Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

У січні 2023 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу витрат, в якій просило суд стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування за завдані збитки в порядку регресу в розмірі 36 872,47 грн., а також судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилався на те, що постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 31 березня 2021 року визнано винним [PERSON] у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності, з накладенням на [PERSON] адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340,00 грн. Як вбачається із зазначеної постанови, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 445971 від 06.03.2021, водій [PERSON] 04 березня 2021 року о 23 год. 00 хв. в м. Ізюм Харківської області по автодорозі Київ-Харків-Довжанський на 626 км + 200 м, керуючи автомобілем AUDI A6, державний номерний знак [NUMBER] , при зустрічному роз`їзді не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з транспортним засобом BMW XI, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався назустріч, чим порушив п. 13.3 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 445907 від 06.03.2021, водій [PERSON] 04 березня 2021 року о 23 год. 00 хв. в м. Ізюм Харківської області по автодорозі Київ-Харків-Довжанський на 626 км + 200 м, керував автомобілем AUDI A6, державний номерний знак [NUMBER] , при зустрічному роз`їзді не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з транспортним засобом BMW XI, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався назустріч. Після ДТП [PERSON] залишив місце пригоди, до якої він причетний, чим порушив п. 2.10а ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП. Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/7826478, укладеного між [PERSON] , власником автомобіля AUDI A6, державний номерний знак [NUMBER] та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», було забезпечено, у разі настання страхового випадку, страхове відшкодування перед третіми особами, за участю забезпеченого транспортного засобу марки AUDI д.н.з [NUMBER] , зі строком дії полісу з 21.05.2020 року по 20.05.2021 року. Відповідно до страхового Акту № 091/037/009436/21/1, страховиком було проведено розрахунок вартості відновлюваного ремонту, з урахуванням зносу, пошкодженого автомобіля BMW XI, державний номерний знак [NUMBER] , із визначенням страхового відшкодування у розмірі 36 872,47 грн. Згідно платіжного доручення № 13763 від 28 квітня 2021 року УПСК ПрАТ перерахувало ПП «Талисман» суму 36 872,47 грн., яке здійснювало відновлюваний ремонт. У зв`язку з тим, що відповідач самовільно залишив місце ДТП, Страховик має право на страхове відшкодування з нього, в порядку регресу, суми 36 872,47 грн. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2023 року розгляд справи призначено у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відомостей про неможливість з`явитися у судове засідання відповідач суду не надав. Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог. Як вбачається з постанови Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 31 березня 2021 року судом встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 445971 від 06.03.2021, водій [PERSON] 04 березня 2021 року о 23 год. 00 хв. в м. Ізюм Харківської області по автодорозі Київ-Харків-Довжанський на 626 км + 200 м, керуючи автомобілем AUDI A6, державний номерний знак [NUMBER] , при зустрічному роз`їзді не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з транспортним засобом BMW XI, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався назустріч, чим порушив п. 13.3 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 445907 від 06.03.2021, водій [PERSON] 04 березня 2021 року о 23 год. 00 хв. в м. Ізюм Харківської області по автодорозі Київ-Харків-Довжанський на 626 км + 200 м, керував автомобілем AUDI A6, державний номерний знак [NUMBER] , при зустрічному роз`їзді не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з транспортним засобом BMW XI, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався назустріч. Після ДТП [PERSON] залишив місце пригоди, до якої він причетний, чим порушив п. 2.10а ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП. У судовому засіданні [PERSON] свою вину визнав, підтвердив обставини вчинених ним правопорушень та щиро розкаювався. Постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 31 березня 2021 року визнано винним [PERSON] у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності, з накладенням на [PERSON] адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340,00 грн. Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/7826478, укладеного між [PERSON] , власником автомобіля AUDI A6, державний номерний знак [NUMBER] та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», було забезпечено, у разі настання страхового випадку, страхове відшкодування перед третіми особами, за участю забезпеченого транспортного засобу марки AUDI д.н.з [NUMBER] , зі строком дії полісу з 21.05.2020 року по 20.05.2021 року. Тоді як, власником BMW XI, державний номерний знак [NUMBER] , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , є [PERSON] , яка і звернулась до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» 09.03.2021 року із заявою про страхове відшкодування за № 332. Відповідно до страхового Акту № 091/037/009436/21/1, страховиком було проведено розрахунок вартості відновлюваного ремонту, з урахуванням зносу, пошкодженого автомобіля BMW XI, державний номерний знак [NUMBER] , із визначенням страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 36 872,47 грн. Згідно платіжного доручення № 13763 від 28 квітня 2021 року УПСК ПрАТ перерахувало ПП «Талисман» суму 36 872,47 грн., яке здійснювало відновлюваний ремонт за заявою [PERSON] . На підтвердження вчинення позивачем дій спрямованих на досудове вирішення спору надано вимогу від 17.08.2021 року за № 091/037/009436/21Р, яка була направлена відповідачу. За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 22.1 ст. 22Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхової суми відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майна третьої особи. Оскільки наявний перехід права вимоги від страхувальника до страховика, що характеризується заміною кредитора: потерпілий, яким є страхувальники передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу (пункт 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика)). Відповідно до пункту 2.4 указаної Методики, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Завдання потерпілому шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору. Зокрема, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. За змістом статей 9, 22-28, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначений порядок розрахунку шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до статті 29 цього Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою. Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. У відповідності до вимог ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно підпункту «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. В свою чергу, практика Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25). Верховний Суд України у постанові від 18 травня 2016 р. у справі № 6-658цс15 висловив наступну правову позицію: «Суд повинен установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні». За таких обставин, приходжу до висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 36 872,47 грн. Крім цього, відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, отже суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат, понесених ним, щодо сплати судового збору.

Outcome: approved