Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

В провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідачів - виконавчий комітет Костянтинівської міської ради, про заборону вчиняти певні дії та стягнення моральної шкоди. Позивач [PERSON] , з урахуванням уточнень, просить заборонити відповідачам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вчиняти певні дії щодо використання земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , не за цільовим призначенням у зв`язку з порушенням правил добросусідства; стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] завдану моральну шкоду у розмірі 30 000 (тридцять тис.) грн.; стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] суму сплаченого судового збору у розмірі 1816 грн.. В обґрунтування позовних вимог посилався на таке, що йому, на праві приватної власності, належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . В зазначеному будинку тривалий час він мешкає з [PERSON] .. Земельна ділянка, на якій розташований будинок, знаходиться у нього на праві постійного користування та використовується для обслуговування будинку та ведення присадибного садівництва. Сусідній будинок, розташований поруч за адресою [ADDRESS] , належить на праві приватної власності відповідачці [PERSON] , що підтверджується довідкою КП «Костянтинівське міське бюро технічної інвентаризації Костянтинівської міської ради» від 09.09.2021 № 892. Протягом, приблизно останніх двох років, сусідня ділянка за вказаною адресою використовується відповідачами [PERSON] та [PERSON] не за цільовим призначенням, а саме на вказаній ділянці здійснюється підприємницька діяльність з реалізації деревини, яку розпилюють, рублять та реалізують, що підтверджується довідкою СП відділу № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області від 11.08.2021 № 16059/203/02-2021. Протиправні дії, які вчиняють відповідачі, завдають йому дуже великі незручності. З ранку до вечора в належному йому будинку неможливо знаходитися від шуму з сусіднього подвір`я. До подвір`я постійно приїжджають вантажні автомобілі, які розгружують деревину та після її обробки, шляхом розпилу та рубки, деревина знов грузиться та вивозиться. Такі дії спричиняють постійний шум та грохот, забруднення його ділянки відходами виробництва (пилом). Крім того, відходи деревини спалюються, що задимлює все навкруги. Позивач [PERSON] неодноразово звертався до відповідачів припинити порушувати його права, викликав представників поліції, після приїзду яких, протиправні дії відповідачами припинялися на день, два, але кожного разу розпочиналися знову. 16.09.2021 року позивач звернувся з заявою на ім`я міського голови та голови комісії з питань регулювання земельних відносин з вимогою розібратися з ситуацією порушення правил добросусідства, та використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, відповіді не отримав. У зв`язку з чим, вимушений був звернутися до голови Донецької обласної державної адміністрації. Згідно відповіді з Департаменту житлово- комунального господарства Донецької обласної державної адміністрації, йому повідомлено, що 27.10.2021 робочою групою міськвиконкому проведено візуальне обстеження зазначеної земельної ділянки та встановлено знаходження на ділянці трьох автомобілів та порубана деревина. Комісії надано документи на право здійснення ФОП [PERSON] робіт за напрямком «Лісопільне та стругальне виробництво». Також зазначено, що комісією рекомендовано припинити роботи з розрубки та обробки деревини, але роботи не припинилися. Враховуючи викладене просить суд задовольнити позов у повному обсязі, заборонити відповідачам вчиняти певні дії, стягнути моральну шкоду та судові витрати. Позивач [PERSON] , представник позивача [PERSON] , у судовому засіданні підтримали заявлені вимоги у повному обсязі, просили позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили (а.с. 213, 214, 215, 222, 223, 224, 225, 226). Представник третьої особи - виконком Костянтинівської міської ради у судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, надав пояснення щодо позов та акт обстеження (а.с.49-53). Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, судом встановлено наступне. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Непорушність права власності закріплено і в статті 321 ЦК України, відповідно до частини першої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власників земельних ділянок і землекористувачів охороняються законом (ст. 43 ЗК України). Відповідно до ст. 95 ЗК України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право: самостійно господарювати на землі; на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Власники та землекористувачі суміжних земельних ділянок повинні жити за правилами добросусідства, тобто зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них, не порушувати законні права один одного (ст.ст. 91, 96, 103 ЗК України). Відповідно до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельній ділянці здійснюється шляхом, зокрема: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобіганню вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; застосування інших, передбачених законом способів. Разом з тим, вимогами цивільного процесуального законодавства передбачено, що суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні (Постанова КЦС ВС від 06.06.2019 № 468/1375/15-ц (61-12143св18). За змістом статей 13, 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, їх рівність перед законом. Основний Закон України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю відповідно до закону. Земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування (статті 79, 79-1 ЗК України). Позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8-10). Земельна ділянка, на якій розташований будинок, знаходиться у нього на праві постійного користування та використовується для обслуговування будинку та ведення присадибного садівництва. Згідно довідки КП «Костянтинівське міське бюро технічної інвентаризації Костянтинівської міської ради» від 03.09.2021 № 892, право приватної власності на житловий будинок [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] на підставі мирової угоди від 18.09.1987 р. Інформація про реєстрацію права власності на вищевказане нерухоме майно міститься у реєстраційній книзі № 8 за р/№ 603 (а.с. 12). Згідно відповіді з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 148597 від 17.07.2023 інформації щодо наявності речових права на нерухоме майно на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) інформації не знайдено (а.с. 216). Згідно листа Департаменту житлово - комунального господарства Донецької обласної державної адміністрації, від 01.11.2021 № 3-00925/929, встановлено, що відомостей щодо надання у власність або користування земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , відсутні, тобто земельна ділянка у власність чи користування не надавалася (а.с. 19-20). Робочою групою міськвиконкому, згідно наданого акту, проведено візуальне обстеження зазначеної земельної ділянки та встановлено знаходження на ділянці трьох автомобілів та порубана деревина. На період проведення обстеження роботи з розпилу та рубки деревини не проводились. Комісії надано документи на право здійснення ФОП [PERSON] робіт за напрямком «Лісопільне та стругальне виробництво», договір купівлі продажу необробленої деревини від 12.06.2021 № 140, укладеного зі Слов`янським лісовим господарством (а.с.50-53). Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.ч.1,2 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Таким чином, законодавчо визначено коло осіб, які є сторонами у правовідносинах добросусідства - це власники земельних ділянок або землекористувачі. Суду не надано належних та допустимих доказів про те, що саме відповідачка [PERSON] якимось чином порушує права позивача як землекористувача. Щодо відповідачів [PERSON] та [PERSON] , то, з урахуванням вищенаведених норм закону, їх правовий статус як землекористувачів земельної ділянки [ADDRESS] взагалі не визначений. Доказів на підтвердження даної обставини суду не надано. Доводи позивача стосовно того, що діями відповідачки [PERSON] було порушено його права, як користувача земельної ділянки, у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження, доказів того яким чином порушується його право власності чи законного володіння позивач не надав. Щодо посилань позивача [PERSON] на акт обстеження земельної ділянки робочою групою міськвиконкому, то аналізуючи вказаний документ суд зазначає, що останній, по-перше, не фіксує нецільове використання земельної ділянки [ADDRESS] ; по-друге, - лише «рекомендує» (але не забороняє), відповідачам [PERSON] та [PERSON] припинити порубку деревини. Суд також вважає за необхідне звернути окрему увагу на спосіб захисту, який обрано позивачем. У позовній заяві взагалі не конкретизовано, який саме вид підприємницької діяльності позивач просить заборонити здійснювати відповідачам [PERSON] , [PERSON] .. Покладення на особу заборони здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність за місцем свого мешкання (навіть ту, яка не пов`язана із промисловим виробництвом) буде непропорційним втручанням в право такої особи на здійснення підприємницької діяльності. Крім того, промислове виробництво будь-яких виробів у житлових будинках заборонено в силу вимог ч. 1 ст. 383 ЦК України, у зв`язку із чим покладення на будь-яку особу додаткової аналогічної заборони в судовому порядку буде неефективним, адже внаслідок цього не буде визначено нових обов`язків для порушника вимог ч. 1 ст. 383 ЦК України. Тобто, позивачем обрано неналежний, неефективний та непропорційний спосіб захисту свого права. Щодо систематичності звернень позивача [PERSON] до органів поліції з приводу, за твердженням позивача [PERSON] , незаконних дій відповідачів [PERSON] , [PERSON] , то, за наслідками розгляду його заяв, така незаконність не встановлена, що стверджується наявними в матеріалах справи висновками (а.с. 15, 21). Відповідно до частини 1 статті 103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Статтею 104 Земельного кодексу України, яка регламентує попередження шкідливого впливу на сусідню земельну ділянку, визначено, що власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров`я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше. Крім того, згідно з вимогами статті 158 Земельного кодексу України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо додержання громадянами правил добросусідства. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом. У свою чергу у відповідності до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Позивачем [PERSON] не надано належних та допустимих доказів того, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] створюють шум, запилення, задимлення, які перевищують рівень шуму, інших негативних факторів, встановлених санітарними нормами. Матеріали справи не містять будь-яких висновків відповідних фахівців з цього питання. Щодо постійного руху автотранспорту, суд додатково зазначає, що загально відомою обставиною є те, що [ADDRESS] , на якій розташовані будинки позивача та відповідачки, - є об`їзною дорогою для руху вантажного транспорту містом. Тобто твердження позивача що саме транспорт відповідачів створює негативні фактори є сумнівними. Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. В обґрунтування завдання йому моральної шкоди позивач [PERSON] посилається на те, що внаслідок протиправних дій відповідачів [PERSON] , [PERSON] , у нього погіршився стан здоров`я, а також, що це погіршення перебуває в прямому причинному зв`язку з поведінкою відповідачів. Але доказів наявності такого причинного зв`язку суду не надано. Долучена до матеріалів справи копія виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого позивача, цього не підтверджує (а.с. 22). Матеріали справи не містять відповідного висновку судової медичної експертизи, яка б стверджувала наявність причинного зв`язку між діями відповідачів, у разі доведення їх протиправності, та погіршенням стану здоров`я позивача. Підводячи підсумок суд зазначає, що у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідачів - виконавчий комітет Костянтинівської міської ради, про заборону вчиняти певні дії та стягнення моральної шкоди, слід відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що у задоволенні позову відмовлено, у зв`язку із чим судові витрати, які підлягають розподілу, у цій справі відсутні.

Outcome: dismissed