Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 25 квітня 2019 року у справі №153/211/19 задоволено її позовні вимоги та збільшено розмір аліментів, визначених рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 16.02.2017, справа №153/48/17, та стягнуто з відповідача 1600 гривень щомісячно, починаючи з 13 лютого 2019 року. Аліменти стягнуті не були, коштів дитина не отримала, тому вона звернулася до суду і відповідно до рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 20.07.2021 справа, №153/910/21, було змінено спосіб стягнення аліментів та відкликано виконавчий лист, який був на примусовому стягненні в Гайсинському ДВС по справі №153/211/19. До моменту відкликання виконавчого листа, а саме: до серпня 2021 року, відповідач аліменти не сплачував взагалі, тому за період з лютого 2019 до моменту відкликання виконавчого листа виникла заборгованість, яку відповідач не сплачує. На теперішній час заборгованість із сплати аліментів відповідно до виконавчого документа №153/211/19 від 30.05.2019 за період з 13.02.2019 по 19.08.2021 складає 47031,18 гривень. Позивач вимушена звернутися до суду з вказаним позовом та просить суд стягнути з відповідача пеню за прострочення по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за період з березня 2019 по липень 2021 року в сумі 47031,18 гривень, а також на користь держави судові витрати по справі, пов`язані зі сплатою судового збору. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, вх.№5505 від 14.09.2023, про розгляд справи в її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання розгляду справи по суті в порядку спрощеного провадження не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином - судовою повісткою із рекомендованим повідомленням, яка направлялася за зареєстрованим місцем проживання [PERSON] . Про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив суду не подав, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи в його відсутність до суду не надійшло. Відмітка на поштовому повідомленні: «адресат відсутній за вказаною адресою», відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, свідчить про те, що відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Частиною 1 ст.223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи неявку відповідача, суд вважає необхідним розглянути справу у його відсутності та ухвалити відповідно до ст. 280-282 ЦПК України заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Із копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 25.04.2019, справа 153/211/19, встановлено, що із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі по 1600 (одній тисячі шістсот0 гривень щомісячно, починаючи з 13 лютого 2019 року і до досягнення сином повноліття. Виконавчий лист, виданий згідно рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 16.02.2017 у справі №153/48/17 про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 16.01.2017 - відкликано (а.с.12-19). З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню [NUMBER] встановлено, що [PERSON] має заборгованість за період з 13.02.2019 по 19.08.2021 по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі по 1600 гривень, щомісячно, починаючи з 13.02.2019 і до досягнення сином повноліття у сумі 47031,18 гривень (а.с.20). З копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню [NUMBER] встановлено, що [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50 % встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення із 19.08.2021 і до досягнення сином повноліття за період з 19.08.2021 по 01.05.2023 у сумі 44243,26 гривень (а.с.21). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч.4 ст.194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів на підставі судового рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 25 квітня 2019 року. Згідно ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. У п.22 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а також кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що: «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)». Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Відповідачем [PERSON] не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження вжиття всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання судового рішення, яким з нього стягнуто аліменти на утримання сина. Також матеріали справи не містять доказів на спростування відсутності вини відповідача у виникненні заборгованості по сплаті аліментів. Заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача, тому на переконання суду позивачка має право на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Згідно розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, який був здійснений позивачем, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з березня 2019 року по липень 2021 року включно складає 212001,01 грн. Проведений позивачем розрахунок суми неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів було здійснено відповідно до правового висновку Верховного Суду, тому суд із ним погоджується, відповідач своєї незгоди щодо нарахування пені не висловив, розміру пені не оспорив, доказів відсутності вини у несплаті аліментів не надав. Оскільки розмір неустойки (пені), яка підлягає стягненню з відповідача, не може перевищувати 100 відсотків заборгованості (ч.1 ст.196 СК України), то стягненню за даним позовом підлягає неустойка (пеня) у розмірі 47031,18 грн, що відповідатиме 100% розміру заборгованості по сплаті аліментів [PERSON] , згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню [NUMBER] від 12.05.2023, станом на 19.08.2021 року. Таким чином, позивач має право вимагати від відповідача, який допустив утворення заборгованості по сплаті аліментів, сплати пені за несвоєчасну сплату аліментів саме в розмірі 47031,18 грн. На підставі викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення у повному обсязі. При зверненні до суду з даним позовом [PERSON] не сплачено судовий збір, оскільки позивачка звільнена від його сплати. На підставі ст.141 ЦПК України, з урахування ст.4 Закону України «Про судовий збір», суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір за ставками 2023 року в сумі 1073,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved