Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-17 00:00:00

У лютому 2023 року позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON], в якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неї, дочки [PERSON] та стягнути із відповідача аліменти на її утримання в розмірі ј від заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, від дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Свій позов обґрунтовує тим, що 04 серпня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Під час перебування [PERSON] та [PERSON] у шлюбі у них [INFO] народилася дочка, [PERSON]. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2009 року у справі № 2-4343/09 з відповідача на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання дитини, позивача, у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 жовтня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття. 12 березня 2010 року шлюб між батьками позивача було розірвано. З часу розірвання шлюбу батьками позивача вона проживала із матір'ю. Відповідач участі у вихованні дитини та в утриманні позивача добровільно не брав. Так, станом на 31 жовтня 2016 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів на утримання позивача становила 43342,88 грн. Вказану заборгованість відповідач погасив лише у зв'язку з тим, що наявність заборгованості була перешкодою для відчуження нерухомого майна. Після погашення заборгованості виконавче провадження № 46502987 було завершено, що підтверджується відомостями з Автоматизованої системи виконавчого провадження. Після завершення виконавчого провадження відповідач жодного разу аліменти на утримання позивача не сплачував, іншим способом участі в утриманні позивача не брав. Факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків щодо участі у вихованні та утриманні дитини підтверджується, зокрема, актом обстеження житлово-побутових умов від 11 листопада 2016 року № 102, складеним депутатом Броварської міської ради Київської області Бабичем П.І. Варто вказати, що рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області № 755 від 13 грудня 2016 року ˮПро визначення порядку участі у вихованні дитиниˮ відповідачу було визначено порядок участі у вихованні позивача, а саме: визначено дні та години зустрічей з позивачем - щонеділі з 10.00 до 18.00 год. Проте відповідач зазначене рішення не виконує, не спілкується з позивачем, не цікавиться її життям. 14 грудня 2016 року мати позивача, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], [INFO]. У зв'язку з реєстрацією шлюбу мати позивача змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . У шлюбі з [PERSON] мати позивача народила двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У позивача з [PERSON] склалися близькі, довірливі стосунки. Фактично [PERSON] ставиться до [PERSON] як до рідного батька, вважає його членом своєї сім'ї. Близькі відносини у позивача також із молодшими братом та сестрою. Саме [PERSON] та брата і сестру на даний час позивач вважає своїми найближчими людьми. [INFO] мати позивача, [PERSON], загинула в результаті техногенної катастрофи (падіння гелікоптера в м. Бровари). Відповідно до наказу начальника служби у справах дітей Броварської міської ради Броварського району Київської області № 32/9.01-09 від 24 січня 2023 року позивач як дитина, яка залишилася без батьківського піклування, була тимчасово влаштована в сім'ю гр. [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS], до прийняття рішення про влаштування дитини. Після смерті матері позивача відповідач жодного разу навіть не зателефонував позивачу, не поцікавився її станом, потребами, чи потрібна якась допомога. Така його поведінка свідчить про його байдужість та безвідповідальне ставлення до дитини. Відповідач з часу припинення шлюбних відносин з матір'ю позивача не проявляв до життя позивача інтересу. Вихованням позивача, освітою, піклування за станом здоров'я займалася виключно мати позивача. Вказані факти підтверджуються, зокрема, характеристикою [PERSON] № 01-05/35 від 27 січня 2023 року, з якої вбачається, що [PERSON] навчається в Броварському ліцеї № 10 Броварської міської ради Броварського району Київської області з першого класу. Вихованням займалася одна мама, батько жодного разу не з'явився до школи, навчанням дочки не цікавився. Про те, що лише мама позивача дбала про стан її здоров'я, займалася лікуванням свідчить довідка від 01 лютого 2023 року, видана Амбулаторією № 2 КНП БМР БР КО ˮБроварський міський центр первинної медико-санітарної допомогиˮ, в якій зазначено, що дитина (позивач) спостерігається в амбулаторії з Зх років. Профілактикою та лікуванням дитини завжди займалась мама. Крім того, в Декларації № 0001-К080-А2.А0 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, законним представником позивача як пацієнта та її довіреною особою зазначено матір, [PERSON], що також підтверджує, що до лікарів за медичною допомогою для позивача зверталася виключно матір. Той факт, що позивач не спілкувалася з відповідачем протягом восьми років, відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, не займався фізичним, духовним та моральний розвитком позивача, свідомо не йшов на контакт з позивачем підтверджується актом обстеження умов проживання № 66 від 01 лютого 2023 року, складеним головними спеціалістами відділу опіки (піклування) та сімейних форм виховання служби у справах дітей Броварської міської ради Броварського району Київської області Гайдаєнко С.П. та Басенко Н.І., а також протоколом бесіди від 03 лютого 2023 року позивача із головним спеціалістом відділу опіки (піклування) та сімейних форм виховання служби у справах дітей Броварської міської ради Броварського району Київської області Гайдаєнко С.П. Таким чином, після припинення відносин з матір'ю позивача відповідач припинив брати участь у вихованні позивача та повністю самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, участі в житті доньки не бере, правами та інтересами дитини не опікується. Крім того, відповідача не цікавить фізичний і духовний розвиток позивача. Він не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування та інші потреби своєї дитини. Відповідач не надає позивачу доступу до культурних, духовних, будь-яких інших цінностей, що є важливими для дитини в цьому віці та періоді її зростання. Батько не спілкується з дитиною в необхідному обсязі задля збереження родинної ідентифікації ˮбатько-дочкаˮ. Відсутній будь-який особистий контакт (зустрічі, побачення), спілкування засобами телефонного зв'язку та/або інтернету, листування і таке інше. У дитини відсутній будь-який психологічний та емоційний контакт з батьком. 09 березня 2023 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 07 квітня 2023 року. 28 квітня 2023 року Орган опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області подав до суду письмові пояснення, в яких, посилається на те, що Орган опіки та піклування у особі виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області розглянув питання про надання висновку до суду про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітньої, [PERSON], [INFO] На засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області, у присутності неповнолітньої [PERSON] та вітчима [PERSON], було розглянуто питання про надання висновку до суду про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] Члени Комісії ознайомились зі змістом заяви [PERSON] та заслухали неповнолітню [PERSON]. Дівчина розповіла, що її біологічний батько не приймав участі в її вихованні, житті, не намагався з нею налагодити контакт. Зазначила, що всі вісім років про неї дбав та турбувався її вітчим, [PERSON]. Тому вона вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги факт, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться її життям, не забезпечує медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з донькою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, матеріально доньку не утримує, орган опіки та піклування у особі виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітньої, [PERSON], [INFO] 23 травня 2023 року до суду надійшов відзив від представника відповідача, в якому вона зазначила, що відповідач позов в частині стягнення із нього аліментів визнає, а в частині позбавлення його батьківських прав не визнає. Посилалась на те, що після розлучення із колишньою дружиною [PERSON], відповідач був позбавлений права спілкування з донькою, він намагався добитися зустрічі з донькою. В 2013 році [PERSON] одружився, можливо це стало причиною, що колишня дружина перестала дозволяла зустрічатися з донькою. До 2016 року інколи колишня дружина дозволяла зустрічатися із дитиною, але більше перешкоджала ніж дозволяла зустрічатися з донькою. В 2015-2016 роках відповідач вимушений був звертався до Служби у справах дітей Деснянського району з заявами щодо того, що колишня дружина чинить перешкоди у спілкуванні з донькою, які в подальшому порадили звернутися до служби в м.Бровари. Саме за чисельними заявами відповідача було прийнято рішення виконавчим комітетом Броварської міської ради Київської області № 755 від 13.12.2016 року ˮПро визначення порядку участі у вихованні дитиниˮ. Був визначений час для зустрічей, але так само колишня дружина перешкоджала, та на вимогу Служби у справах дітей не приводила доньку для спільної зустрічі в межах закладу Служби у справах дітей. У 2018 році відповідач дізнався, що [PERSON] вийшла заміж та знов спробував налагодити стосунки із донькою оскільки думав, що щось змінилося по відношенню до нього, але марно, [PERSON] заблокувала в усіх соціальних мережах та не відповідала на чисельні повідомлення. Весь час відповідач намагався налагодити контакти з донькою, але йому це не вдавалось, приходив до школи щоб її побачити, але колишня дружина миттєво реагувала, забирала дитину і після цього взагалі довгий час не виходила на зв'язок. (дані факти підтверджує і сама донька в протоколі бесіди від 03.02.2023 року). Колишня дружина не хотіла, щоб батько спілкувався з дитиною, цей факт також підтверджує сама [PERSON], де вона пояснює: ˮЩо поки вона була маленькою, її мама не хотіла, щоб вона спілкувалась із батьком. Але коли [PERSON] виросла, мама їй говорила, що якщо ти хочеш якось підтримувати спілкування з батьком, ти можеш це, можеш телефонувати. А якщо ні то ні..., [PERSON] пояснила, що її батько кидав їй запити на дружбу у Фейсбук, але вона одразу видалила цей запит, а тепер не може його віднайти. Що стосується заборгованості яку було сплачено, колишня дружина казала відповідачу, що відізвала їх тому, що відповідач надавав кошти на утримання у готівці. На жаль [PERSON] не має можливості надати чеки для підтвердження, що він купляв [PERSON] одяг та предмети необхідності, у зв'язку з тим, що чеки вигоріли та деякі не збереглися. Також на жаль не може підтвердити й те що регулярно давав колишній дружині гроші. Після сплати заборгованості, він ще раз послав кошти на той самий рахунок але вони повернулися тому що рахунок закрили або з інших причин, йому не відомо. До весни 2014 року він активно приймав участь у житті дитини. Колишня дружина забороняла відповідачу знайомити доньку з його дружиною (з якою він проживав та проживає до тепер). Коли він з нею говорив аби їх познайомити вона весь час казала, що категорично проти. Колишня дружина весь час маніпулювала та погрожувала що заборонить спілкуватися та буде перешкоджати їхнім зустрічам, якщо вони познайомляться, також одного разу коли колишня дружина думала, що відповідач пішов з донькою до дельфінарію разом з його дружиною то зателефонувала до поліції повідомила їм що він вкрав дитину, потім давав пояснення поліції що виступ почався із затриманням та не чув телефонного дзвінка бо було дуже гучно. Прийшов час та донька сама забажала познайомитися з дружиною батька, знайомство пройшло чудово, дитині було комфортно разом гуляти та спілкуватися. Коли колишня дружина дізналися про це вона більше не давала [PERSON] зустрічатися з дитиною та кричала що мама в дитини буде лише одна. Але ніхто не претендував на роль матері батько лише хотів аби в майбутньому вони мали можливість поїхати разом на відпочинок. Потім неодноразово намагався зустрітися поговорити, давав час аби колишня дружина заспокоїлася. Також приходив до будинку де проживала колишня дружина з донькою та чекав годинами але марно, коли бачила то втікала начебто він якийсь злочинець. [PERSON] дуже не наполягав аби не злякати дитину. Також відповідач одного разу пішов до школи, колишня дружина дізналася та зателефонувала до поліції. Потім відповідач в чергове звернувся до органів опіки, але нажаль безуспішно. Коли [PERSON] дізнався, що колишня дружина вийшла заміж думав що її міркування змінилися, але не зміг зателефонувати та написати, тому що був всюди заблокований. Про смерть [PERSON] відповідач дізнався від Служби опіки дітей. В той же день в Фейсбук написав [PERSON], та донці. Хотів дізнатися номер телефону, щоб подзвонити доньці, але в Службі опіки дітей йому номера телефону доньки не дали, жодного робочого номеру в нього немає, в соціальній мережі Фейсбук вдалося отримати зворотній зв'язок із донькою, але під час спілкування виникли сумніви що це саме [PERSON] спілкується. Через інтернет відповідач дізнався, що донька звернулась до суду з позовом про позбавлення його батьківських прав, що дуже його засмутило, оскільки це бажана та єдина дитина, яку з перших днів її життя він любить понад усе. Ніколи не забував про неї і не намагався відсторонитись, завжди мріяв, що коли вона виросте будуть спілкуватися. Стосовно того, що [PERSON] розповідає, що тато бив маму та пив спиртне не є правдою. Доказів стосовно даного твердження не існує, навпаки в характеристиці [PERSON], яку було надано за місцем проживання вказано ˮалкогольні напої та наркотичні засоби не вживаєˮ. [PERSON] ніколи не ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків, незважаючи на те, що [PERSON] та [PERSON] мали різні погляди на життя, на підставі чого було розірвано шлюб, а після вона взяла інший шлюб та народила ще двох дітей. