Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя з позовною заявою до Запорізької міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 21 листопада 1998 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. 17 серпня 2011 року, перебуваючи у шлюбі, ними було придбано квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . [INFO] її чоловік [PERSON] раптово помер. Після смерті чоловіка вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка, але спадкову справу не було заведено, оскільки доступ до державних реєстрів був суттєво обмежений. В той же час, оскільки тривала військова ескалація російських військ в Україні, йшов постійний наступ на місто Запоріжжя, 23 березня 2022 року вона виїхала до Німеччини, де і знаходилась майже рік. Повернулась вона до України у березні 2023 року. Після повернення в Україну, 23 березня 2023 року вона звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Морозової В.М. з заявою при прийняття спадщини і приватним нотаріусом було заведено спадкову справу № 14/2023 (номер спадкової справи у спадковому реєстрі 70431724). 05 травня 2023 року нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з причини пропуску встановленого строку для прийняття спадщини. Зазначаючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, позивач вказала, що пропустила строк для прийняття спадщини з причини відсутності в Україні. До того ж позивач вважає, що свій намір щодо прийняття спадщини вона висловила шляхом складання 23 лютого 2022 року заяви про прийняття спадщини, яка нотаріально посвідчена. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд визначити їй додатковий строк тривалістю два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті чоловіка [PERSON] . Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 17 травня 2023 року вищевказану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін та за клопотанням позивача витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Морозової В.М. матеріали спадкової справи № 14/2023 рік після померлого [INFO] [PERSON] (а.с.25). На виконання ухвали суду приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М. надіслано до канцелярії суду копію матеріалів спадкової справи № 14/2023 після померлого [PERSON] (а.с.36-54). 06 червня 2023 року представником відповідача Запорізької міської ради Ковальчук К.С., яка діє на підставі довіреності № 02/03-20/01772 від 05.09.2022 року (а.с.58), подано до суду відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача вказує на те, що відповідач при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду (а.с.55-57). Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 13 червня 2023 року закрито підготовче провадження у цивільній справі № 331/3135/23 та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.67). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про дату, час і місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. В той же час, позивачем було подано до суду заяву, в якій остання підтримала позовну заяву у повному обсязі, просить позов задовольнити та розглянути позовну заяву за її відсутності (а.с.63-64, 68). Представник відповідача Запорізької міської ради у судове засідання також не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку. При цьому представник відповідача [PERSON] , яка діє на підставі довіреності № 02/03-20/01772 від 05.09.2022 року, подала до суду відзив на позовну заяву із змісту якого вбачається, що остання просить ухвалити рішення на підставі доказів, наявних у матеріалах цивільної справи, на розсуд суду (а.с.55-62, 69). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Морозова В.М. у судове засідання також не з`явилася, будучи своєчасно належним чином повідомлена про час, дату і місце розгляду справи, надавши до суду заяву про розгляд справи без її участі (а.с.37, 70-72). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, врахувавши позиції учасників процесу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 листопада 1998 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. При укладенні шлюбу дружина змінила прізвище на « [PERSON] », про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Мелітопольського міськвиконкому Запорізької області видано свідоцтво про одруження від 21 листопада 1998 року, актовий запис № 1016 (а.с.11). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 14.03.2022 року Запорізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), відповідний актовий запис № 538 (а.с.39). Частиною 1 статті 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Правова норма ч. 1 ст. 1220 ЦК України передбачає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 2 статті 1220 ЦК України визначено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, згідно з ч. 3 ст. 1223 ЦК України. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У першу чергу право на спадкування за законом мають той з подружжя, який його пережив, що визначається статтею 1261 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, а з урахуванням пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання в умовах воєнного стану» № 3164 від 28 лютого 2022 року, відповідно до якого перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже законодавчо передбачено, що якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. З урахуванням введеного в Україні Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року воєнного стану, у позивача виникли об`єктивні та істотні труднощі для своєчасної подачі заяви про прийняття спадщини. Відповідно до матеріалів спадкової справи № 14/2023, позивач [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, звернулась 23 березня 2023 року до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Морозової Вікторії Миколаївни із заявою про прийняття спадщини, яка зареєстрована за № 33 (а.с.38). На підставі даної заяви було заведено спадкову справу № 14/2023 після померлого [PERSON] (а.с.36, 38-53). 04 травня 2023 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Морозової В.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] її чоловіка [PERSON] 05 травня 2023 року приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Морозова В.М. у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку квартири [ADDRESS] відмовила та видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 93/02-31 від 05.05.2023 року (а.с.23). Отже, позивач пропустила встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Як встановлено судом, шестимісячний строк, який встановлений законом для подання заяви про прийняття спадщини позивачем [PERSON] було пропущено внаслідок того, що з 23 березня 2022 року вона перебувала за кордоном (у Польщі, Німеччині), що підтверджується відмітками у закордонному паспорті позивача та довідкою про місце проживання у [ADDRESS] (а.с.65-66). Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч. 2 ст. 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Відповідно до постанови ВС/КЦС № 681/203/17-ц від 17.10.2018 року, незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є підставою для задоволення таких вимог. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, враховуючи, що пропущений строк є незначним і пропущений позивачем з причини перебування протягом тривалого часу за кордоном, суд вважає за необхідне визнати причину пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємицею поважними та визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини терміном в два місяці. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про існування підстав для задоволення позову та визначення позивачеві додаткового строку для подання нею заяви про прийняття спадщини. За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вимог про стягнення з відповідача судового збору позивач не заявляла, а тому їх слід віднести за рахунок позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved