Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-07 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з даним\~позовом,\~мотивуючи його\~тим,\~що ТОВ «ЕНЕРА СУМИ» є єдиним постачальником універсальних послуг на території Сумської області та здійснює забезпечення споживачів електричною енергією. ТОВ «ЕНЕРА СУМИ» направило на адресу [PERSON] заяву - приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі заява-приєднання) з 01.01.2019 на житлове приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з пропозицією підписати її та повернути на адресу ТОВ «ЕНЕРА СУМИ». Вказана заява-приєднання повернута не була, однак споживання електроенергії за вищезазначеною адресою не припинилось. Також від відповідача не надходило жодних заяв щодо припинення користування послугами з електропостачання, наданими ТОВ «ЕНЕРА СУМИ» або заміни фактичного користувача послугами. В результаті приєднання до умов договору про постачання еклектичної енергії постачальником універсальних послуг (далі Договір) ТОВ «ЕНЕРА СУМИ» [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Зазначає, що товариство належним чином виконує умови публічного договору та здійснювало постачання електричної енергії, в свою чергу споживач здійснював споживання електричної енергії. За період з 01.01.2022 р. по 31.03.2023 р. ТОВ «ЕНЕРА СУМИ» поставило для потреб відповідача в кількості 49914 кВт/год н суму 8339,76 грн., з яких було добровільно сплачено 448,00 грн., залишок боргу складає 7890,96 грн. На момент звернення до суду заборгованість за спожиту електричну енергію складає 7890 грн. 96 коп., які позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь та судовий збір у розмірі 2684 грн. Ухвалою судді Буринського районного суду Сумської області від 19.07.2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від останніх не надходило. Відповідач також не скористався своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву, проте подав клопотання, в якому просив на підставі постанови Верховної Ради України №3571 не стягувати заборгованість за спожиту електричну енергію. Також покликається на те, що причиною виникнення заборгованості є воєнні дії та окупація тих районів, в яких він заробляв коштів, а розмір його пенсії недостатньо для оплати всіх комунальних послуг. З огляду на вищезазначене суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги та заперечення щодо них, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно із частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, однією із засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ч.3 ст.12, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Засобами доказування в цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна житловий будинок загальною площею 140 кв.м, житловою площею 77 кв.м, з господарчо-побутовими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину №187 виданого 22.02.1016 на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с.27-28). Згідно повідомлення Буринської дільниці філії «Конотопський РЕМ» АТ «Сумиобленерго» ТОВ «ЕНЕРА СУМИ» по особовому рахунку № [NUMBER] споживача [PERSON] за адресою [ADDRESS] поставлена електрична енергія за січень 2022 року 281, за лютий 2022 року 254, за березень 2022 року 282, квітень 2022 року 273, травень 2022 року 297, червень 2022 року 386, липень 2022 року 469, серпень 2022 року 447, вересень 2022 року 188, жовтень 499, листопад 202 року 295, грудень 2022 306, січень 2023 року 305, лютий 2023 року 298, березень 2023 року 411 (а.с.25). Відповідач своєчасно та у повному обсязі не здійснював оплату за спожиту електричну енергію, в результаті чого, відповідно до Довідки нарахувань та оплат по активній електроенергії особовий рахунок № [NUMBER] [PERSON] [ADDRESS] за період з 01.01.2022 по 31.03.2023 утворилась заборгованість у розмірі 7890,96 грн. (а.с. 26). 18.11.2022 року на адресу [PERSON] було направлено претензію про сплату заборгованості в розмірі 4339 грн. 68 коп. (а.с.29). Відповідно до частин 1 та 2 статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами. Згідно частини 3 статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний: сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Крім того, з постанови Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц (провадження № 61-26462св18) вбачається, що згідно зі статтею 13 Конституції України власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі статтею 322 ЦК України, відповідно до якої власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Частина 1 статті 509 ЦК України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Частиною 1 статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Пропозицією укласти договір, відповідно до частиною 1 статті 641 ЦК України, є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. У разі, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір хоч і не надала відповідь про прийняття договору, але вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (частина 2 статті 642 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Підпунктами 1, 2, 4 пункту 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 передбачено, що споживач електричної енергії зобов`язаний користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів), сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів, здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору. Згідно п.1.2.15 ПРРЕЕ, для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку). На роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами. Згідно абз. 5 п.13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Відповідач безперервно споживав послуги з електропостачання, претензій щодо кількості та якості наданих послуг [PERSON] на адресу ТОВ «ЕНЕРА СУМИ» не надсилав. Таким чином, суд вважає, що споживач [PERSON] \~приєднався до договору про постачання еклектичної енергії постачальником універсальних послуг, однак свого обов`язку щодо оплати позивачу послуги за спожиту електричну енергію не виконав, в результаті чого станом на 31 березня 2023 року виникла заборгованість за надані послуги у розмірі 7890,96 грн. Доводи відповідача про відсутність у нього фінансової можливості оплачувати спожиту електричну енергію не заслуговують на увагу, оскільки жодних доказів на підтвердження вказаних доводів останнім не надано, а також згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Також безпідставними є поликання [PERSON] на заборону стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію під час воєнного стану, оскільки положеннями абзацу 12 пункту 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ передбачено лише зупинення у період дії воєнного стану в Україні вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання рішень про стягнення з фізичної особи заборгованості за житлово-комунальні послуги на території територіальних громад, що належать до територій, на яких ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупованих територій відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, або якщо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги здійснюється щодо нерухомого майна, яке є місцем постійного проживання такої фізичної особи і було знищено або пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій. Враховуючи вищевикладене\~та\~на\~підставі досліджених\~доказів\~суд\~дійшов висновку,\~\~що оскільки\~відповідач належним\~чином умови\~договору не\~виконує,\~у зв`язку\~з чим\~має заборгованість,\~яка на\~день розгляду\~справи не\~сплачена,\~суд вважає,\~що право\~позивача порушено\~та підлягає\~захисту,\~шляхом стягнення\~з відповідача\~на користь ТОВ\~«ЕНЕРА СУМИ» заборгованості за використану електричну енергію в сумі 7890,96 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з врахуванням задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2684 грн. судових витрат, понесених позивачем по сплаті судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved