Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-17 00:00:00

16.11.2021 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона є співвласником квартири [ADDRESS] , на підставі договорів дарування. При цьому, на даний час у вказаній квартирі значиться зареєстрованим її батько, який без поважних причин з червня 2019 року в ній фактично не проживає та з реєстрації в добровільному порядку не знімається, а тому позивачка звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою від 03.12.2021 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 19.05.2022 р. залучено до участі у справі [PERSON] як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, та встановлено їй строк для подання пояснення щодо позову і відзиву. Ухвалою від 12.09.2022 р. задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Ухвалою від 14.06.2023 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка в судове засідання не з`явилась, однак на адресу суду надійшла її письмова заява, зі змісту якої вбачається, що остання позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі, а також розглянути справу за її відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечила. Третя особа в судове засідання не з`явилась, однак на адресу суду надійшла її письмова заява, зі змісту якої вбачається, що остання проти позовних вимог на заперечила та просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, свого представника до суду не направив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив та відзиву не подав. Враховуючи, що позивачка не заперечила проти проведення заочного розгляду справи, при цьому відповідач, що належним чином повідомлявся про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, відзиву не подав, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що позивачці [PERSON] належить на праві власності 1/2 частку квартири [ADDRESS] , на підставі відповідних договорів дарування. Інша 1/2 частка квартири належить сестрі позивачки - [PERSON] . Як вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання від 30.11.2021 р., за відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Шевченківської районної у м.Києві державної адміністрації, в квартирі [ADDRESS] значиться зареєстрованим [PERSON] з 09.04.1998 р. Разом з тим судом встановлено, що відповідач, який є членом сім`ї власників майна, зареєстрований, але без поважних причин з червня 2019 року не проживає у належній позивачці та її сестрі квартирі, що підтверджується актом від 03.09.2020 р. складеним працівниками керуючої компанії з підписами сусідів, які проживають поряд з квартирою позивачки. При цьому, позивачка та інший співвласник не чинять відповідачу жодних перешкод в користуванні квартирою, що підтверджується інформацією, наданою Шевченківським УП ГУНП України у м.Києві. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно до вимогами ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, оскільки судом встановлено, що позивачка є співвласником квартири [ADDRESS] , а відповідач, який є членом її сім`ї, значиться зареєстрованим у цій квартирі, але більше двох років без поважних причин в ній не проживає, суд приходить до висновку, що останній втратив право користування вказаним житловим приміщенням, а тому вважає за необхідне визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн.

Outcome: approved