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батька і можливе лише у разі доведення винної поведінки останнього. З приводу сплати аліментів, [PERSON] не заперечує, оскільки він весь час допомагав доньці поки не було змінено чи заблоковано рахунок. Бажає і на сьогодні, не чекаючи рішення суду допомагати доньці, і просить надати діючі реквізити для оплат. 23 травня 2023 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначила, що у висновку до суду про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до неповнолітньої [PERSON], затвердженого рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області від 25 квітня 2023 року № 302, вказано, що в листопаді 2016 року [PERSON] зверталась із заявою до органу опіки та піклування Броварської міської ради Броварського району Київської області щодо надання висновку до суду про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до [PERSON] 2007 р.н., у зв'язку з тим, що батько не приймав участі у вихованні дитини. Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов від 11.11.2016 № 102, складеного депутатом Броварської міської ради Бабичем П.І., [PERSON] самостійно виховує доньку [PERSON]. Колишній чоловік, [PERSON] участі у вихованні дитини не приймає, матеріально не допомагає, має заборгованість з виплати аліментів з 2012 року. Дізнавшись про надходження заяви [PERSON] щодо позбавлення його батьківських прав, 01 грудня 2016 року [PERSON] звернувся із заявою про призначення йому порядку участі у вихованні доньки. Відповідно до рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 13.12.2016 № 754 [PERSON] було відмовлено у наданні висновку щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав. Рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 13.12.2016 № 755 [PERSON] було визначено порядок участі у вихованні доньки, а саме: щосуботи з 16.00 год до 19.00 год. та щонеділі з 10.00 год до 18.00 год.ˮ Таким чином, відповідач після 2016 року не змінив свою поведінку та ставлення до позивача, не намагається налагодити з нею відносини, не бере участі у її вихованні. Фактично, він самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. Жодних перешкод у спілкуванні та вихованні дочки не було. Звернення до органу опіки та піклування в листопаді 2016 року із заявою про визначення способів участі у вихованні дитини було зумовлене зверненням колишньої дружини до органу опіки та піклування про надання висновку щодо доцільності позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON]. Необхідно зазначити, що після прийняття рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 13.12.2016 року № 755, яким відповідачу було визначено порядок участі у вихованні доньки, він це рішення не виконує, навіть у визначений час не проявляє бажання бачитися з дочкою. Враховуючи наявність сучасних технологій за наявності бажання можна було за період з 2016 року налагодити спілкування з позивачем. Відсутність у відповідача перешкод у спілкуванні та вихованні дитини підтверджується відповіддю на адвокатський запит виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 16 травня 2023 року № 9.04- 01/01/7696, в якій зазначено, що за період з 14 грудня 2016 року по даний час звернення від [PERSON] про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON] до виконавчого комітету Броварської міської ради не надходило. З відзиву відповідача вбачається, що про смерть матері позивача він дізнався від Служби у справах дітей у квітні 2023 року. Таке твердження, по-перше, викликає сумнів, адже авіакатастрофа, що трапилася в м. Бровари 19 січня 2023 року, внаслідок якої загинула [PERSON], набула значного розголосу. По-друге, лише підтверджує абсолютне небажання відповідача спілкуватися з дочкою та те, що він зовсім не цікавиться її життям та станом справ. З відзиву також вбачається, що відповідач не бере участь ні у вихованні доньки, ні в утриманні. Жодних доказів протилежного не надано. Таким чином, обставини та факти, викладені в позовній заяві не спростовуються відповідачем, а навпаки, знаходять своє підтвердження у відзиві відповідача. У зв'язку з вищенаведеним, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 02 червня 2023 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов у повному обсязі просила його задовольнити, пояснення надала аналогічні змісту позовної заяви та відповіді на відзив. Відповідач, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з'явився, представник відповідача проти задоволення позову в частині позбавлення відповідача батьківських прав заперечувала та просила відмовити, пояснення надала аналогічно відзиву. Представник третьої особи в судовому засіданні проти заявленого позову не заперечував. Допитана у судовому засіданні [PERSON] суду пояснила, що шлюб між її батьком та матір"ю було розірвано. Вони перестали проживати разом. 12 березня 2010 року шлюб між батьками позивача було розірвано. Із 2016 року її мати зареєструвала шлюб із [PERSON]. У неї народились братик та сестричка, яких вона дуже любить: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У неї із [PERSON] склалися близькі, довірливі стосунки, він їй допомагав по школі із уроками, вони разом відповіивали на вихідін, а також із сім"єю виїжджали на літо на природу. Фактично вона ставиться до [PERSON] як до рідного батька, вважає його членом своєї сім'ї. [INFO] її мати, [PERSON], загинула в результаті техногенної катастрофи (падіння гелікоптера в м. Бровари). [PERSON] зазначає, що вона свого батька пам"ятає дуже погано, вона тоді ще була маленька, ходила до садочка. Після розлучення матері та батька вона не пам"ятає щоб він з нею спілкувався, чи чимось допомагав, взагалі нею не цікавився, чи проявляв турботу до неї чи навіть бажав спілкуватись. Завжди нею опікувались мати та вітчим. [PERSON] зазначила, що мати ніколи не перешкоджала біологічному батьку із нею спілкуватись, не чинила в цьому перешкод, оскільки той взагалі нею не цікавився, він навіть не вітав її із днем народження. Крім того, зазначила, що мати ніколи її не налаштовувала проти нього. [PERSON] зазначила, що мама їй говорила, що якщо ти хочеш якось підтримувати спілкування з батьком, ти можеш це, можеш телефонувати. А якщо ні то ні.... [PERSON] пояснила, що її батько кидав їй запити на дружбу у Фейсбук, але вона одразу видалила цей запит. Вона не бажає із ним спілкуватись. Суду підтвердила, що саме вона вела переписку із батьком через месенжери, і чітко там його зазначила, що спілкуватись із ним не бажає. [PERSON] зазначила, що у батька були всі можливості, щоб мати змогу із нею спілкуватись, але він із 2016 року цього не зробив. Свідок [PERSON], бабуся [PERSON] суду пояснила, що її донька у 2006 році зареєструвала шлюб із [PERSON]. Під час перебування у шлюбі у них [INFO] народилася дочка, [PERSON]. [PERSON] не в повній мірі приймав участь в забезпеченні сім"ї, у них із [PERSON] виникали конфлікти. Зі слів доньки вона знає, що вона зверталась до суду із позовом про стягнення із нього аліментів. Точно вона не пам"ятає, але у 2010 році вони розлучились. І [PERSON] переїхав на інше місце проживання, а донька так і залишилась проживати у [ADDRESS]. Також зі слів доньки їй відомо було, що у відповідача була заборгованість по сплаті аліментів. Як вона не знає, але [PERSON] переконав доньку забрати виконавчий лист із виконавчої служби, частково погасив їй борг, оскільки мав намір продати якусь нерухомість. [PERSON] також пояснила, що у [PERSON] і старший син, там також на дитину стягувались аліменти. Після завершення виконавчого провадження відповідач жодного разу аліменти на утримання позивача не сплачував, іншим способом участі в утриманні дитини не брав. Свідок зазначила, що якби він бажав спілкуватись із донькою, то це зробив би, так як ні донька, ні онука не змінювали місце проживання, дитина постійно ходила в одну і ту ж школу. Окрі того, вказала на те, що навіть номери телефонів ні доньки, ні її не змінювались, відповідач також знав і телефон її сестри. Тобто у будь який спосіб міг зв"язатися із дорослими членами сім"ї, щоб мати змогу поспілкуватись із дитиниою. Свідок [PERSON]. суду пояснив, що із часу перебування у шлюбі із [PERSON] він ніколи не бачив рідного батька позивача, він дитиною не цікавився, участі у її вихованні, навчанні, житті дитини не брав. Свідок повністю заперечував проти того, що [PERSON] чинились будь які перешкоди у спілкуванні батька із донькою. [PERSON] не налаштовувала дитину проти батька, оскільки той не з"являвся взагалі, тому навіть згадувати про нього не було потреби. Свідок зазначив, що він завжди опікувався [PERSON], вони знайшли спільну мову, перебувають в теплих сімейних відносинах. Крім того, у них із [PERSON] народились і спільні діти, яких дуже любить [PERSON]. Свідок зазначив, що батько [PERSON] дав про себе знати тільки після авіотрощі написавши смс повідомлення йому на Фейсбуці. Суду також зазначив, що дійсно переписка велась особисто [PERSON] із батьком, але остання не захотіла подальшого спілкування. Свідок зазначив, що мати позивача ще при житті намагалась позбавити [PERSON] батьківських прав, але тоді Органом опіки та піклування не надав позитивного висновку. Суд, вислухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, представника третьої особи, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази у справі, встановивши обставини у справі та виниклі правовідносини, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 04 серпня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Під час перебування [PERSON] та [PERSON] у шлюбі у них [INFO] народилася дочка, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва 19 січня 2007 року, актовий запис №156. 