Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

У листопаді 2021 року позивач звернулася до суду із позовною заявою до відповідача, яка подана її представником адвокатом Чумаком Р.В., в якому просила визнати недійсним Договір позики грошових коштів від 23.05.2018 року між [PERSON] та [PERSON] , що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гречаною Р.Т. та зареєстрований в реєстрі № 19. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач [PERSON] є дружиною померлого [INFO] [PERSON] . Після смерті боржника відкрилася спадщина, яка була прийнята спадкоємцями, в тому числі і позивачем. 10.09.2021 позивач дізналася шляхом ознайомлення з матеріалами справи № 641/806/21 про заміну сторони виконавчого провадження № 62537763, що 26.06.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. за зверненням [PERSON] було вчинено виконавчий напис № 490 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 23.05.2018 року в розмірі 65 250 000 грн. 00 коп. та 1 700 грн. 00 коп. витрат на вчинення виконавчого напису. Договір позики від 23.05.2018 року було укладено та підписано у м. Києві начебто між [PERSON] та [PERSON] , згідно якого Позичальник зобов`язався повернути Позикодавцю кошти у строк до 20.07.2018 року. На підставі ч. 4 ст. 209 ЦК України договір позики грошових коштів був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гречаною Р.Т. та зареєстрований в реєстрі за номером № 19. 10.07.2020 постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяєвим О.С. відкрито виконавче провадження № 62537763 про стягнення з [PERSON] коштів за договором позики. 03.02.2021 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження. Позивач вважає, що договір позики грошових коштів від 23.05.2018 року підписаний не [PERSON] , а іншою особою. Це пояснюється тим, що [PERSON] не перебував 23.05.2018 року в м. Києві та підпис, що виконаний у договорі від імені [PERSON] не відповідає дійсному підпису останнього. У зв`язку з цим, позивач просить визнати Договір позики грошових коштів від 23.05.2018 року недійсним. 01.12.2021 року ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 20.12.2021 ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 27.09.2022 року підготовче провадження закрите та справа призначена до судового розгляду. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Наголошував, що стороною позивача надано належні та допустимі докази відсутності волевиявлення чоловіка позивача при укладенні договору позики, оскільки на оспорюваному договорі підпис виконано іншою особою, а не [PERSON] . Вказаний позов є належним способом захисту. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог, зазначив, що позовна заява не була надіслана учасникам справи і в матеріалах справи відсутні докази надіслання її разом з додатками відповідачу. Крім того, позивачем не доведено обставини, на які посилається у позовній заяві. Судом не витребувано оригіналу Договору позики. Бланк, на якому посвідчувався оспорюваний договір не був втрачений приватним нотаріусом, на бланку є печатка і підпис нотаріуса. Ці факти не спростовані позивачем. Позивач скористався неналежним способом захисту, оскільки повинен був звернутися з зустрічним позовом у справі, яка розглядалася Полтавським районним судом Полтавської області. Заслухавши сторони, дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Вирішуючи позов по суті, суд здійснює цивільне судочинство відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81\~ЦПК України на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, згідно до ч. 1\~ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень\~ст. 5 ЦПК України\~суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 23 травня 2018 між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір позики грошових коштів, згідно якого Позикодавець [PERSON] передав у власність Позичальнику 65\~250 000,00 грн., що еквівалентно 2\~500\~000 доларів США за офіційним валютним курсом Національного банку України, встановленим на момент укладення даного договору, та Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у строк до 20 липня 2018 року. Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гречаною Р.Т. зареєстрованим за № 19, що підтверджується копією договору (а.с.13-14). [PERSON] та [PERSON] з 04 лютого 1994 року перебували у шлюбі, який зареєстрований Червонозаводським відділом ЗАГСу м. Харкова, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] (а.с. 21). [INFO] помер [PERSON] . Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Станом на день подачі даного позову відповідач фактично є кредитором боржника померлого [PERSON] . На момент смерті останнього обов`язок за договором позики грошових коштів від 23 травня 2018 року № 19 не припинився внаслідок його смерті. Позивач, як спадкоємець [PERSON] , прийняв усі права та обов`язки, що належали останньому на момент відкриття спадщини. Таким чином, позивач фактично є боржником за договором позики грошових коштів від 23 травня 2018 року. 26.06.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. за зверненням [PERSON] вчинено виконавчий напис № 490 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 23.05.2018 року в розмірі 65 250 000 грн. 00 коп. та 1 700 грн. 00 коп. витрат на вчинення виконавчого напису (а. с. 15). 10.07.2020 постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяєва О.С. відкрито виконавче провадження №62537763 про стягнення з [PERSON] грошових коштів у розмірі 65\~250\~000,00 грн. та витрати за вчинення виконавчого напису (а.с.17-18). Відповідно до Висновку експерта за результатами проведення почеркознавчої експертизи від 12.11.2021 № 214/11-2021, проведеного Українським незалежним інститутом судових експертиз, підпис від імені «Позичальника» [PERSON] , зображення кого міститься у відповідній графі наданої на дослідження електрографічної копії Договору позики грошових коштів від 23 травня 2018 року, який укладено між «Позикодавцем» [PERSON] та «Позичальником» [PERSON] , посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гречаною Р.Т., зареєстровано в реєстрі за № 19, виконаний не [PERSON] ,\~а іншою\~особою з\~наслідуванням справжнього\~підпису [PERSON] (а.с. 60-65). Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гречаною Р.Т. на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 13.04.2022 року про витребування доказів повідомлено 19.07.2022 року суд, що нею, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гречаною Р.Т., 23 травня 2018 року не було посвідчено договору позики між [PERSON] та [PERSON] , натомість нею посвідчувався Договір позики між іншими суб`єктами, саме 23 травня 2018 року за реєстровим № 511 (а.с.104). Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України). Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 4) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. З наведених норм матеріального закону вбачається, що вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене статтею 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа.. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За положеннями статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п`ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу\~(ч.\~1). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3). Отже, позивачем доведено підроблення підпису [PERSON] на спірному договорі, відсутнє волевиявлення останнього щодо взяття на себе відповідних договірних зобов`язань за таким договором, що прямо суперечить ч. 3 ст. 203 ЦК України. Доводи відповідача про неналежність та недопустимість висновку експерта від 12.11.2021 №214/11-2021, проведеного Українським незалежним інститутом судових експертиз, спростовується відповіддю ТОВ «Український незалежний інститут судових експертиз» від 22.06.2023 року за №498, згідно якої для проведення даного дослідження було залучено експерта-спеціаліста [PERSON] , яка працює за цивільно-правовим договором за № 11/01-2019, який укладений між нею та ТОВ «УНІСЕ» 03.01.2019 року. Стосовно ненадання копії позовної заяви, суд зауважує таке. Як вбачається з матеріалів справи, представник відповідача адвокат Шершень Ю.С. вступив у справу, подавши заяву 02.02.2022 року та неодноразово брав участь у судових засіданнях з розгляду даної справи. Продовж тривалого часу представник відповідача жодним чином у судових засіданнях не повідомляв до останнього судового засідання про неможливість розгляду справи внаслідок відсутності у нього копії позовної заяви. Під час судового розгляду представник позивача підтвердив, що він має доступ до системи «Електронний суд», що підтверджує отримання ним всіх процесуальних документів у справі, а також позовної заяви разом з усіма додатками. Інші заперечення відповідача не спростовують висновків суду. Вирішуючи спір, встановивши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання договору позики недійсним, оскільки, з урахуванням висновку судово-почеркознавчої експертизи, встановлено відсутність волевиявлення [PERSON] на укладання спірного правочину, а відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування встановлених судами обставин. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір.

Outcome: approved