Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення пені за несвоєчасну виплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову зазначила, що у відповідності до рішення Баришівського районного суду Київської області від 26.02.2018р., відповідач зобов`язаний виплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, а саме сина [PERSON] , [INFO] в розміри 1/3 частини всіх виді заробітку щомісячно, починаючи з дня постановлення судового рішення і до досягнення дитиною повноліття. В наслідок невиконання вищевказаного судового рішення, у відповідача утворилась заборгованість зі сплати аліментів у сумі 123\~980, 52 грн. Оскільки відповідач не має наміру сплачувати існуючу заборгованість по аліментах у добровільному порядку, позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, який просить задовільнити у повному обсязі. Ухвалою суду від 30.05.2023р. відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги; надала пояснення, аналогічні викладеним у позові, на задоволенні позову наполягала. Відповідач [PERSON] - у судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином; надав заяву про розгляд справи у його відсутність, за участі його представника; просив відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] адвокат Фогель В.В. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позов, надав пояснення, аналогічні викладеним у відзові на позов; просив відмовити у задоволенні позову. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.81 ЦПК України, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст. 263 ч.5 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] народився [INFO] , його батьками є: мати [PERSON] , батько - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.05.2015р. (а. с. 5). \~ \~ \~ \~Постановою головного державного виконавця Оболонського районного Відділу ДВС м. Києва Головного територіального Управління юстиції у м. Києві Ярмоленко К.Ю., 01.03.2018р. відкрито виконавче провадження ВП № 55894388 щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини в розміри 1/3 частини всіх виді заробітку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття ( а.с. 7-8). Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 22.03.2018р. роз`яснено резолютивну частину абзацу другого рішення Баришівського районного суду Київської області від 25.01.2018р.( а.с. 9-10) \~ \~ \~ \~Згідно довідки про склад сім`ї № 78 від 22.03.2023р., [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] разом з чоловіком [PERSON] , сином [PERSON] , донькою [PERSON] ( а.с. 11) За змістом наявної в матеріалах справи копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 01.04.2023 року, складеного головним державним виконавцем Оболонського районного Відділу ДВС м. Києва Головного територіального Управління юстиції у м. Києві Ярмоленко К.Ю., заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.05.2023 року складає 123\~980, 52 грн. (а. с. 13). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20.10.2020р., [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] » ( а.с.14) Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За змістом ст. ст. 180, 181, 184 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Як доказ суми заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 123\~980, 52 грн., позивачем надано на адресу суду довідку-розрахунок заборгованості зі сплати аліментів ВП №55894388 станом на 01.04.2023 року. Згідно абз. 2 п.13 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Таким чином, станом на день звернення позивача до суду з позовом про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну виплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а саме - 10.05.2023 року, вищевказана довідка не є дійсною. В подальшому а саме 24.08.2023р., позивачем було надано на адресу суду відповідь на відзив, в якому серед іншого містився розрахунок пені по аліментах за період з грудня 2017р. по липень 2023р. у сумі 40\~467,68 грн. та довідка розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 01.07.2023р., згідно якої сума заборгованості станом на 01.07.2023р. становить 133\~730,26 грн. Суд звертає увагу, що відповідно до вимог діючого законодавства, позивач має право подати до суду відповідь на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив. З матеріалів справи вбачається, і даний факт не оспорюється позивачем по справі, що відзив на позовну заяву було отримано нею 27.06.2023р. Відповідь на відзив [PERSON] направила на адресу суду ( не направивши при цьому на адресу відповідача) лише 24.08.2023р., тобто із суттєвим порушенням передбачених законодавством вимог. Крім того, у наданій відповіді на відзив, позивач [PERSON] надає нову довідку розрахунку заборгованості зі сплати аліментів та, відповідно, новий розрахунок пені по аліментам, фактично змінивши предмет позову. За змістом частини 3 статті 49 ГПК України, до закінчення підготовчого засідання\~\~\~ позивач\~\~\~ має право змінити предмет\~або\~підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами\~\~\~ спрощеного позовного провадження,\~\~\~ зміна\~\~\~ предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі. Під\~предметом позову\~розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. \~Зміна предмета позову можлива, зокрема, у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] під час подання відповіді на відзив фактично було змінено предмет позову. Однак, всупереч вимогам діючого законодавства, позивачем не було належним чином оформлено вищевказану процесуальну дію , зокрема шляхом подання відповідної заяви як на адресу суду , так і на адресу відповідача по справі. Верховний Суд у своїх постановах від 22.07.2021 у справі № 910/18389/20 та від 10.11.2021 у справі №\~ 916/1988/20. неодноразово зазначає, що» при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом».\~ За змістом положень ст. ст. 76-81, 89 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене, суд не може розцінювати надані позивачем [PERSON] докази по справі як належні та допустимі, у зв`язку з чим у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: dismissed