12 березня 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис №83. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2009 року у справі № 2-4343/09 з відповідача на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання дитини, позивача, у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 жовтня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття. Станом на 31 жовтня 2016 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів на утримання позивача становила 43342,88 грн, що підтверджується розрахунком про стан заборгованості по сплаті аліментів, виданим головним державним виконавцем Новозаводівського відділу Державної виконавчої служби міста Чернігів Зуєнко Н.І.. Вказану заборгованість відповідач погасив, після чого виконавче провадження № 46502987 було завершено, що підтверджується відомостями з Автоматизованої системи виконавчого провадження. Факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків щодо участі у вихованні та утриманні дитини підтверджується, зокрема, актом обстеження житлово-побутових умов від 11 листопада 2016 року № 102, складеним депутатом Броварської міської ради Київської області Бабичем П.І. Рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області № 755 від 13 грудня 2016 року ˮПро визначення порядку участі у вихованні дитиниˮ відповідачу було визначено порядок участі у вихованні позивача, а саме: визначено дні та години зустрічей з позивачем - щонеділі з 10.00 до 18.00 год. Проте як було встановлено у судовому засіданні відповідач після ухвалення рішення його фактично не виконував, не спілкувався із дитиною і невдовзі взагалі виїхав за кордон. 14 грудня 2016 року мати позивача, [PERSON], [INFO] зареєструвала шлюб з [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 12 липня 2019 року, актовий запис №997. У зв'язку з реєстрацією шлюбу мати позивача змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . У шлюбі із [PERSON] народились двоє дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 16 травня 2017 року, актовий запис № 489 та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 16 травня 2017 року, актовий запис №938. [INFO] [PERSON], загинула, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Броварським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), актовий запис № 91. Відповідно до наказу начальника служби у справах дітей Броварської міської ради Броварського району Київської області № 32/9.01-09 від 24 січня 2023 року [PERSON] як дитину, яка залишилася без батьківського піклування, була тимчасово влаштована в сім'ю гр. [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS], до прийняття рішення про влаштування дитини. Згідно з характеристикою [PERSON] № 01-05/35 від 27 січня 2023 року, вбачається, що [PERSON] навчається в Броварському ліцеї № 10 Броварської міської ради Броварського району Київської області з першого класу. Вихованням займалася одна мама, батько жодного разу не з'явився до школи, навчанням дочки не цікавився. Згідно довідки від 01 лютого 2023 року, виданої Амбулаторією № 2 КНП БМР БР КО ˮБроварський міський центр первинної медико-санітарної допомогиˮ, дитина [PERSON] спостерігається в амбулаторії з З-х років. Профілактикою та лікуванням дитини завжди займалась мама. В Декларації № 0001-К080-А2.А0 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, законним представником позивача, як пацієнта та її довіреною особою зазначено матір, [PERSON], що також підтверджує, що до лікарів за медичною допомогою для позивача зверталася виключно матір. Згідно висновку Органу опіки та піклування Броварської міської ради Броварського району Київської області № 302 від 25.04.2023 року, 16 листопада 2016 року [PERSON] зверталась із заявою до органу опіки та піклування Броварської міської ради Броварського району Київської області щодо надання висновку до суду про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до [PERSON] 2007 р.н., у зв'язку з тим, що батько не приймав участі у вихованні дитини. 