Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-17 00:00:00

У позовній заяві позивач [PERSON] просить ухвалити рішення про розірвання зареєстрованого 22 квітня 2014 року шлюбу з відповідачем, у період якого у них народилося троє синів: [PERSON] , 2007 року народження, [PERSON] , 2010 року народження, [PERSON] , 2013 року народження. Заявлені вимоги обґрунтувала тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, між ними відсутнє взаєморозуміння, повага, бажання проживати разом та будувати сімейні відносини. Через різні погляди на життя важко зберігати шлюбні відносини. За викладених обставин вважає, що подальше проживання у шлюбі буде суперечити принципу добровільності сімейних відносин. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 11 серпня 2023 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 28 серпня 2023 року відповідач подав відзив на позовну заяву. У ньому наполягав на розірванні шлюбу, однак з інших підстав, а ніж наводить позивач. Вказав, що обґрунтування позову не відповідає дійсності, оскільки фактичною причиною розірвання шлюбу є подружня зрада позивача, яка залишила його та дітей і почала проживати з іншим чоловіком у фактичних шлюбних відносинах. Упродовж останніх семи місяців позивач навіть не навідувалася до дітей та ними не цікавиться. Діти, які проживають разом із ним, а саме [PERSON] та [PERSON] також не бажають проживати з матір`ю. Відзив відповідача позивач отримала 05 вересня 2023 року та у строк, визначений судом в ухвалі від 11 серпня 2023 року з додатковим врахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 року №958, відповіді на відзив не подала. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. Згідно із свідоцтвом серії [NUMBER] сторони уклали шлюб 22 квітня 2014 року у виконавчому комітеті Олеської сільської ради Любомльського району Волинської області за актовим записом № 2. У період шлюбу у сторін народилося троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв серії [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] . Викладені у заявах сторін по суті спору доводи їх взаємовідносин вочевидь свідчать про їх небажання зберегти сім`ю та вказують на формальність існування шлюбу уже достатньо тривалий час. Ураховуючи доводи сторін щодо причин розірвання шлюбу, їх наполягання на розірванні шлюбу, перспектив збереження шлюбу суд не вбачає. Згідно із ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним розірвати укладений між сторонами шлюб, оскільки його подальше збереження буде суперечити їх інтересам. З огляду на позицію відповідача щодо суті заявлених позовних вимог та положення ст.ст.141, 142 ЦПК України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, належить повернути позивачу з державного бюджету, а решту 50 відсотків - стягнути з відповідача. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved