Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

у липні 2023 року позивач [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва із позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якій просила стягнути із відповідача на користь позивача на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначено, що у період з 15.12.2012 року по 26.12.2018 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому [INFO] народилась донька сторін - [PERSON] . Після розірвання шлюбу, малолітня донька сторін проживає разом з матір?ю. Позивач зазначає, що відповідач не займається вихованням дитини, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, дитина знаходиться на повному утриманні позивача, що становить її в скрутне матеріальне становище. Оскільки спільної згоди на добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, позивач звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11.07.2023 року, у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 07.08.2023 до суду надійшов відзив від відповідача [PERSON] , в якому відповідач просив частково задовольнити позовні вимоги та стягнути аліменти у розмірі 5 000 грн. В обґрунтування заперечень по суті позовних вимог відповідачем зазначено про те, що з дня припинення шлюбних відносин з [PERSON] та станом на день подання позову відповідач добровільно надавав майнову допомогу на утримання дитини, пропонував матері дитини укласти договір про сплату аліментів у розмірі 5 000 грн, але позивач відмовилась від його укладення. Зазначив, що є добропорядним батьком, який добровільно забезпечував дитину всім необхідним. Подання позовної заяви вважає необґрунтованим, оскільки фактично постійно виконував батьківський обов?язок, відтак вказує про відсутність порушення прав позивача. Просив врахувати перебування на його утриманні дружини та другої дитини [PERSON] , [INFO] , необхідності проведення систематичних лікувань внаслідок поранення, яке пов?язане із захистом Батьківщини. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. [INFO] народилась [PERSON] , що стверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13.08.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві. Відповідно до даних вказаного свідоцтва про народження, батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони у справі - [PERSON] та [PERSON] . Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує, що відповідач не у повному обсязі виконує батьківськийобов?язок по утриманню доньки, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було, як і не було надано доказів на підтвердження належного утримання дитини з боку батька. Суд зазначає, що до поданого відповідачем відзиву не додано жодного доказу, який би стверджував обставини, викладені у відзиві, зокрема, щодо добровільної сплати аліментів на утримання спільної з позивачем дитини [PERSON] , 2013 року народження. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 2 ст. 181 СК України, домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Враховуючи те, що домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дітей відсутня, доказів зворотного в розпорядження суду не надано, доводи позову відповідачем не спростовані, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їх дитини. Крім того, згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача, суд враховує позицію позивача щодо способу стягнення аліментів. Зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини (ч. 1 ст.141 СК України), суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів на утримання дитини із відповідача на користь позивача у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини в даному віці. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позовна вимога про стягнення аліментів в частці від заробітку відповідача є обґрунтованою та законною, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. При цьому, на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат слід вирішити в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved