач 26.04.2019 року дізнався з інформаційної довідки про те, що реєстрація його права власності на вказаний будинок на земельній ділянці кадастровий номер 8000000000:79:142:0287, було припинено, а розділ закрито внаслідок реєстраційних дій державного реєстратора КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіна О.В. Позивач вказує, що зазначеним державним реєстратором було із порушенням вимог закону вчинено ряд дій та прийнято ряд рішення щодо вказаного майна. Так, за результатами розгляду заяви [PERSON] державним реєстратором було прийнято рішення № 46495930 від 16.04.2019 року, на підставі якого було відкрито розділ № 1812032380000 та внесено запис № 31202955 про право власності [PERSON] щодо будинку [ADDRESS] . Цією дією було утворено та зареєстровано будинок 2 за [PERSON] на тій самій земельній ділянці, де вже знаходився будинок, який належить позивачу, за такою самою площею та за тією самою адресою. Крім того, державним реєстратором КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіним О.В. було прийнято рішення № 46565440 від 19.04.2019 року, на підставі якого було внесено запис про припинення обтяження № 26185220 щодо будинку [ADDRESS] , а також припинено запис спеціального розділу про обтяження № 22774336 щодо вказаного об`єкту нерухомого майна. Зазначене рішення державного реєстратора КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіна О.В. було скасовано наказом Міністерства юстиції України від 01.11.2019 року № 3372/[NUMBER] в зв`язку із порушенням вимог КПК України. Крім того, 22.04.2019 року зазначеним державним реєстратором за результатами розгляду заяв [PERSON] було прийнято ряд рішень, відповідно до яких було припинено розділ про реєстрацію права власності [PERSON] на будинок 2 закритий запис про реєстрацію будинку 2 та відкрито 25 записів про реєстрацію 25 квартир та приміщень за цією ж адресою. Рішення державного реєстратора КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіна О.В. №№ 46600178, 46600152 були скасовані наказом Міністерства юстиції України від 01.11.2019 року № 3372/[NUMBER] оскільки, були похідними від рішення від 19.04.2019 року № 46565440. Крім того, 08.05.2019 року державним реєстратором КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіним О.В. були прийняті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №№ 46773740, 46777464, 46774957, 46777912, 46778295, 46779007, 46776361, 46779526, 46791816, 46788661, 46789213, на підставі яких до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено записи про право власності за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за №№ 31463476, 31466966, 31464637, 31467419, 31467784, 31468478, 31465933, 31468975, 31480360, 31477323, 31477843 щодо об`єктів нерухомого майна за реєстраційними №№ 1815863880000, 1815876280000, 1815887380000, 1815909180000, 1815937380000, 1815999280000, 1816022480000, 1816044580000, 1816145480000, 1816181580000, 1816224180000, - на квартири [NUMBER] 2 , 3 , [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] в будинку [ADDRESS] . Зазначеними рішеннями право власності на 11 із 25 об`єктів нерухомого майна (квартир та приміщень) в будинку 2 було переоформлено із [PERSON] на [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу майнових прав, підписаних сторонами в письмовій простій формі без нотаріального посвідчення. Крім того, 10.05.2019 року державним реєстратором КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіним О.В. були прийняті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №№ 46790908, 46792178, на підставі яких до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно були внесені записи про право власності №№ 31479470, 31480689 щодо об`єктів нерухомого майна за реєстраційними №№ 1815988780000, 1816200880000, за [PERSON] та [PERSON] на квартири [NUMBER] та [NUMBER] в будинку [ADDRESS] . Зазначеними рішеннями право власності на 2 із 25 об`єктів нерухомого майна (квартир та приміщень) в будинку 2 було переоформлено із [PERSON] на [PERSON] та [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу майнових прав, підписаних сторонами в письмовій простій формі без нотаріального посвідчення. Також, 10.05.2019 року державним нотаріусом КМНО Легкобит С.О. було прийнято рішення № 46799210, на підставі якого було припинено право власності [PERSON] та внесено запис про право власності № 31487466 за [PERSON] на квартиру [NUMBER] в будинку [ADDRESS] . Посилаючись на викладене, позивач вказує, що державний нотаріус внаслідок порушення вимог закону зареєстрував за відповідачем [PERSON] право власності на будинок 2 на тій самій земельній ділянці, де знаходиться будинок, який належить позивачу. В дійсності будинок позивача не зносився, та зареєстрований за [PERSON] будинок 2 не будувався, що підтверджено досудовим розслідуванням кримінального провадження, та висновками експертів. З огляду на незаконне прийняття 16.04.2019 року державним реєстратором рішення № 46495930 та внесення запису до реєстру за № 31202955 про право власності [PERSON] на будинок [ADDRESS] , були порушені права позивача, як власника майна. На підставі поданих [PERSON] документів, державний реєстратор за вимогами закону мав прийняти рішення про відмову в державній реєстрації прав, однак, цього не зробив, що в подальшому призвело до безпідставної реєстрації права власності за відповідачами на 25 окремих об`єктів. Посилаючись на викладене, а також з огляду на протиправність рішень державного реєстратора та порушення прав позивача, останній, вимушений звернутись до суду із даним позовом. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04.11.2021 року, у справі було відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження. В грудні 2021 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач просив в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту. Так, 23.05.2016 року між позивачем та відповідачем було укладено партнерський договір, предметом якого була кооперація з метою забудови земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] . Об`єкт будівництва на вказаній земельній ділянці було введено в експлуатацію та правомірно 16.04.2019 року зареєстровано за [PERSON] . Позивач не довів порушення його прав, а відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог. В грудні 2021 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого сторона позивача наполягала на задоволенні позовних вимог, вказуючи на те, що протиправними діями державного реєстратора була незаконно здійснена державна реєстрація права власності [PERSON] щодо будинку за адресою: [ADDRESS] , на якому вже було зареєстровано за позивачем право власності на будинок. 16.04.2019 року було протиправно здійснено подвійну реєстрацію будинку за вказаною адресою. Позивач просить відновити його порушені права шляхом скасування незаконно прийнятих державним реєстратором рішень, та позивачем обрано вірний спосіб захисту своїх прав, а відтак заперечення на позов є безпідставними. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08.11.2022 року, клопотання представника відповідача [PERSON] про зупинення провадження по даній цивільній справі було задоволено. Зупинено провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням Голосіївського районного суду м. Києва у справі № 752/22871/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів, та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору таким, що втратив дію та розірвання партнерського договору. Постановою Київського апеляційного суду від 17.02.2023 року, ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 08.11.2022 року було скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.05.2023 року, у прийнятті зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа: реєстратор Київської філії Комунального підприємства Вишеньківської сільської ради «Добробут-Гарант» Лебідь Тетяна Петрівна про скасування рішення про державну реєстрацію прав, та припинення права власності, було відмовлено. Зустрічну позовну заяву було повернуто заявнику. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05.06.2023 року, у справі було закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з викладених в позові підстав. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в їх задоволенні відмовити, посилаючись на підстави, які викладені в письмовому відзиві. Інші сторони в судове засідання не з`явились, та явку своїх представників не забезпечили. Про розгляд справи повідомлялись належним чином. З будь-якими клопотаннями/заявами до суду не звертались. На стадії судових дебатів до суду надійшло клопотання про відкладення судового розгляду від відповідача [PERSON] , в зв"язку з перебуванням його в ЗСУ . При цьому суд відмічає про те , що вказана справа перебуває в провадженні суду з 2021 року . Судом направлялися повістки за всіма відомими адресами про явку до суду в судові засідання , в тому числі і відповідачу [PERSON] . Однак під час розгляду справи по суті жодного разу відповідач не виявив бажання прийняти участь у судових засіданнях . Судом закінчено з"ясовання всіх обставини по справі та перевірено їх доказами . Двічі відкладено судові засідання на стадії дебатів тому з огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за наведеної явки сторін. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач із 16.05.2018 року є власником об`єкту житлової нерухомості, житлового будинку, незавершене будівництво, загальною площею 3854 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , що розташований на земельній ділянці кадастровий номер 8000000000:79:142:0287, площею 0,1 га, індексний номер об`єкта нерухомого майна 1554579080000, що підтверджується даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Пайовий внесок у розвитку інженерно-транспортної інфраструктури, сплачений позивачем відповідно до квитанції від 27.12.2017 року № 0.0.927362712.1, на підставі укладеного із позивачем договору від 21.12.2017 року. Згідно інформаційної довідки № 165133182 реєстрація права власності на будинок (незавершеного будівництвом), на земельній ділянці кадастровий номер 8000000000:79:142:0287, площею 0,1 га, індексний номер об`єкта нерухомого майна 1554579080000 припинено, а розділ закрито. 16.04.2019 року державним реєстратором КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіним О.В. за результатами розгляду заяви [PERSON] про державну реєстрацію № 33679714 прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 46495930, на підставі якого відкрито розділ № 1812032380000 та внесено запис про право власності № 31202955 [PERSON] щодо будинку [ADDRESS] на земельній ділянці кадастровий номер 8000000000:79:142:0287. За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, було встановлено, що [PERSON] із 16.04.2019 року є власником житлового будинку, загальною площею 3819 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , що розташований на земельній ділянці кадастровий номер 8000000000:79:142:0287 на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер КВ141183470434, видана 13 грудня 2018 року Департаментом з питань ДАБК м. Києва виконавчого органу КМР (КМДА). 16.04.2019 року державним реєстратором КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіним О.В. за результатами розгляду заяви [PERSON] про державну реєстрацію обтяження № 33750562 було прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 46565440, на підставі якого внесено запис про припинення обтяження № 26185220 щодо будинку [ADDRESS] , а також припинено запис спеціального розділу про обтяження № 22774336 щодо об`єкту нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 8000000000:79:142:0287). До заяви № 33750562 було додано постанову слідчого СВ Голосіївського УП ГУМВС України в м. Києві Г.Примака про закриття кримінального провадження № 12017100010002528 від 30 березня 2017 року. Вказане рішення державного реєстратора КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіна О.В. № 46565440 було скасовано Наказом Міністерства юстиції України від 01 листопада 2019 року № 3372/5. 23.04.2019 року державним реєстратором КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіним О.В. за результатами розгляду заяви [PERSON] № 33778982 було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 46600178, на підставі якого внесено запис № 26185146 про припинення права власності позивача на незавершене будівництво, житловий будинок 3854 кв.м. за адресою: [ADDRESS] та рішення щодо розділу № 46600152, на підставі якого реєстратором було закрито розділ № 1554579080000 щодо будинку. До заяви № 33778982 було додано довідку про знесення будівель № Н-124 від 09.01.2019 року. Вказані рішення державного реєстратора КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіна О.В. № № 46600178, 46600152 були скасовані Наказом Міністерства юстиції України від 01 листопада 2019 року № 3372/5 як похідні від рішення від 19 квітня 2019 року № 46565440 та випливають з факту скасування цього рішення. 22.04.2019 року державним реєстратором КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіним О.В. за результатами розгляду заяв [PERSON] про державну реєстрацію права власності №№ 33754169, 33754321, 33754576, 33764106, 33764510, 33764727, 33765103, 33765320, 33765899, 33754457, 33761665, 33765685, 33766022, 33754248, 33761442, 33762381, 33762722, 33762042, 33763198, 33763714, 33754723, 33754813, 33765512, 33761204, 33753998 були прийняті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 46576295, 46576850, 46577346, 46582809, 46583155, 46583413, 46583878, 46581146, 46584822, 46577106, 46579745, 46584635, 46584983, 46576495, 46579319, 46580837, 46581305, 46580293, 46581888, 46582373, 46578302, 46578498, 46584388, 46584388, 46576047, 46578876, на підставі яких було відкрито розділи №№ 1815876280000, 1815909180000, 1815937380000, 1816224180000, 1816243780000, 1816258780000, 1816279780000, 1816294080000, 1816328880000, 1815928280000, 1816066580000, 1816319680000, 1816336880000, 1815887380000, 1816044580000, 1816121780000, 1816145480000, 1816094980000, 1816181580000, 1816200880000, 1815988780000, 1815999280000, 1816305780000, 1816022480000, 1815863880000 на об`єкти нерухомого майна, що утворились в результаті поділу об`єкта нерухомого майна з реєстраційним № 1812032380000, внесено записи про право власності №№ 31285991, 31286290, 31286702, 31286981, 31287647, 31280242, 31282644, 31287470, 31287806, 31283662, 312831967, 31287195 за [PERSON] щодо розділів № 1816243780000, 1816258780000, 1816279780000, 1816294080000, 1816328880000, 1815928280000, 1816066580000, 1816319680000, 1816336880000, 1816121780000, 1816094980000, 1816305780000. Крім того 22.04.2019 року державним реєстратором КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіним О.В. було прийнято рішення № 46585057, яким закрито розділ № 1812032380000, відкритий ним же 16.04.2019 року. 08.05.2019 року державним реєстратором КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіним О.В. за результатами розгляду заяв [PERSON] про державну реєстрацію права власності № 33963989, 33964648, 33965088, 33975213, 33960651, 33966578, 33977883, 33974752, 33965902, 33962410, 33959335 було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №№ 46777464, 46777912, 46778295, 46789213, 46774957, 46779526, 46791816, 46788661, 46779007, 46773740, 46776361, на підставі яких внесено запис про право власності №№ 31466966, 31467419, 31467784, 31477843, 31464637, 31468975, 31480360, 31477323, 31468478, 31465933, 31463476 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] щодо об`єктів нерухомого майна за реєстраційними номерами 1815876280000, 1815909180000, 1815937380000, 1816224180000, 1815887380000, 1816044580000, 1816145480000, 1816181580000, 1815999280000, 1816022480000, 1815863880000. 10.05.2019 року державним реєстратором КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіним О.В. за результатами розгляду заяв про державну реєстрацію прав власності №№ 33978275, 33976310 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №№ 46792178, 46790908 на підставі яких внесено запис про право власності №№ 31480689, 31479470 [PERSON] та [PERSON] щодо об`єктів нерухомого майна за реєстраційними номерами 1816200880000, 1815988780000. До вказаних заяв було додано окрім інших документів декларацію про готовність об`єкту до експлуатації від 13.12.2018 року № КВ141183470434 «Д2». 10.05.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобит С.О. за результатами розгляду заяви [PERSON] про державну реєстрацію права власності № 33985618 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень № 46799210, на підставі якого припинено запис про право власності № 31285991 [PERSON] та внесено запис про право власності № 31487466 [PERSON] щодо об`єкту нерухомого майна за реєстраційним номером 1816243780000. Наказом Міністерства юстиції України від 06 червня 2019 року № 1693/5 анульовано доступ до державного реєстру державному реєстратору КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіну О.В. Відповідно до копії довідки про знесення будівель від 09 січня 2019 року № Н-124, підписаної працівниками ТОВ «Експертно-юридичне бюро «Гривна-плюс», було встановлено, що за результатами обстеження земельної ділянки за кадастровим номером 8000000000:79:142:0287 пл. 0,1 за адресою: [ADDRESS] встановлено, що незавершене будівництво житловий будинок, що відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно складає загальною площею 3854 кв.м. - знесено. Однак, відповідно до копій нотаріально посвідчених заяв працівників ТОВ «Експертно-юридичне бюро «Гривна-плюс», було встановлено, що товариство ніколи не проводило обстежень земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:79:142:0287 за вказаною адресою та за результатами обстеження жодних документів, в тому числі довідки про знесення будівель № Н-124 від 09 січня 2019 року, не видавалось. В ході розгляду справи стороною позивача було доведено те, що об`єкт нерухомого майна, який із 16.05.2018 року належить позивачу та розташований на земельній ділянці кадастровий номер 8000000000:79:142:0287, в дійсності не зносився, а нерухоме майно, власником якого себе вважає відповідач [PERSON] на цій же ділянці в дійсностіне будувався. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що внаслідок протиправних рішень державного реєстратора право власності позивача на об`єкт нерухомості було припинено, та незаконно зареєстровано право власності за відповідачем [PERSON] , а в подальшому і за іншими відповідачами, а відтак наявні підстави для визнання протиправними та скасування рішень державного реєстратора та припинення права власності відповідачів. Заперечуючи проти позовних вимог, сторона відповідача вказувала, що позивачем обрано невірний спосіб захисту, та права позивача відповідачами порушено не було, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову в обраний позивачем спосіб. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, а також заперечень на позов, суд приймає до уваги те, що згідно із ч. 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Саттею19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закону) визначено, дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав. Частина 1 статті 3 Закону визначає загальні засади державної реєстрації прав, а саме: 1) гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав. Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності; 2) речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону; 3) право власності на обєкт незавершеного будівництва; 4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження. Положеннями статті 5 Закону передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Частиною 3 пунктів 1, 2 статті 10 Закону передбачено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. У разі потреби, вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень Згідно із ч. 1, 2, 5 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» Державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про зареєстровані права власності на об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяження, а також про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна і ціну (вартість) нерухомого майна та речових прав на нього чи розмір плати за користування нерухомим майном за відповідними правочинами, відомості та електронні копії документів, подані у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав під час проведення таких реєстраційних дій, та відомості реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, отримані державним реєстратором шляхом безпосереднього доступу до них чи в порядку інформаційної взаємодії таких систем з Державним реєстром прав. Відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. Відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом. Згідно із ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Державна реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, проводиться без подання відповідної заяви заявником та справляння адміністративного збору на підставі відомостей про речові права, що містилися в Державному реєстрі прав. У разі відсутності таких відомостей про речові права в Державному реєстрі прав заявник подає оригінали документів, необхідних для проведення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав. Пунктом 5 частини 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» встановлено, що підстави для відмови в державній реєстрації прав: наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Положеннями ч. 2 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» передбачено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Судом встановлено, що в ході вчинення спірних реєстраційних дій державним реєстратором не було належним чином виконано обов`язку щодо перевірки наявних суперечностей між заявленими [PERSON] та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями за [PERSON] , що призвело до безпідставного припинення права власності позивача на об`єкт нерухомості, та, відповідно, безпідставної реєстрації права власності [PERSON] на будинок, що розташований на тій самій земельній ділянці, тією ж площею та за тією ж адресою. Вимоги п. 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, яким встановлено, що розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» державний реєстратор під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи. Порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими умовами для захисту такого права чи інтересу, при цьому відповідно до положень статті 81 ЦПК України доведення (підтвердження) в установленому законом порядку наявності факту порушення або оспорювання його прав та інтересів є обов`язком позивача, який звернувся з відповідним позовом до суду. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення. Тому, з цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18). Гарантоване у статті 55 Конституції України право на захист можливе лише у разі його порушення, тому необхідною вимогою при захисті такого права є обґрунтування такого порушення. Отже, порушення права має бути реальним, стосуватися індивідуально вираженого права або інтересів особи, яка стверджує про його порушення, а саме право - конкретизоване у законах України. Статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював необхідність ефективного захисту прав заявників. Наприклад, у п. 75 рішення від 05.04.2005 у справі «Афанасьєв проти України» (заява №38722/02) ЄСПЛ зазначає, що засіб захисту, який вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним», як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави. Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Способом захисту права є передбачені законом дії, що безпосередньо спрямовані на захист права. Такі дії є завершальними актами захисту у вигляді матеріально-правових дій або юрисдикційних дій щодо усунення перешкод на шляху здійснення суб`єктами своїх прав або припинення правопорушень, відновлення становища, яке існувало до порушення. Саме застосування конкретного способу захисту порушеного чи запереченого права і є результатом діяльності по захисту прав. Таким чином, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. Для ефективного поновлення порушеного права необхідно, щоб існував чіткий зв`язок між правопорушенням та способом захисту права. Іншими словами, метою заявлених позовних вимог має бути усунення перешкод у здійсненні права, а її досягненням - визначений спосіб захисту права, який би вичерпував себе. При цьому необхідно наголосити, що покарання винної особи не входить до мети захисту права у господарських відносинах, а тому не входить до складу способу захисту права. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003). При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент їх звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай, індивідуально виражені права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема, наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов. Згідно із Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (далі Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ході розгляду справи, на переконання суду, стороною позивача доведено порушення його прав, як власника об`єкту житлової нерухомості, житлового будинку, незавершене будівництво, загальною площею 3854 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , що розташований на земельній ділянці кадастровий номер 8000000000:79:142:0287, площею 0,1 га, індексний номер об`єкта нерухомого майна 1554579080000. Так, державним реєстратором за результатами розгляду заяви [PERSON] були прийняті рішення: № 46565440, на підставі якого до реєстру було внесено запис про припинення обтяження щодо будинку [ADDRESS] ; № 46600178 від 23.04.2019 року, на підставі якого було внесено запис про припинення права власності [PERSON] ; № 46600152 від 23.04.2019 року, на підставі якого було закрито розділ № 1554579080000. Однак, зазначені рішення державного реєстратора були скасовані наказом Міністерства юстиції України від 01.11.2019 року № 3372/[NUMBER] оскільки, вони були прийняті всупереч законодавству у сфері державної реєстрації прав. Крім того, рішенням про державну реєстрацію прав та обтяжень від 16.04.2019 № 46495930, відкриттям розділу Держреєстру № 1812032380000, та записом до Держреєстра № 31202955 про право власності [PERSON] на будинок за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці 8000000000:79:142:0287, - державний реєстратор порушив вимоги закону, створивши фактично подвійну реєстрацію одного і того самого об`єкту нерухомості, порушивши при цьому право власності позивача. Із матеріалів справи вбачається, що при здійсненні державним реєстратором реєстрації права власності за відповідачем [PERSON] , а в подальшому і за іншими відповідачами, - не було дотримано вимоги чинного законодавства України, зокрема, державні реєстратори не здійснили належну перевірку під час реєстрації наявність прав іншої особи, за якою в реєстрі вже було зареєстровано право власності на об`єкт нерухомості на тій же земельній ділянці, а також не було проведено додаткові перевірки щодо даного об`єкту нерухомості. Окремо варто вказати, що законність дій державного реєстратора, в результаті яких було припинено право власності позивача на об`єкт нерухомого майна була об`єктом дослідження Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України, за висновками якої комісія вказала на порушення державним реєстратором вимог закону під час вчинення реєстраційних дій щодо спірного об`єкту нерухомості, а тому посилання сторони відповідача на те, що державним реєстратором були дотримані вимоги закону під час припинення права власності за позивачем та реєстрації права власності за відповідачем, а також те, що права позивача порушені не були, - є хибними, та такими, що не відповідають наявним у справі доказам. Крім того, доводи сторони відповідача про те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав, не ґрунтуються на вимогах закону та судом до уваги не приймаються, оскільки, оскарження рішень про державну реєстрацію права власності безпосередньо пов`язане із захистом позивачем свого цивільного права у спорі щодо нерухомого майна з особою, яка не заперечує законності дій державного реєстратора з реєстрації за нею права власності на це майно. Аналогічний правовий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі №587/2331/16-ц (провадження №14-411цс19), відповідно до якого визнання протиправним і скасування рішення щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно за іншою особою є захистом прав позивача на це майно від їх порушення особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо того ж самого нерухомого майна. Суд відмічає, що інші наведені відповідачем доводи в обґрунтування заперечень на позовні вимоги не спростовують наведених висновків суду. Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, та державним реєстратором були порушені вимоги закону при припиненні права власності позивача на об`єкт нерухомості, а тому оскаржувані рішення про подальшу державну реєстрацію права власності за відповідачами були прийняті протиправно та є такими, що порушують права приватної власності позивача на об`єкт нерухомого майна, що свідчить про наявність підстав для їх скасування, та припинення відповідного права відповідачів, а відтак суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, в порядку ст. 141 ЦПК України, із відповідачів в рівних частинах на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 38136,00 грн., тобто по 4237 грн. 33 коп., з кожного.

Outcome: approved