Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-07 00:00:00

У червні 2023 року представник позивачів [PERSON] в інтересах позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з цією позовною заявою. Позовні вимоги\~ представник позивачів мотивував тим, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору. Згідно зі ст. 120 ЦК УРСР зазначений будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами як майно колгоспного двору належав його учасникам: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності. На підставі ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належало по 1/4 частини житлового\~\~ будинку\~ з\~\~ господарськими\~\~ будівлями та спорудами по [ADDRESS] . З уведенням в дію з 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» колгоспні двори було ліквідовано, але зазначені особи не отримали свідоцтв та не зареєстрували права власності на житловий будинок у встановленому законом порядку. З прийняттям Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно здійснює державний реєстратор, але відповідно до вищезазначеного Закону та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державний реєстратор не наділений правом визначення часток у праві спільної власності на нерухоме майно колгоспного двору і, відповідно, не може зареєструвати право власності на вищезазначений будинок.\~ [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з фактично належної йому 1/4 частини вищевказаного житлового будинку. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла як спадкоємець першої черги за законом його дружина [PERSON] . Спадкова справа відкрита у Носівській державній нотаріальній конторі. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане майно [PERSON] було відмовлено у зв`язку з тим, що в матеріалах спадкової справи відсутній дійсний правовстановлюючий документ на будинок, а сам будинок відносився до категорії колгоспних дворів і на даний час змінити статус колгоспного двору неможливо. Саме тому представник позивачів просив судовим рішенням визнати за: - [PERSON] право власності на 1/4 частини житлового будинку [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] ; - [PERSON] право власності на 1/4 частини житлового будинку [ADDRESS] , як членом колишнього колгоспного двору; - [PERSON] \~\~ право власності на 1/4 частини житлового будинку [ADDRESS] , як членом колишнього колгоспного двору; - [PERSON] право власності на 1/4 частини житлового будинку [ADDRESS] , як членом колишнього колгоспного двору. Ухвалою судді від 30 червня 2023 року відкрито провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 08 вересня 2023 року. У підготовче судове засідання представник позивачів [PERSON] не з`явився, але до початку підготовчого судового засідання подав до суду заяву, у якій указав, що він підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за\~ відсутності позивачів та представника позивачів (а. с. 44). Представник відповідача Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області в підготовче судове засідання не з`явилася, але до початку підготовчого судового засідання подала до суду заяву, у якій указала, що Носівська міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення та просить розглянути цивільну справу без участі свого представника (а. с. 40-41). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд проводить підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідачем визнано позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. Судом\~\~ установлено,\~\~ що\~\~ домогосподарство\~ [ADDRESS] відноситься до типу колгоспного двору. Станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується копіями довідок виконкому Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 70 та № 71 від 27 січня 2019 року (а. с. 4). У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ роз`яснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. З матеріалів справи вбачається, що станом на 15 квітня 1991 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не втратили право на вказане домоволодіння, їхні частки в майні, яке належало ліквідованому колгоспному двору, є рівними. [PERSON] після реєстрації 09 травня 2009 року шлюбу із [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а. с. 11). Отже, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] як членам ліквідованого колгоспного двору належало по 1/4 частини житлового будинку по [ADDRESS] , але після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та у встановленому законом порядку не зареєстрували своє право власності на цей будинок. [INFO] в с. Адамівка Носівського району Чернігівської області помер [PERSON] ,\~\~ що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 8).\~\~ Після\~\~\~ його\~\~\~ смерті\~\~\~ відкрилася\~\~\~\~ спадщина\~ на 1/4 частини житлового будинку по [ADDRESS] , яка належала йому як члену ліквідованого колгоспного двору. Згідно з довідкою № 234, виданою виконкомом Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області 20 жовтня 2014 року, станом на 07 травня 2014 року [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] .\~\~\~ Разом\~\~\~ з\~ ним була зареєстрована [PERSON] (а. с. 38). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] за життя заповіту не складав, що підтверджується матеріалами спадкової справи до майна померлого [PERSON] (а. с. 37-39). Отже, спадкування після його смерті здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а. с. 9). Отже, вона є спадкоємцем першої черги за законом після його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що Носівською державною нотаріальною конторою Чернігівської області до майна померлого [PERSON] заведено спадкову справу за № 304/2014, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 34-36). Згідно з копією спадкової справи до майна померлого [PERSON] спадщину після його смерті прийняла дружина [PERSON] на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та не відмовилася від прийняття спадщини. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с. 37-39). Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Судом установлено, що представник [PERSON] [PERSON] від її імені звертався до Носівської державної нотаріальної контори Чернігівської області з метою оформлення спадкових прав на 1/4 частини житлового будинку після померлого [PERSON] . Нотаріус відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частини житлового будинку [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що в матеріалах спадкової справи відсутній дійсний правовстановлюючий документ на будинок, а сам будинок відносився до категорії колгоспних дворів і на даний час змінити статус колгоспного двору неможливо. Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину підтверджується копією постанови державного нотаріуса Носівської державної нотаріальної контори Чернігівської області Киреєвої Л.М. № 669/02-31 від 4 жовтня 2022 року (а. с. 12). Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, за [PERSON] у судовому порядку підлягає визнанню право власності на 1/4 частини житлового будинку [ADDRESS] , у порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] . Крім того, з прийняттям Закону України «Про державну реєстрацію речових\~ прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно здійснює державний реєстратор, але відповідно до вищевказаного Закону та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державний реєстратор не наділений правом визначення часток у праві спільної власності на нерухоме майно, яким, у тому числі, є і майно колгоспного двору і, відповідно, державний реєстратор не може зареєструвати за позивачем право власності на вищевказаний будинок як за членом колишнього колгоспного двору. Матеріали справи підтверджують, що на будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами виготовлена технічна документація, відповідно до якої загальна площа будинку становить 112,31 кв. м, житлова площа 31,16 кв. м (а. с. 5-7). Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, зокрема, шляхом визнання права. Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що\~\~ є\~ всі підставі для визнання за кожним з позивачів права власності на 1/4 житлового будинку [ADDRESS] , у зв`язку з ліквідацією колгоспних дворів. А, отже, позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивачі сплатили судовий збір у сумі 1772,06 грн., що підтверджується відповідною платіжною інструкцією (а. с. 5). Ураховуючи, що заява представника відповідача про визнання позову подана до початку розгляду справи по суті, суд уважає за необхідне повернути позивачам у рівних частинах з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ними при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved