Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

Адвокат Феденчук Іван Миколайович, який діє в інтересах [PERSON] , 15.02.2023 звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про позбавлення батьківських прав. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20.02.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки і піклування Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08.08.2023 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду. На обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на ті обставини, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народився син - [PERSON] , [INFO] . 14.11.2022 рішенням Івано-Франківського міського суду шлюб між сторонами розірвано. Відповідач [PERSON] зловживає спиртними напоями, постійно кудись їздить, залишає сина. З 04.07.2022 відповідач залишила дитину та поїхала у невідомому напрямку, не цікавиться сином, не спілкується з ним, не надає матеріального утримання. На даний час позивач [PERSON] служить у Збройних Силах України, а сином займаються бабуся та дідусь. На підставі наведених обставин просив суд позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] , стягнути понесені судові витрати. Позивач [PERSON] у судове засідання 21.09.2023 не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Від його представника адвоката Феденчука І.М. до суду надійшла заява в якій просить суд проводити розгляд справи без його участі позивача та представника за наявними матеріалами справи, позов підтримав, щодо заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання 21.09.2023 не з`явилася повторно, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, за зареєстрованим місцем проживання, останнім відомим місцем проживання, в тому числі через сайт «Судова влада». Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Органу опіки і піклування Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради у судове засідання 21.09.2023 не з`явилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлений. Від представника до суду надійшла заява в якій просить суд проводити розгляд справи без участі представника за наявними матеріалами справи, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, повторно не прибув у судове засідання, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи. На підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з частин першої, другої, шостої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а тому у виняткових випадках, при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи суд може відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). 14.11.2012 рішенням Івано-Франківського міського суду шлюб між сторонами [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.7-8). Органом опіки і піклування Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради було відвідано сім`ю [PERSON] за адресою проживання: [ADDRESS] . Встановлено, що у помешканні створені належні умови для проживання та розвитку дитини, хлопчик забезпечений харчуванням, одягом відповідно до віку та сезону, іграшками тощо. Зі слів бабусі, їй невідомо де перебуває мама [PERSON] , з липня 2022 року вона не приходить до дитини, батько проходить військову службу. Працівниками Служби у справах дітей у телефонному режимі було проведено бесіду з [PERSON] , їй було повідомлено про те, що у Івано-Франківському міському суді розглядається справа про позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON] . [PERSON] було роз`яснено її права та обов`язки та запропоновано надати свої письмові пояснення щодо своєї участі у вихованні дитини, а також висловити свою позицію щодо заявлених позовних вимог. 03.05.2023 року відповідачці було надіслано письмове запрошення в Службу у справах дітей з метою надання своєї позиції у справі та роз`яснено, що у разі неможливості прийти в Службу вона може надати свої пояснення та документи, що на її думку, матимуть вагоме значення у справі на електронну адресу Служби. 23.05.2023 року [PERSON] надала свої письмові пояснення у яких зазначила, що з колишнім чоловіком виникали конфліктні ситуації в основному через його агресивну поведінку. Вона зазначає, що [PERSON] залякував її, вчиняв щодо неї фізичне, психологічне та фінансове насилля, що змусило її піти на роботу під час декрету. Робота була виїздна, а по її завершенні чоловік забороняв повертатися додому, залякуючи своїм батьком, який колись працював у поліції. До першого вересня 2022 року вона мала контакт із сином, відтак їй такі контакти обірвали, залякуючи, йдеться у поясненнях. [PERSON] . Зазначає, що з 9 грудня 2019 року і по 1 серпня 2022 року займалася вихованням сина і була чудовою матір`ю, аж поки не почалися відбуватися конфлікти з чоловіком. Чоловік регулярно вживає алкоголь, поводиться агресивно і робив це у присутності дитини. Відповідачка повідомляє, що проживає у м.Тернопіль, працює та орендує помешкання, із задоволенням забере свого сина за своїм місцем проживання та просить врахувати її позицію. Однак, [PERSON] не надала документів, які б підтверджували обставини, викладені у письмових поясненнях, не повідомила про вчиненні нею спроби брати участь у вихованні дитини чи спілкуватися з сином з серпня 2022 року. Також мати дитини, висловлюючи бажання повернути дитину на своє виховання, не надала акта обстеження умов її проживання у м. Тернопіль, інформацію з місця роботи, а також відповідну характеристику на себе. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 24.05.2023, прийняття рішення було відкладено у зв`язку з тим, що відповідачка на засідання не з`явилася. За наслідками розгляду, на засіданні 26.05.2023 [PERSON] було направлено письмового листа з повідомленням про необхідність змінити своє ставлення до виховання дитини. Однак, жодної інформації від [PERSON] до Служби не надходило. Відповідно до інформації Служби у справах дітей Управління сім`ї, молодіжної політики, та захисту дітей Тернопільської міської ради спеціалістом служби 28.06.2023 року відвідано [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Двері в під`їзд відчинив чоловік, який знаходився у вказаній квартирі. Обстежити житлово-побутові умови не вдалося, оскільки дверей у помешкання ніхто не відчинив. 28.06.2023 питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина розглядалось повторно. Відповідачці по справі було надіслано повідомлення про те, що 28.06.2023 року повторно розглядатиметься питання про надання відповідного висновку у справі, однак на засідання комісії вона не з`явилась, клопотань, пояснень чи заяв не надсилала. Така поведінка відповідачки свідчить про її байдужість та незацікавленість щодо питання виховання та розвитку її сина. Таким чином, згідно витягу з рішення та висновку Органу опіки та піклування від 21.07.2023 р. № 927 виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо сина [PERSON] , [INFO] (а.с.67-72). З урахуванням досліджених доказів судом встановлено, що [PERSON] - матір неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , самоусунулася від виховання та утримання свого сина, не надає жодної матеріальної допомоги на його утримання, не цікавиться його життям та розвитком, не піклується про фізичний, духовий і моральний розвиток. Отже, відповідач свідомо ухилилась від виховання дитини, що полягає у свідомому нездійсненні протягом тривалого часу її виховання, піклування про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, створення належних умов для розвитку природних здібностей та готування дитини до самостійного життя та праці, що, в свою чергу, вказує на наявність законних підстав для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо сина [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови у задоволення позову - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1073,60 грн., який був сплачений позивачем при поданні позову (а.с.1).

Outcome: approved