Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

15 жовтня 2019 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] , [PERSON] , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Писаренко Євген Сергійович про визнання права власності на 1/3 частину будинку та відшкодування витрат на лікування. 22 жовтня 2019 р. (л.с.101) провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 21 лютого 2022 р. судом прийнято позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову: [PERSON] , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Писаренко Євген Сергійович, про визнання права спільної часткової власності на 2/18 частини житлового будинку до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] , [PERSON] , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Писаренко Євген Сергійович про визнання права власності на 1/3 частину будинку та відшкодування витрат на лікування. Продовжено розгляд справи за нормами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 08 червня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд по суті позову №523/15935/19. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що у даному будинку вони проживала разом із [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та з рідною тіткою [PERSON] [PERSON] , яка є матір`ю відповідача по справі., а її право власності на спірний будинок зареєстровано на підставі рішень судів. Позивачі вказують, між родичами існувала домовленість оформити права власності на частину будинку на [PERSON] , але через економію грошових коштів вирішили спочатку оформити право власності на одну із сестер, а саме [PERSON] , а потім за подарувати частин будинку оформити на [PERSON] . Мати відповідачки - [PERSON] , колишній власник будинку, померла [INFO] . Ще за життя, 08.02.1997 року, [PERSON] було складено заповіт на усе її майно її доньці [PERSON] .У спадщину увійшов житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Крім цього, позивач та третя особа із самостійними вимогами вказують, що даний будинок за свої особисті кошти відремонтували та реконструювали. У 1997 року зі [PERSON] своїми дітьми та батьками, за проханням матері та її сестри, так як будинок на той час прийшов у незадовільний технічний стан, переїхали на постійне проживання до даного житлового будинку з умовою того, що вони ремонтують за свій рахунок будинок, а після ремонту [PERSON] та [PERSON] отримають право власності по частин будинку кожна. Свої вимоги позивачка і третя особа, обґрунтовують тим, що 27.04.2000 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за 8000 доларів була продана квартира за адерсою: [ADDRESS] . За вирученні від продажу їх квартири кошти, позивач і третя особа зробили ремонт будинку та збільшили площу самого будинку на рахунок новозбудованих приміщень, так як кількість мешканців будинку збільшилась за узгодженням з [PERSON] . Тому [PERSON] вважає, що на підставі того, що на неї [PERSON] планувала відчужити спірного житлового будинку, та враховуючи, понесені витрати на ремонт житла, де останні проживали, вона має право на 1/3 вказаного житлового будинку. Аналогічним чином, [PERSON] вважає, що на підставі того, що на її матір, [PERSON] , [PERSON] планувала відчужити спірного житлового будинку, та враховуючи, понесені витрати на ремонт житла, де останні проживали, вона має право на 2/18 вказаного житлового будинку. Також, [PERSON] просить суд відшкодувати витрати на лікування [PERSON] у загальній сумі 152 000,00 грн. Сторона позивача в судове засідання 05.09.2023 року не з,явилась, про час і дату слухання справи обізнана. 05 вересня 2023р. суд отримав клопотання від 04.09.2023р. адвоката позивача Сендик О.О. про відкладення розгляду справи через його участь в іншій справі на 09-00 в Приморському райсуді м.Одеси. До клопотання не додано підтверджуючих документів. Особисто від позивачки до суду не поступало будь-яких заяв. Крім того, в судовому засіданні від 04.04.2023р. по суті позовних вимог представником позивачки надані суду пояснення. Представник відповідача, адвокат Кириленко А.В. подав заяву про розгляд справи за відсутності сторони відповідача, позовні вимоги не визнаються стороною відповідача. Щодо неявки сторони позивача в судове засідання суд зазначає наступне. Рівність сторін є одним з невід`ємних елементів поняття справедливого судового розгляду. Вона вимагає, аби кожна сторона бачила, що їй надано розумні можливості представити свій інтерес за умов, які не ставлять її у несприятливе становище, порівняно із супротивником (Ocalan проти Туреччини [ВП], § 140, Foucher проти Франції, § 34; Bulut проти Австрії; Faig Mammadov проти Азербайджану, § 19). Вона вимагає забезпечення справедливої рівноваги між сторонами і застосовується як до цивільних, так і до кримінальних справ. Слухання може бути проведене за відсутності позивача, якщо він відмовився від права бути присутнім на слуханні. Така відмова може бути очевидною або передбачуваною з поведінки, наприклад, коли він або вона намагається ухилитися від судового розгляду (Lena Atanasova проти Болгарії, § 52). Проте будь-яка відмова від гарантій згідно зі статтею 6 повинна виконувати тест «проінформованої та усвідомленої» відмови, як це встановлено у прецедентному праві Суду (Сейдовіч проти Італії [ВП], §§ 86-87)7. Дана справа розглядається тривалий час з 2019 року, позовна заява подана ініційована та подана [PERSON] 15.10.2019 року, яка повинна бути зацікавленою в скорішому розгляді справи , без штучних перешкод. Розумний характер тривалості провадження визначається відповідно до обставин справи, що вимагає оцінки в цілому (Boddaert проти Бельгії, § 36). Хоча окремі стадії провадження можуть провадитись з прийнятною тривалістю, проте загальна тривалість процесу може, однак, перевищити «розумний строк» (Добертен проти Франції, § 44). Установивши невідповідність акта законодавства критерію «якість закону» суд, за загальним правилом, повинен тлумачити національне законодавство таким чином, щоб результат цього тлумачення відповідав верховенству права з урахуванням усіх складових цього принципу, зокрема, справедливості та розумності (врахування при вирішенні публічно-правового спору загальних (суспільних) інтересів). Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Верховний Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Викладене свідчить про можливість вирішення справи у відсутності позивача. Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Стороною відповідача подані відзиви позовні заяви на л.с.220-227 т.1, л.с.153-157 т.2 , в яких пояснює , що будинок за адресою: [ADDRESS] . не є новоствореним майном. Спірний будинок був побудований ще прадідом відповідача в 1928 році та належав матері відповідача - [PERSON] на підставі рішення Ленінського районного суду м. Одеси від 23 липня 1996 р. по справі №2-644/1996 та рішення Ленінського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2002 р. липня 1996 р. по справі №2-414/2000, копії яких знаходяться в матеріалах справи. Тому відповідачка вважає посилання позивача та третьої особи як на підставу виникнення у неї права власності на частку будинку на ст. 331 ЦК України, неправомірним. Також, зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів суми витрат на ремонт, так і не надано узагалі доказів здійснення цього ремонту. Відповідачка посилається на висновки Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 243/5477/15-ц (провадження № 61-46081св18) та 03 червня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках №722/1882/16-ц, провадження № 61-39287св18 (ЄДРСРУ № 89621184), щодо відсутності правових підстав для визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва. Відповідач вказує, що відсутні будь-які докази відносно домовленості її мати з [PERSON] щодо право власності на спірний будинок . [PERSON] вважає, що немає ніяких зобов`язань перед [PERSON] , [PERSON] щодо спірного будинку чи його частки. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05.09.2023 року по справі № 523/15935/19 було закрито провадження по справі № 523/15935/19 в частині вимог [PERSON] про визнання права власності на 1/3 житлового будинку за адресою: [ADDRESS] та в частині вимог [PERSON] про визнання права власності на 2/18 житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Тому, справа розглядається лише в частині вимог [PERSON] про відшкодування витрат на лікування. Представник позивачів в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову позивача та третьої особи. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд вважає, про те, що позовні вимоги [PERSON] є недоведеними та відповідно такими , що не підлягають задоволенню. При цьому, судом встановлено, що [PERSON] , мати відповідачки, колишній власник будинку, померла [INFO] . Ще за життя, 08.02.1997 року, [PERSON] було складено заповіт на усе її майно її доньці [PERSON] . У спадщину увійшов житловий будинок та земельна за адресою: [ADDRESS] . Суд розглянув справу в межах позовних вимог, створивши учасникам процесу усі необхідні умови для надання, витребування доказів, користуючись принципом змагальності сторін. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до правил ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Судом встановлено, про те, що позивачами не надано суду письмових доказів в обґрунтування позовних вимог про відшкодування витрат на лікування. Також , суд вважає, що позивачі не довели суду ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, тому враховуючи викладене позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 1232 ЦК України, спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Постановою Одеського апеляційного суду від 20.12.2022 по справі 523/2569/19 було встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеса від 12 грудня 2017 року у справі №523/8955/17, яке набрало законної сили 25 грудня 2017 року, відповідачам було відмовлено у задоволенні позову про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку під [ADDRESS] . Проте, як зазначає позивач, відповідачі вселилися та проживають у будинку за згодою колишнього власника будинку, а саме її матері, яка померла. Наразі вказаний будинок належить їй на праві власності, відповідачі відмовляються виселятися з нього, не надають їй можливість вселитися в будинок, сумісне проживання з відповідачами неможливе, оскільки між ними склалися неприязні стосунки. При цьому, представлені [PERSON] чеки, накладні не підтверджують, що саме вона оплачувала ці чеки, а ліки шли на лікування саме [PERSON] . У матеріалах справи наявні накладні про відпуск ліків, але не доказано, що ці ліки оплачувала саме [PERSON] за свої кошти, і ці ліки були використані саме на лікування [PERSON] . Суд критично ставиться до наданих до суду накладних на понесення витрат на лікування, які надана без номерів, із печаткою підприємця [PERSON] , який зареєстрований в Хмельницькій області та вказані документи накладні без номерів з печаткою [PERSON] , який зареєстрований в Хмельницькій області, при цьому, позивачкою не було доведено необхідність купувати ліки в Хмельницькій області. Відповідно до Положення про форму та зміст розрахункових документів, Порядку подання звітності, пов`язаної із використанням книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), форми № ЗВР-1 Звіту про використання книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок) № 13, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 лютого 2016 р. за № 220/28350, яке набрало чинності 11.03.2016 року, та Законом «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в редакції від 01.01.2015 року та від 23.07.2015 року, які були чинними до 01.01.2017 року, не передбачено такої форми розрахункового документу, як накладна, тим паче для придбання медичних товарів. Таким чином, вказані накладні не є розрахунковими документами, а тому, не можуть підтвердити факт отримання товару (ліків), а отже, не можуть бути доказом понесених витрат на лікування. При таких обставинах позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , треті особи без самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] , [PERSON] , Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Писаренко Є.С., про відшкодування витрат на лікування задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed