Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

представник АТ КБ «Приватбанк» звернувся у суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 28.01.2019 у розмірі 35 274,09 грн, а також понесених судових витрат. В обґрунтування позову зазначається, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 28.01.2019. Відповідно до даної заяви, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі 900 гривень. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 27 000 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4. Договору на підставі яких відповідач при укладені Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами, які викладені на сайті банку, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Договором передбачені порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків тощо. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення умов договору про надання банківських послуг відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за договором про надання банківських послуг відповідач станом на 10.03.2023 має заборгованість у сумі 35274,09 грн, яка складається з наступного: 28853,19 грн - заборгованість за тілом кредиту; 6420,90 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «Приватбанк», у зв`язку з чим позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь суму заборгованості в розмірі 35 274,09 гр. та сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом судовий збір у розмірі 2684 грн. Ухвалою суду від 03 серпня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 12.09.2023, без виходу до нарадчої кімнати, відмовлено у клопотання позивача про огляд веб-сайту. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у позовній заяві зазначив, що у разі неявки відповідача не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та заочного розгляду справи (а.с. 74). Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю та пояснив, що у 2019 році уклав договір з АТ КБ «Приватбанк» та отримав дві картки, одна картка для виплат, інша - універсальна. В той час офіційно був працевлаштований у м. Луцьк, де працював до кінця 2021 року. Вказує, що це не був Кредит, а він просто отримав картку універсальна і вже сам особисто через додаток «Приват 24» мав можливість збільшити чи зменшити суму кредитного ліміту. Протягом 2019-2021 років він завжди вчасно сплачував обов`язковий платіж, а саме коли йому надходила заробітна плата, необхідна сума для погашення картки автоматично списувалася. У 2021 році він був затриманий ДБР за ст. 368 КК України та йому було обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Врезультаті цього він втратив роботу, на даний час офіційно не працює, доходу не має. Крім того, він проживає у цивільному шлюбі з жінкою, у якої є двоє дітей, які перебувають на його утриманні. Влаштуватися на роботу наразі не може через наявність відкритого кримінального провадження. Намагається заробити тимчасовими підробітками, однак погашати кредит не має змоги. Підтвердив, що на картку Універсальна йому були надані кошти та він цими коштами систематично користувався. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, заслухавши пояснення відповідача, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 28 січня 2019 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Відповідно до вказаної заяви відповідач своїм підписом підтвердив, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг. Окрім того, відповідач з підписанням вказаної анкети-заяви підтвердив факт ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Приватбанку (а.с. 12). Крім того, в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, який підписаний [PERSON] та в якому містяться основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови (а.с.13-14). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] було надано кредитну картку Універсальна, номер [NUMBER] з терміном дії до 12/22 та картку «Універсальна» Gold номер [NUMBER] з терміном дії до 01/23 (а.с. 11). 28 січня 2019 року АТ КБ «Приватбанк» встановив відповідачу початковий кредитний ліміт в розмірі 900 грн, який в подальшому збільшив 27 000 грн та зменшив до 0,00 грн, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с.9-10). З виписки по картковому рахунку боржника вбачається, що відповідач [PERSON] систематично користувався кредитною карткою, отримував кредитні кошти та здійснював погашення заборгованості (а.с. 66-71). Свої зобов`язання за договором відповідач не виконував належним чином, здійснюючи користування кредитними коштами, систематично погашав кредитну заборгованість, однак не в повному розмірі, внаслідок чого станом на 10.03.2023 утворилась заборгованість, що згідно розрахунку позивача (а.с. 5-8), становить 35274,09 грн, яка складається з наступного: 28853,19 грн - заборгованість за тілом кредиту; 6420,90 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до положень ст. 13 та ст. 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. При вирішенні спору судом враховується, що відповідач користувався кредитними коштами та здійснював погашення заборгованості за отриманим кредитом, був повідомлений про умови, правила та відсотки банку, однак здійснювані ним платежі були не регулярними та в недостатньому розмірі. Отже, відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, що створило заборгованість. Крім того, відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості, разом з тим у судовому засіданні підтвердив, що кредитні кошти отримував та користувався ними, однак заборгованість погасити не може, оскільки не працевлаштований, що не є підставою звільнення від сплати боргу. Відтак, наданий банком розрахунок заборгованості, за відсутності заперечень щодо такого розрахунку від відповідача, приймається судом як достовірний. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку про достатність належних, достовірних та допустимих доказів обґрунтованості позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 35 274,09 грн, а відтак про задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» у повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved