Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Свої вимоги мотивує тим, що з 22 січня 2011 року по 09 січня 2023 року перебувала з відповідачем по справі в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають троє малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . З часу припинення сімейних стосунків, відповідач не приймає участі у вихованні дітей та не надає матеріальну допомогу, необхідну для утримання дітей, які проживають разом з матір`ю і знаходяться на її повному утриманні. Посилаючись на вказане, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилась, телефонограмою повідомила, що не може прибути в судове засідання, просила справу розглядати без її участі, позов підтримала у повному обсязі. Відповідач 15.08.2023 року надав до суду заяву, в якій просив відкласти розгляд справи, оскільки має намір оскаржити батьківство відносно сина [PERSON] у суді.\~ Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Із свідоцтв про народження дітей вбачається, що батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зазначено [PERSON] та [PERSON] . /а.с.6,7,8/ Судом встановлено, що між сторонами відсутня домовленість щодо виконання відповідачем обов`язку утримання малолітніх дітей. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з частинами 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В заяві від 15.08.2023 року відповідач просив\~ відкласти розгляд справи, оскільки має намір оскаржити батьківство відносно сина [PERSON] у суді. Однак, в судове засідання не надав жодного доказу з приводу своїх тверджень. Згідно\~ ч.2 ст.252 ЦПК України, не допускається зупинення провадження у справі про стягнення аліментів з підстави наявності спору про батьківство (материнство), визначення місця проживання дитини, про участь одного з батьків або родичів у вихованні дитини, спілкуванні з дитиною. Тому наміри відповідача оскаржити своє батьківство відносно сина, не є підставою для відкладення розгляду справи., як і не є підставою для\~ відмови у стягненні аліментів.\~\~ З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дітьми повноліття. Статтею 191 Сімейного Кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судові витрати, згідно ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави, відповідно до задоволення позовних вимог.

Outcome: approved