Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-17 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до Кіцманського районного суду Чернівецької області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, мотивуючи свої вимоги тим, вона звернулася в Управління Пенсійного фонду в Кіцманському районі з заявою про призначення їй пенсії, однак, в задоволенні вказаної заяви відмовлено, оскільки заявниці потрібно представити ряд документів, зокрема архівну довідку №01-12/373 від 06.07.2023 року, яка видана трудовим архівом Кіцманської міської ради та архівну довідку №06-05-5/1-1125 від 13.07.2023 року, яка видана Архівним відділом №5 Чернівецької РДА, де зазначено прізвище імя та побатькові заявниці « [PERSON] , [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Зазначає, що факт належності їй зазначених документів підтверджується паспортом, кодом, свідоцтвом про народження, свідоцтвом про одруження, трудовою книжкою. Враховуючи наведене, просить заяву задовольнити, встановити факт належності їй, [PERSON] , вищевказаних архівних довідок. Заявниця [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за її відсутності. Представник зацікавленої особи - ГУ ПФУ в Чернівецькій області подав письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника управління з урахуванням наданих заявником доказів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши зібрані по справі докази, дійшов наступного висновку. Так, ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вбачається, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1-2 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд, оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.315 ЦПК України, в окремому провадженні суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Так в судовому засіданні встановлено, що заявниця згідно паспорта громадянина України [NUMBER] від 23.12.1996 року та картки платника податків, значиться як « [PERSON] » та картки платника податків (а.с.3-4, 10). Згідно свідоцтва про народження дочки заявниці [PERSON] серія [NUMBER] від 22.02.2011 року заявниця значиться як « [PERSON] » (а.с.5). Згідно свідоцтва про народження дочки заявниці [PERSON] серія [NUMBER] від 11.09.1993 року заявниця значиться як « [PERSON] » (а.с.7). Згідно свідоцтва про народження заявниці серія [NUMBER] від 19.08.1967 року вбачається, що остання значиться як « [PERSON] » батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 18.02.1989 року вбачається, що заявниця після реєстрації шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.6). З трудової книжки колгоспника серія [NUMBER] вбачається, що заявниця значиться як « [PERSON] » (а.с.9). З архівних довідок №01-12/373 від 06.07.2023 року, які видані трудовим архівом Кіцманської міської ради та довідки №06-05-5/1-1125 від 13.07.2023 року, яка видана Архівним відділом №5 Чернівецької РДА вбачається, що прізвище, імя та по батькові заявниці зазначено як « [PERSON] , [PERSON] » (а.с.12-14). Враховуючи обставини справи, а також те, що встановлення факту належності правовстановлюючих документів має юридичне значення для заявниці з метою призначення пенсії, в іншому порядку встановити факт належності вказаних архівних довідок, остання немає можливості, а тому виходячи із наданих доказів, суд вважає за необхідне заяву задовольнити і встановити вказаний факт, що має юридичне значення.

Outcome: approved