Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-17 00:00:00

14.07.2023 до Корольовського районного суду за підсудністю з Богунського районного суду м. Житомира надійшли матеріали цивільної справи за позовом представника позивача Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради - Тичини Ганни Володимирівни до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 14.07.2023, справа передана на розгляд судді Шкирі В.М. В обґрунтування вимог представник позивача зазначила, що квартира [ADDRESS] , забезпечується послугами централізованого опалення, постачання теплової енергії, які надає КП «Житомиртеплокомуенерго» Житомирської міської ради. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно №332212912 від 15.05.2023 налдежить на праві приватної спільної часткової власності: - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (1/3 частки квартири на підставі договору міні №7106 від 20.11.2003); - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (1/3 частки квартири на підставі договору міні №7106 від 20.11.2003); - [PERSON] , [INFO] , (1/3 частки квартири на підставі договору міні №7106 від 20.11.2003). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 3322212912 від 15.05.2023 право власності на їх 2/3 частки квартири не переоформлено на спадкоємців. Відповідач [PERSON] є рідним сином [PERSON] та онуком [PERSON] , постійно проживає та зареєстрований з 10.12.2003 року в даній квартирі, а тому фактично успадкував 2/3 частини квартири та є споживачем послуг з централізованого опалення, постачання теплової енергії квартири [ADDRESS] . На вказану квартиру у КП «Житомитеплокомуненерго» Житомирської міської ради відкрито особовий рахунок № [NUMBER] ( [NUMBER] ), у виписці якого зазначено, що з 01.05.2015 року по 01.05.2023 року відповідач не сплачував за надані послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка становить - 49884,19 грн. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 17.07.2023 року у даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання. Відзиву на позовну заяву не надходило, клопотань про продовження/поновлення строку для надання відзиву не надходило. Представник позивача надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі на позовних вимогах наполягає та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судові засідання призначені на 28.08.2023 та 18.09.2023 не з`явився, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Так ухвалу про відкриття провадження у справі направлено відповідачу за адресою місця реєстрації: [ADDRESS] . Проте, 27.07.2023 до суду повернувся конверт з відправленням, згідно довідки Укрпошти причина невручення "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 33-34). Судове засідання відкладено на 18.09.2023, повторно направлено повістку відповідачу за адресою місця реєстрації: [ADDRESS] . Проте, 15.09.2023 до суду повернувся конверт з відправленням, згідно довідки Укрпошти причина невручення "адресат відсутній за вказаною адресою" (38-39). У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 760/25978/13-ц/18 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Верховний Суд у постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні Суд вважає, що наявних у справі матеріалів у цій справі, достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, та не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті Згідно ч. 5 ст. 259 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280, 281 ЦПК України. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено обставини справи та відповідно них визначено правовідносини між сторонами. Квартира [ADDRESS] , фактично забезпечується послугами з централізованого опалення, постачання теплової енргії, що надаються Комунальним підприємством "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради за тарифами, що вказані в довідці (а.с. 9) проте, письмовий договір на надання послуг з теплопостачання між сторонами не надано. З 01.10.2015 року по 01.05.2023 відповідач не сплачував послуги з централізованого опалення внаслідок чого утворилась заборгованість за надані послуги, яка становить - 49884,19 грн. Таким чином між сторонами існує спір з приводу оплати за послуги з централізованого опалення Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з наступного. Згідно ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини першої статті 1297, статті 1299 ЦК України отримання свідоцтва про право на спадщину та проведення його державної реєстрації спадкоємцем, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, є обов`язком спадкоємця. Право власності у спадкоємця на успадковане нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації майна. Згідно ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1281 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст.ст. 66, 67 ЖК України плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири. Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. У частині першій статті 19 Закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Наведеними положеннями законів передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] , забезпечується послугами централізованого опалення, постачання теплової енергії на площу 43,00 кв.м, які надає КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради, та на вказану адресу відкрито особовий рахунок № [NUMBER] ( [NUMBER] ). З 01.10.2015 року по 01.05.2023 відповідач не сплачувала послуги з централізованого опалення внаслідок чого утворилась заборгованість за надані послуги, яка становить - 49884,19 грн., що підтверджується розрахунками, які відповідачем не спростовано. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. П. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначає, що індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до п. 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п.18 Правил). Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Разом з цим матеріали цивільної справи не містять договору укладеного між сторонами. З цього приводу суд вважає необхідним зазначити, що відсутність між сторонами письмового договору щодо послуг з теплопостачання не впливає на правильність вирішення спору, оскільки положеннями статей 7, 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Обов`язок власника (наймача) квартири укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572. Таким чином, оскільки відповідач, забезпечувалася послугами з централізованого опалення та враховуючи, що позивачем доведено наявність заборгованості за надання послуг з централізованого опалення за період з 01.10.2015 року по 01.05.2023 року, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та можливість їх задоволення шляхом стягнення з відповідача заборгованості на користь позивача. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору в сумі 2684,00 грн

Outcome: approved