01 грудня 2016 року [PERSON] звернувся із заявою про призначення йому порядку участі у вихованні доньки. Відповідно до рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 13.12.2016 року № 754 [PERSON] було відмовлено у наданні висновку щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав. Рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 13.12.2016 №755 [PERSON] було визначено порядок участі у вихованні доньки, а саме: щосуботи з 16.00 год до 19.00 год та щонеділі з 10.00 год до 18.00 год. 14 грудня 2016 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON]. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Відповідно до наказу служби у справах дітей Броварської міської ради Броварського району Київської області від 24.01.2023 №32/9.01-09 [PERSON], яка залишилась без батьківського піклування, тимчасово влаштовано в сім'ю [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS] до прийняття рішення про влаштування дитини. 09 березня 2023 року [PERSON] звернулась до Броварського міськрайонного суду Київської області про позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до неї. [PERSON] разом із вітчимом, братом та сестрою проживають за вищевказаною адресою. 01 лютого 2023 року спеціалістами Служби було обстежено умови проживання неповнолітньої [PERSON] за вищезазначеною адресою (акт обстеження №66). У ході проведення обстеження спеціалістами було встановлено, що неповнолітня проживає в трикімнатній квартирі з дідом, бабою, вітчимом, братом [PERSON], [INFO], та сестрою [PERSON], [INFO]. Загальна площа квартири 69,0 кв.м, житлова - 38,0 кв.м. Наявні газо-, електро- та водо- постачання. Квартира мебльована, зроблено ремонт. Для дітей виділена кімната площею 18 кв.м. Діти забезпечені одягом, взуттям, продуктами харчування. 06 квітня 2023 року спеціалістом Служби було проведено бесіду з неповнолітньою [PERSON], у ході якої остання повідомила, що проживає в м. Бровари, навчається у 10-Г класі Броварського ліцею №10. Під час спілкування неповнолітня продемонструвала, що наразі її сім'я це - брат, сестра, вітчим, бабуся та дідусь. На прохання розповісти про свого батька, [PERSON] повідомила, що давно, близько восьми років, як взагалі не бачила його та не спілкувалася із ним. Як розповіла остання, її батьки розлучилися, коли їй було два роки. Згадала, що був випадок коли батько без відома матері прийшов до школи та хотів її забрати. Побачивши його вона злякалась та не знала що робити, оскільки давно його не бачила. На запитання про те, коли у неї з'явилася потреба позбавити батька батьківських прав, [PERSON] вказала, що ця потреба у неї виникла тоді, коли її мама познайомилася із її вітчимом (6 років тому). Зі слів [PERSON], їй дуже сподобався мамин чоловік і у неї одразу виникло бажання, щоб він був її батьком. [PERSON] наголосила на тому, що її потреба позбавити батька батьківських прав є усвідомленою та вона розуміє наслідки такого рішення. З метою з'ясування думки [PERSON] з питання доцільності позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], спеціалістом Служби неодноразово, а саме: 30.03, 04.04, 05.04, 10.04.2023 здійснювались телефонні дзвінки на номер телефону зазначений [PERSON] у заяві, але останній не відповідав. Спеціалістом Служби були надіслані листи до служби у справах дітей та сім'ї Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації про проведення обстеження умов проживання [PERSON], Деснянського районного в місті Києві центру соціальних служб про проведення оцінки потреб сім'ї/особи останнього. Також були направлені листи до служби у справах дітей Чернігівської міської ради щодо обстеження умов проживання [PERSON] та до Чернігівського центру соціальних служб про проведення оцінки потреб. 11 квітня 2023 року надійшов лист від Чернігівського міського центру соціальних служб, про те, що за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] не проживає. Цього ж дня спеціалістам Служби вдалося поспілкуватись із [PERSON] за допомогою мобільного додатку ˮVіbегˮ по відеозв'язку. Останній повідомив, що наразі перебуває за межами України, а саме в Словацькій Республіці. Виїхав за кордон п'ять років тому. Про трагедію, яка сталась в Броварах чув, але про смерть колишньої дружини не знав, допоки йому про це не повідомили працівники Служби. Зазначив, що хотів би поспілкуватись з донькою, попросив передати їй його номер телефону. Спеціалісти Служби повідомили [PERSON], що заяву [PERSON] буде розглянуто 19 квітня 2023 року о 13.00 год за київським часом на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області та запропонували йому за допомогою мобільного додатку ˮVіbегˮ по відеозв'язку долучитися до розгляду питання та висловити свою думку. 