Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

24 березня 2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зміну способу стягнення та розміру аліментів на дитину. Позовні вимоги обгрутовує наступним чином. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є вони сторони по справі. 16 серпня 2011 року рішенням Кролевецького районного суду Сумської області шлюб між ними розірвано. 06 вересня 2011 року рішенням Кролевецького районного суду Сумської області з [PERSON] стягнуто аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн., щомісяця до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] дійсно виконує рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 06 вересня 2011 року, однак стягнутих коштів не вистачає на утримання дитини. Син [PERSON] є учнем 7 класу в школі І-ІІІ ступенів №90\~ Печерського району м.Києва. Крім того, він є слухачем програми та навчального плану «Малої Комп`ютерної Академії ШАГ» на платній основі. Дитина [PERSON] має ряд захворювань та потребує кошти на лікування та на придбання дієтичних продуктів. Відповідач має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі, він є працездатним та фізично здоровою особою, офіційно працює та отримує стабільний дохід, стягнення за виконавчими документами не має, інших дітей не має, батьків не утримує. Посилаючись на викладене, просить суд змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, стягнутих за рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 06 вересня 2011 року та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на дитину [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист, виданий на підставі рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 06 вересня 2011 року по справі № 2-292/11, відкликати після набрання рішенням суду законної сили та після його повного виконання. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, що вбачається із змісту позову (а.с.2). Відповідач [PERSON] відзив на позов не подав. Відповідач [PERSON] з`явився в судове засідання 27.04.2023 року та пояснив, що він на даний час сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] згідно вимог ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, а саме 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, заборгованість по аліментам відсутня. Крім того, згідно рішення Дарницького районного суду міста Києва від 14 грудня 2018 року він сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У 2017 року та 2018 року він брав участь у проведенні Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської області. На сьогоднішній день також є військовослужбовцем. Стан його здоров`я значно погіршився, він отримав травми, пов`язані з виконанням бойового завдання в районі проведення ООС, внаслідок чого потребує лікування. 20 квітня 2022 року він уклав шлюб з [PERSON] , спільних дітей від даного шлюбу він немає, на підтвердження чого надав відповідні документи (а.с.40-51). Представник відповідача [PERSON] адвокат Сомок О.А. у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі не 1/4, а в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. По справі встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є сторони по справі, що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження (а.с.9). 06 вересня 2011 року ухвалено рішення Кролевецьким районним судом Сумської області у\~ справі №2-292/11, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі по 500 грн. з індексацією відповідно до закону, щомісяця до досягнення дитиною повноліття (а.с.8). [PERSON] є учнем 7-Б класу школи І-ІІІ ступенів №90 Печерського району м.Києва, що підтверджується відповідною довідкою від 09.03.2023 року №08 (а.с.17). [PERSON] є слухачем програми та навчального плану «Малої Комп`ютерної Академії ШАГ» на комерційній основі, що підтверджується копією договору №051021943 від 12.09.2020 року (а.с.10-16). [PERSON] має ряд захворювань, що підтверджується відповідними довідками лікарів (а.с.19-21, 23-30) , у зв`язку з чим [PERSON] змушена звертатися за медичною допомогою та дотримуватися безлактозної дієти для сина [PERSON] (а.с.22), на що витрачає додаткові кошти, що вбачається із змісту позову. Частиною 1 ст.3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У статті 19 та частинах 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, зазначено, що держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов`язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи інших осіб. При цьому, держава визнала право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини щодо належного матеріального забезпечення є законодавчо передбачена можливість зміни визначеного рішенням суду розміру аліментів залежно від зміни певних життєвих обставин. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд в першу чергу враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких умов, зважаючи на законодавчо змінений мінімальний розмір аліментів на одну дитину, а також збільшення вікових потреб дитини з часу присудження аліментів у 2011 році, їхній розмір, визначений рішенням суду від 06 вересня 2011 року, не може задовольнити необхідні потреби дитини, та не в повній мірі відповідає вимогам ст.141 СК України стосовно рівності обов`язків батьків щодо дитини. Суд враховує, що відповідач є працездатним, на сьогодні проходить військову службу, має на утриманні іншого сина, якого також зобов`язаний утримувати, має дружину. При цьому [PERSON] повинен влаштовувати своє життя так, щоб забезпечувати своїх дітей всім необхідним. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.76, ч.ч.1, 2 ст.77 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.2 ст.78, ст.80, ч.1 ст.89 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Надана відповідачем [PERSON] довідка приватної клініки TОВ L-MED Clinic м.Шостка Сумської області, вул.Знаменська,3, вул.Бузкова,35, із відповідним діагнозом не свідчить про значне погіршення його стану здоров`я, оскільки доказів стану здоров`я відповідача до ухвалення рішення суду від 06.09.2011 року про стягнення аліментів, матеріали справи не містять (а.с.60). Крім того, вказана медична довідка не підтверджує втрату [PERSON] працездатності або встановлення йому певних обмежень у трудовій діяльності за станом здоров`я. Зміна сімейного стану відповідача не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Виходячи з критеріїв розумності та справедливості, а також враховуючи прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, суд приходить до висновку, що слід змінити спосіб стягнення аліментів, встановлених рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 06 вересня 2011 року і стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , розмір яких суд визначає 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. На думку суду, вказаний розмір аліментів буде розумним, достатнім і відповідатиме інтересам дитини, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача. З роз`яснень п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи наведені роз`яснення, суд вважає за необхідне стягнути аліменти у зміненому розмірі з дня набрання рішенням суду законної сили. Крім того, суд вважає за необхідне, після вступу даного рішення в законну силу, відкликати виконавчий лист, виданий на підставі рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 06 вересня 2011 року по справі №2-292/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, після його повного виконання.

Outcome: approved