Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

ТзОВ «Управляюча компанія «Комфорт-Дім» звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з нього на свою користь 8236,77 грн. заборгованості по оплаті з управління багатоквартирним будинком, а також судові витрати по справі. Свої вимоги мотивували тим, що 07.02.2019р. рішенням загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] було обрано форму управління будинком із залучення управителя - ТзОВ «Управляюча компанія «Комфорт-Дім». Протоколом загальних зборів співвласників від 07.02.2019 року було обрано уповноважену особу для підписання договору та визначено ціну за послуги з управління багатоквартирним будинком за один квадратний метр загальної площі приміщення. Відповідач [PERSON] є споживачем послуг з управління багатоквартирним будинком, які надаються позивачем, на ім`я відповідача відкрито особовий рахунок для здійснення розрахунку послуг. 04.06.2019 року між ТзОВ «Управляюча компанія «Комфорт-Дім» та уповноваженою особою було укладено Договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Відповідно до п.6 Договору кожен із співвласників зобов`язується у встановлені терміни сплачувати належні платежі. Відповідач зобов`язаний приймати участь в утриманні будинку та своєчасно оплачувати надані послуги, однак, свої обов`язки не виконує. Станом на 30.04.2023 року сума заборгованості за особовим рахунком відповідача складає 8236,77 грн. В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо оплати за надані послугу з управління багатоквартирним будинком ТзОВ «Управляюча компанія «Комфорт-Дім» змушена звернутись в суд з даним позовом. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.06.2023 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.\~\~ Відповідач у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав, хоча повідомлялася про час та місце розгляду справи належним чином і в передбаченому законом порядку. У канцелярію суду відповідачем подана заява, в якій він просив відмовити у задоволені позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи приходить до наступного. Так, відповідно до ч. 2 ст.\~382\~ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Пунктами 1, 3, 5 частини 1статті 1\~Закону України\~«Про особливості\~здійснення права\~власності у\~багатоквартирному будинку» визначено, що багатоквартирний будинок -житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна; нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що неналежить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна; співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку. Відповідно до частини 2 статті 4 Закону власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку. Згідно з пунктом 10 частини 1,частиною 2 статті 7 співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Статтею 12 Закону визначено, що витрати на управління багатоквартирним будинком включають: витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності; витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом. Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IVвизначав\~основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, тому відповідно до статті 3 цього Закону, предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг. Відповідно до статті 1 Закону України від 09.11.2017 року № 2189-VIII "Про житлово-комунальні послуги"фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги, є індивідуальним споживачем. Житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил (ст. 1 ч.1 Закону). Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства (ст. 13 Закону). Згідно з частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (частини перша, друга статті 20 цього Закону). Враховуючи наведене, обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 21\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою (ст. 32 ч. ч. 1,2,4 Закону). Як свідчить тлумачення статті 526\~ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Пунктом 5 частини третьої статті 20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та підтверджена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18). З аналізу положень статей 11,319,322,509,526,610 ЦК України, статей 1,13,20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,Закону України\~«Про особливості\~здійснення права\~власності у\~багатоквартирному будинку» в їх системному взаємозв`язку вбачається, що кожен власник квартири (нежитлового приміщення) в будівлі несе обов`язок з утримання власного майна, приміщень загального користування та прибудинкової території. Витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку та інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом, входять до складу витрат на управління багатоквартирним будинком та, за загальним правилом, розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, незалежно від факту використання ними належної їм квартири (нежитлового приміщення) та спільного майна. В судовому засіданні встановлено, що 07.02.2019 року рішенням загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , було обрано форму управління багатоквартирним будинком із залученням управителя ТзОВ «Управляюча компанія «Комфорт-Дім». Протоколом загальних зборів співвласників від 07.02.2019 року було обрано уповноважену особу для підписання договору та визначено ціну за послуги з управління багатоквартирним будинком за один квадратний метр загальної площі приміщення\~(а.с.5-15). 04.06.2019 року між ТзОВ «Управляюча компанія «Комфорт-Дім» та уповноваженою особою було укладено Договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Відповідно до п.6 Договору кожен із співвласників зобов`язується у встановлені терміни сплачувати належні платежі\~(а.с.16-18). Відповідно до п. 6 Договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, кожен із співвласників зобов`язаний: оплачувати управителеві надані послуги з управління в порядку, за ціною та у строки, встановлені цим договором. Як вбачається з наданого позивачем Акту звірки розрахунків період 01.03.20 - 30.04.23 [PERSON] (а.с. 25), має заборгованість по оплаті за послуги з управління багатоквартирним будинком 8236,77 грн. Відповідач вказані розрахунок не оспорює та інші розрахунки не надав, а тому суд приймає їх до уваги. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі викладеного, ст.ст.360,526,625 ЦК України, ст.ст.1,5,9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст.1,12,13 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»,

Outcome: approved