Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-17 00:00:00

В червні 2023 [PERSON] звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Хмільницької міської ради про позбавлення батьківських прав. Позов мотивовано тим, що під час перебування сторін у шлюбі у них [INFO] народилася донька [PERSON] . Рішенням суду від 18.08.2016 їх шлюб з відповідачем розірвано. Рішенням суду від 18.02.2016 з відповідача на користь позивача стягуються аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі по 800 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 29.01.2016 до досягнення донькою повноліття. Однак відповідач не бере участі у вихованні доньки, не виконує покладені на нього батьківські обов`язки, крім того, у нього наявна заборгованість зі сплати аліментів. За таких обставин позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки. Ухвалою суду від 08.06.2023 у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву, однак відзиву подано не було. 20.07.2023 ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, представник надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник органу опіки та піклування надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. За одночасного існування умов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом було ухвалено проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (копія на а.с. 22) підтверджено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 18.08.2016 в справі № 149/17776/16-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (копія на а.с. 33-34). Станом на 01.04.2023 заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів становить 42834,24 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (копія на а.с. 28-32). Згідно довідки закладу дошкільної освіти № 1 м. Хмільника № 02-22/20 від 20.03.2023, [PERSON] відвідувала заклад дошкільної освіти № 1 з 21.06.2016 по 31.08.2020. Батько [PERSON] за час відвідування дитиною садочка дитину в ЗДО не приводив і не забирав, життям дитини в ЗДО не цікавився (копія на а.с. 40). Згідно довідки Ліцею № 1 м. Хмільника № 40 від 22.03.2023, батько [PERSON] за весь період навчання дитини в ліцеї (2019-2023 р.р.) участі у вихованні доньки [PERSON] не брав (копія на а.с. 41). Відповідно до письмових заяв свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] встановлено, що [PERSON] проживає з дитиною [PERSON] . Батько дитини [PERSON] з дитиною не гуляє, у будинку та під`їзді його не бачать уже декілька років. За дитиною доглядає виключно мати [PERSON] (копія на а.с. 47-59). З акту обстеження умов від 17.04.2023 вбачається, що сім`я проживає в квартирі в якій наявні усі житлово-комунальні послуги. Для доньки є окреме спальне ліжко, місце для навчання та проведення дозвілля. У дитини є необхідний одяг, взуття та засоби індивідуальної гігієни. Дитина розповіла, що в останнє з батьком бачилася 2022 року (кінець липня - початок серпня). З того часу батько дитини не приходить та не телефонує (копія на а.с. 59-61). Виконавчим комітетом Хмільницької міської ради Вінницької області надано висновок від 22.06.2023 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.84-88). Вирішуючи даний спір суд керується наступними нормами законодавства. Відповідно Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789 ХІІ) (далі - Конвенція) дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Згідно ч. 1 ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ч. 1 ст. 18 Конвенції). За змістом ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В абзаці 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини (стаття 166 СК України). Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей (ч.ч. 1, 4 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства"). Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Приймаючи до уваги встановлені обставини, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо доньки [PERSON] знайшов своє підтвердження, оскільки судом встановлено, що він не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, її навчанням, підготовкою до самостійного життя. Відповідач тривалий час не сплачує аліменти, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування; не спілкується з донькою. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, свідчать про ухилення відповідача від виховання доньки та свідомого нехтування ним своїми обов`язками. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені обставини справи, а також висновок виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно доньки [PERSON] , [INFO] , як виключної міри, спричиненої тривалим нехтуванням відповідачем своїми батьківськими обов`язками. При цьому суд роз`яснює відповідачу зміст ч. 1 ст. 169 СК України, якою визначено, що батько, позбавлений батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073,60 грн. На підставі ст.ст. 7, 19, 150, 155, 164 СК України,

Outcome: approved