19 квітня 2023 року на мобільний додаток ˮVіbегˮ Служби надійшла заява [PERSON] в якій останній зазначив, що весь час намагався налагодити контакти з донькою, але йому не вдавалося. Зазначив, що любить свою дитину та ніколи про неї не забував. Інформація про те, що донька хоче позбавити його батьківських прав, дуже засмутила [PERSON] Він стверджує, що з позовом щодо позбавлення батьківських прав не ознайомлений, висловив припущення, що його донька після втрати матері хоче й надалі проживати у сім'ї, в якій проживала. Проте зауважив, що не ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків та заперечив щодо позбавлення його батьківських прав. Цього ж дня на засіданні Комісії у присутності неповнолітньої [PERSON] та вітчима [PERSON] було розглянуто питання про надання висновку до суду про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] Члени Комісії ознайомились зі змістом заяви [PERSON] та заслухали неповнолітню [PERSON]. Дівчина розповіла, що її біологічний батько не приймав участі в її вихованні, житті, не намагався з нею налагодити контакт. Зазначила, що всі вісім років про неї дбав та турбувався її вітчим, [PERSON]. Тому вона вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги факт, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться її життям, не забезпечує медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з донькою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, матеріально доньку не утримує, орган опіки та піклування Броварської міської ради Броварського району Київської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітньої, [PERSON], [INFO] Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно ч.1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно ч.1, 2, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч.1, 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідно до ч. 2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Пунктом 2 ч.1 ст.164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У справі "Мамчур проти України" (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв'язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Згідно Положень, зазначених в Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, ч.1 ст. 3 під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою КМУ № 866 від 24.09.2008р. в п.8 зазначається, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров'ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. На підставі рішення виконавчого органу міської, районної у місті ради служба у справах дітей разом з уповноваженим підрозділом органів Національної поліції, представниками закладу охорони здоров'я вживають заходів до відібрання дитини у батьків та тимчасово влаштовують її відповідно до пункту 31 цього Порядку. Якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов'язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У п. 19 постанови Пленум Верховного Суду України про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав № 3 від 30.03.2007 року зазначено, що поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття або була усиновлена й усиновлення не скасоване чи не визнане недійсним. У матеріалах справи містяться фотокартки батька із дитиною, які були долучені до відзиву, на зображеннях дитина із батьком який відповідає дошкільного віку дитини, та фото як дитина йде у перший клас, тобто їй 6 років. На день звернення до суду із вказаним позовом дитині [PERSON] виповнилось 16 років. Інших будь яких доказів, що батько брав участь у житті дитини, її вихованні, матеріальному утриманні суду не надано. Крім того суду не надано і підтвердження того, що [PERSON] чинились будь які перешкоди у спілкуванні із дитиною. Беручи до уваги повне доведення факту самоусунення відповідача [PERSON] від виконання батьківських обов`язків по відношенню до доньки [PERSON], суд дійшов висновку про необхідності позбавлення його батьківських прав. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, сина, дочки, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що [PERSON] є особою працездатного віку, на хронічні захворювання не страждає, на утриманні інших дітей не має, позовні вимоги в частині стягнення аліментів визнав, суд приходить до висновку про стягнення із [PERSON] - [INFO], зареєстрованого за адресою [ADDRESS] аліменти на на утримання [PERSON] - [INFO] народження, зареєстроване місце проживання [ADDRESS] у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 28 лютого 2023 року і до досягнення повноліття.

Outcome: approved