Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

У червні 2022 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути на його користь з [PERSON] , який мешкає: [ADDRESS] , суму матеріального збитку, яка складає 50576,28 грн. та суму вартості проведеної незалежної експертної оцінки колісного транспортного засобу в розмірі 3500,00 грн., а всього - 54076,28 грн. та судові витрати у розмірі 992,40 грн. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає,\~що 03.07.2021 р. приблизно о 06 год. 40 хв. у м. Дніпро по вул. Михайла Грушевського, 60, [PERSON] керуючи автомобілем марки «IVECO TURBO DAILY», д/н [NUMBER] , 1998 р.в., порушивши п. 2.3б ПДР (затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306) скоїв зіткнення з автомобілем марки «Mitsubishi», д/н [NUMBER] , яким керував він. В результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди його автомобіль отримав значні механічні пошкодження. Постановою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.10.2021 року у справі про адміністративне правопорушення за вказаною ДТП [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 283, 284 КУпАП та було притягнуто до адміністративної відповідальності. Зазначена постанова суду набрала законної сили. Діями [PERSON] йому було завдано майнову шкоду у розмірі 104469,15 грн., що підтверджується Звітом № 02/08/21 про оцінку транспортного засобу від 02.08.2021 року. Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в ТДВ СК «КРЕДО». Страховою компанією ТДВ СК «КРЕДО», було оплачено страхове відшкодування за завдану майнову шкоду у розмірі 53892,87 грн., що підтверджується квитанцією від 06.06.2022 року. Відповідно до ст. 1194 ЦК України розмір матеріальних збитків, що має сплатити відповідач на його користь, обчислюється як різниця між фактичним розміром шкоди: 104 469,15грн. та страховою виплатою (страховим відшкодуванням) 53892,87 грн. Таким чином розмір майнової шкоди, що має сплатити відповідач, становить 50576,28 грн. Також ним оплачена вартість проведеної незалежної експертної оцінки колісного транспортного засобу в сумі 3500,00 грн., що підтверджується Договором № 26/07/2021 від 26.07.2021 р. на проведення незалежної експертної оцінки колісного транспортного засобу, Актом виконаних робіт № 02/08 від 02.08.2021 р. та квитанцією про проведення оплати від 26.07.2021 року. До сьогоднішнього дня він не отримав ніякого відшкодування зі сторони відповідача, не дивлячись на його постійні звернення до нього та прохання урегулювати це питання мирно. Оскільки, в порушення зазначених вище вимог закону, відповідач відмовляється в добровільному порядку відшкодовувати завдану йому майнову шкоду, він вимушений захищати свої права у судовому порядку, у зв`язку із чим звертається до суду із відповідним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.06.2022 року справу передано на розгляд судді Кондрашову І.А. 22 червня 2022 року відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом зроблено запит щодо визначення зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.10.2022 року вищезазначену позовну заяву залишено без руху, оскільки вона була подана з порушенням вимог ст. 175 ЦПК України, та надано строк для усунення недоліків. Заявою від 17 листопада 2022 року позивач усунув недоліки, зазначені в ухвалі про залишення позову без руху. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.11.2022 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом (повідомлення) сторін. [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час розгляду справи повідомлений належним чином, засобами поштового зв`язку надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначено, що позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, жодних клопотань відповідачем не надіслано. Адвокат Шахов Д.А., який діє в інтересах [PERSON] надав до суду заяву про відкладення розгляд справи у зв`язку із можливим примиренням сторін, про те жодних належних та допустимих доказів зазначеному не долучено. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 03 липня 2021 року, приблизно о 10 год. 30 хв., [PERSON] , в районі будинку [ADDRESS] , керуючи автомобілем «Iveko», д/н [NUMBER] , під час руху, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відволікся від керування, чим порушив п.2.3б Правил дорожнього руху (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306), та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Рута», д/н [NUMBER] та транспортним засобом «Mitsubishi», д/н [NUMBER] , які рухались в зустрічному напрямку, після чого продовжив некерований рух та здійснив наїзд на перешкоду у вигляді будівлі, що спричинило пошкодження транспортних засобів, водій [PERSON] отримав тілесні ушкодження. Постановою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.10.2021 року у справі №932/7344/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Пунктом 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що відповідно до частини четвертої\~статті 61 ЦПК\~вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене та відповідно до положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України, суд не піддає сумніву та повторному встановленню і доказуванню обставини, які були встановлені постановою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.10.2021 р., згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яка не оскаржувалась та набрала законної сили, щодо обставин, місця та часу події вчинення адміністративного правопорушення [PERSON] , якого визнано винним у вчиненні ДТП. Згідно із Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , копія якого наявна у матеріалах справи, легковий седан-В автомобіль «Mitsubishi Lancer», д/н [NUMBER] , належить на праві власності позивачеві [PERSON] . Власником транспортного засобу «IVECO TURBO DAILY», д/н [NUMBER] ,, є відповідач [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , копія якого наявна у матеріалах справи. Відповідно до Звіту про оцінку транспортного засобу від 02 серпня 2021 року № 02/08/21, який було долучено позивачем до матеріалів справи, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача склала 221811,72 грн. Ринкова вартість транспортного засобу «Mitsubishi», д/н [NUMBER] до дорожньо-транспортної пригоди складала 104469,15 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в ТДВ СК «КРЕДО». Страховою компанією ТДВ СК «КРЕДО», було оплачено страхове відшкодування за завдану майнову шкоду у розмірі 53892,87 грн., що підтверджується квитанцією від 06.06.2022 року. Для повного відшкодування матеріальної шкоди позивач звернувся до суду щодо стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром шкоди і страхової виплати у розмірі 50576,28 грн.: (104469,15 грн. 53892,87 грн.). Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст. ст.\~22,\~1166,\~1188,\~1192,\~1194 ЦК України. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягає: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, як передбачено вимогами\~ст.1188 ЦК України. Відповідно до вимог п. 3,4\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»\~із змінами та доповненнями, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, а шкода, заподіяна одному з володільців з вини іншого - відшкодовується винним. Згідно ч.1\~ст.1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п.22.1\~ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно із ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За змістом п.1 ч.2\~ст.22 ЦК України\~реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. За загальним правилом та з огляду на положення\~ст.1192 ЦК України\~розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У п.14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення\~статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Водночас, отримана від ТДВ СК «КРЕДО» сума страхового відшкодування не компенсує втрат позивача у зв`язку із фізичним знищенням майна, а отже деліктне зобов`язання заподіювача шкоди перед потерпілим не припинилося. Згідно з\~ст. 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або\~Законом України № 1961-IV\~у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Виходячи з вартості матеріального збитку, що становить 104469,15 грн., суд стягує з відповідача на користь позивача різницю між вартістю такого збитку і страховою виплатою в розмірі 53892,87 грн. (104469,15 грн. - 53892,87 грн.), що складає 50576,28 грн. та задовольняє позовні вимоги в цій частині. Окрім того, суд вважає також обґрунтованою та доведеною позивачем майнову шкоду, пов`язану з понесеними ними витратами щодо вартості проведеної незалежної експертної оцінки колісного транспортного засобу в сумі 3500,00 грн., які підтверджуються квитанцією від 26.07.2021 та Актом № 02/08 виконаних робіт від 02.08.2021 року. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved