Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

Позивач - АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернувся до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що відповідачка звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 12.09.2008 року. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами", складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить її\~підпис у заяві. Заявою відповідачки підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування, які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. 12.09.2008 року відповідачкою також була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій відповідачка власним підписом підтвердила про ознайомлення з фінансовими умовами надання вказаної картки і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів. Відповідачці було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що визначений довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідачка отримала кредитну картку із встановленим кредитним лімітом, який у подальшому збільшився до 47000,00 грн. Згідно ст. ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Позивач АТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. Відповідачка в процесі користування кредитним рахунком не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов`язанням, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку. В редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 згідно до п. 2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4 % - для картки "Універсальна"; 84,0 % - для картки "Універсальна голд". Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання клієнта вважаються простроченими. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідачка станом на 20.02.2023 року має заборгованість 47 442,40 грн., яка складається з наступного: 38\~410,58 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 9\~031,82 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Відповідачка продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і заборгованість не погашає, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за договором б/н від 12.09.2008 року у сумі 47 442,40 грн. станом на 20.02.2023 року яка складається з наступного: 38\~410,58 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 9\~031,82 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Також просить стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн. Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 02 травня 2023 року було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 88). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Представник відповідачки адвокат Калінін С.К. подав до\~суду через\~систему «Електронний\~суд»відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що відповідачка підписала 12.09.2008 року анкету-заяву про надання банківських послуг, будь-яких інших документів, окрім анкети-заяви від 12.09.2008 року відповідачка не підписувала, у вказаній заяві процентна ставка не зазначена, між сторонами розмір відсотків за користування кредитними коштами, комісій за послуги банку та право банку самостійно списувати з рахунку відповідача проценти та комісії обумовлено не було. З розрахунку заборгованості станом на 30.06.2019 року, наданого позивачем, відповідачкою погашено заборгованість за тілом кредиту на суму 58\~831,75 грн., із розрахунку заборгованості станом на 11.07.2021 року, нею погашено заборгованість за тілом кредиту на суму 548\~806, 83 грн., погашена заборгованість за простроченими відсотками 65,78 грн., а загальна сума складає 607\~638,58 грн., тобто вона повернула грошей більше, ніж отримала від банку. Вважає, що розрахунок заборгованості не може вважатися обґрунтованим, оскільки не містить обчислення, порядку нарахування суми тіла кредиту. Позивачем у розмір тіла кредиту включалися відсотки, погашені позивачем за рахунок кредиту. Позивачем, за весь час користування банківськими картками, безпідставно з рахунку відповідачки, стягнуто відсотки за користування кредитом, пеню, які в сумі перевищують кредитний ліміт в розмірі 47\~000 грн. Просить відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача на користь відповідачки витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 6\~000 грн. (а.с.95-101). Представником позивача - Меркуловою В.В., яка діє на підставі за довіреності, подано 14.06.23 р. до суду відповідь на відзив та клопотання про продовження процесуального строку для подання відповіді на відзив (а.с.139). Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про продовження процесуального строку для подання відповіді на відзив (а.с.160 - 161). \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч.2 ст.126 ЦПК України відповідь на відзив судом залишено без розгляду. Представником позивача\~-\~Меркуловою В.В.,\~яка діє\~на підставі\~за довіреності,\~подано до\~суду клопотання\~про зменшення\~витрат на\~правничу допомогу,\~у якому\~зазначила,\~що заявлена представником відповідачки сума витрат значно перевищує встановлений діючим законодавством граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, сума витрат є неспівмірною зі складністю справи, яка є малозначною, не є пропорційною щодо витраченого часу, не доведеною що була фактично неминучою (а.с.140-141). У судове засідання представник позивача не з`явився, від представника позивача - Кіріченка В.М. надійшло до суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 82). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, представник відповідачки адвокат Калінін С.К. подав до суду заяву, в якій просив дану справу розглядати без участі сторони відповідача, у задоволенні позову просить відмовити (а.с. 127). Оскільки сторони подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, тому відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що 12.09.2008\~р.\~відповідачкою було\~підписано анкету-заяву,\~у якій\~зазначено,\~що заява\~разом з\~Пам`яткою\~клієнта,\~Умовами та\~правилами надання\~банківських послуг,\~а також\~Тарифами складає\~між нею\~та банком\~договір про\~надання банківських\~послуг (а.с.\~20). Згідно поданої заяви відповідачка отримала від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак, у заяві відсутні відомості про розмір кредиту, строк дії кредитного договору, порядок нарахування процентів за користування кредитом, комісії, неустойки, що погоджені сторонами. Згідно довідок АТ КБ «ПриватБанк» відповідачка 12.09.2008 р. отримала кредитну картку та їй було встановлено кредитний ліміт з 12.09.2008 року 100 грн., який у подальшому змінювався: з 28.02.2020 року кредитний ліміт збільшено до 47\~000 грн, з 26.11.2020 року - зменшено до 0,00 грн. (а.с. 18 - 19). Відповідно до розрахунку заборгованості за вищевказаним договором, наданого позивачем, станом на 20.02.2023 року відповідачка має заборгованість за кредитним договором б/н від 12.09.2008 р. у сумі 47\~442,40\~грн., з яких: 38\~410,58\~грн.\~ заборгованість\~за простроченим\~тілом кредиту,\~9\~031,82\~грн.\~-\~заборгованість за\~простроченими відсотками (а.с. 5-17). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути складові його вартості, зокрема, заборгованість за простроченим тілом кредиту, простроченими відсотками. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на сайті: www.privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на сайті: https: www.privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування. При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що саме цей витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг розуміла відповідачка, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк». Також, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-16 цс 15 і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Суд вважає, що у цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк», тобто банк міг додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. З урахуванням наведеного суд дійшов до висновку, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, які надав банк, відповідачка розуміла, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19, на яку вірно послалися суди попередніх інстанцій. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд зазначає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Однак, банк вимог щодо повернення заборгованості за поточним тілом кредиту не заявляв, оскільки така заборгованість відсутня, так як у наданих банком розрахунках зазначено, що за поточним тілом кредиту заборгованість відсутня. Водночас вимоги щодо стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту та простроченими відсотками не можуть бути задоволені, оскільки умови щодо нарахування та порядок нарахування вказаної заборгованості не визначені в анкеті-заяві, у паспорті споживчого кредитування чи довідці про умови кредитування. При цьому суд зазначає, що з наданої позивачем копії довідки про умови кредитування (а.с. 21), яка містить дату та підпис, неможливо встановити особу підписанта, оскільки остання не містить будь-яких реквізитів укладеного кредитного договору чи анкетних даних позичальника, що зводиться до припущення підписання вказаної довідки саме відповідачкою [PERSON] . Відповідачка у поданому відзиві визнає лише підписання нею анкети-заяви. Зазначає, що будь-яких інших документів не підписувала. Згідно з вимогами ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що з часу встановлення відповідачці кредитного ліміту відповідачкою за розрахунком позивача загалом було погашено заборгованість за тілом кредиту станом на 20.02.2023 р. на суму - 548 806,83 грн., погашено заборгованості по простроченим відсоткам - 65,78 грн. Заборгованість за поточним тілом кредиту відсутня і саме поточне тіло кредиту являється сумою отриманих кредитних коштів, які використала відповідачка (а.с. 13-17). Нарахування позивачем простроченого тіла кредиту та прострочених відсотків на підставі Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не підписані відповідачкою, є безпідставним. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачкою погашено в повному обсязі фактично отримане тіло кредиту, а заявлена позивачем до стягнення сума простроченого тіла кредиту є нічим іншим як нарахованими на підставі\~Умов та\~Правил надання\~банківських послуг\~відсотками на\~тіло кредиту та неустойкою за його користування, правомірність нарахування яких не підтверджена матеріалами справи. З урахуванням вищевикладеного суд вважає заявлені вимоги про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту у сумі 38\~410,58 грн. та простроченими відсотками у сумі 9\~031,82 грн. є необґрунтованими, а тому у задоволенні позову слід відмовити. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає таке. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша друга статті 133 ЦПК України). Представником відповідачки в обґрунтування вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. було надано копію договору про надання професійної правничої допомоги б/н/23 від 14 травня 2023 року (а.с. 114-117), копію додаткової угоди № 1 до договору б/н/23 від 14 травня 2023 року (а.с. 118), копію акту виконаних робіт (наданих послуг) від 15.15.2023 року (а.с.111), копію рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару (винагороди) (а.с.110), а також копію платіжної інструкції про оплату послуг у сумі 6000 грн. (а.с. 129). Відповідно до ч.4 ст.137\~ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд враховує, що вказана категорія справ відноситься до малозначних та розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням ціни позову, а також те, що представник відповідачки безпосередньої участі у судових засіданнях не брав, надавши суду заяви про розгляд справи у його відсутність (а.с. 127), тому заявлена сума у 6000 грн. є завищеною. Отже, суд вважає за необхідне, виходячи з засад розумності, беручи до уваги співмірність розміру витрат на виконання професійної правничої допомоги з ціною позову та обсягом фактично виконаних робіт, а також пропорційності стягнення судових витрат, стягнути з позивача на користь відповідачки витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене та те, що у задоволенні позову слід відмовити, суд вважає, що витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: approved