Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

В провадженні\~Кременчуцького районного\~суду Полтавської\~області перебуває\~цивільна справа\~за позовом [PERSON] \~до [PERSON] \~про зміну\~способу стягнення\~аліментів. В обґрунтування позовних вимог представник позивачки адвокат Шевченко С.М. зазначає, що рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12 жовтня 2016 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини було задоволено. На даний час з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень щомісячно. Відповідно до норм чинного законодавства зазначена сума підлягає індексації та на даний час складає 1500 гривень. Проте на даний час зазначена сума менша за мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, та на утримання дитини потребується значно більша сума, а тому позивачка просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12 жовтня 2016 року з твердої грошової суми 600 гривень на 1/4 частку від заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу у розмірі 2000 гривень. Ухвалою Кремечуцького районного суду Полтавської області від 26 квітня 2023 року було відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник не з`явилися, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи належним чином, представник позивачки адвокат Шевченко С.М. надав в провадження суду заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити без участі позивачка та її представника. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про що свідчить його особистий підпис у рекомендованих повідомленнях про вручення поштових відправлень (а.с.32, 39), також додатково повідомлявся телефонограмою (а.с.30) у відповідності до рішення Ради суддів України № 26 від 05.08.2022 «Щодо підвищення використання інструментів електронного судочинства у відправленні правосуддя». Про причини неявки відомостей не надходило, у встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до ч. 1 ст.280\~ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, який про причини неявки не повідомив, неподання відповідачем відзиву на позов, згоду позивачки та її представника на ухвалення заочного рішення, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення у даній справі. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні взаємостосунки подружжя, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд, проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17 серпня 2012 року Крюківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області (а.с.5). Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12 жовтня 2016 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини було задоволено та вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень щомісячно (а.с. 37-38). Відповідно до виписки по картковому рахунку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , остання отримувала аліменти у сумі 1350 гривень за період з 21 квітня 2022 року по 28 грудня 2022 року, та у сумі 1500 гривень за період 03 лютого 2023 року по 29 березня 2023 року (а.с.9-14). Так, згідно ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частиною третьою статті 181СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до\~статті 182\~СК України,\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує:\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~на праві\~власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік», розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить з 1 січня 2023 року 2833 гривень. Відповідно до положень статей 183, 184 СК України, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. Таким чином, вимога платника аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у зміні способу стягнення та розміру аліментів. З огляду на вищезазначені положення законодавства, виходячи з характеру спору, з урахуванням всіх обставин справи, виходячи із принципів розумності та справедливості, а також обов`язку обох батьків утримувати свою дитину, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, а саме змінити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12 жовтня 2016 року на 1/4 частини заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, що на переконання суду, відповідає інтересам та потребам дитини та буде необхідним та достатнім для її гармонійного розвитку. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Статтею 137\~ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, між адвокатом Шевченком Станіславом Миколайовичем та [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги від 07 квітня 2023 року № 23/23 (а.с. 16). Обсяг виконаних робіт визначений в детальному описі наданих послуг, згідно з яким, [PERSON] надано правову допомогу у виді усної консультації та підготовки позовної заяви з додатками, та позивачкою було сплачено вартість наданої правової допомоги в сумі 2000 гривень, що підтверджується квитанцією № 23/23від 07.04.2023 (а.с.19, 20). Під час розгляду справи відповідачем не було заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. У відповідності до ч.ч.1, 2\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 гривень. Згідно ч. 6\~ст. 141 ЦПК України\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір підлягає стягненню з відповідача в користь держави. На підставі ст. 180, 182, 184, 192 СК України,

Outcome: approved