Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

20 вересня 2022 року Дніпропетровським районним судом було ухвалено заочне рішення по цивільній справі №175/108/22 (провадження №2/175/26/22) за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» до [PERSON] про стягнення заборгованості, яким було вирішено: «Позовні вимоги Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» до [PERSON] про стягнення заборгованості - задовольнити. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] на користь товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» (код за ЄДРПОУ 03340920) заборгованість за необлікований (донарахований) об`єм природного газу в розмірі 16 139, 20 грн. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» (код за ЄДРПОУ 03340920) судовий збір в розмірі 2 481, 00 грн.». 23 травня 2023 року від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшла письмова заява про перегляд даного заочного рішення та вказана заява обґрунтована тим, що йому не було відомо про наявність даної справи, він жодного разу не був належним чином повідомлений про день та час судового засідання, вчасно не отримував позовної заяви та копії рішення, а тому не мав можливості захистити свої інтереси в суді. Ухвалою суду від 29 травня 2023 року заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення суду від 20 вересня 2022 року - задоволено. Скасовано заочне рішення суду від 20 вересня 2022 року ухваленого по цивільній справі №175/108/22 (провадження №2/175/26/22) за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Представник позивача в ході судового розгляду підтримав позовні вимоги і наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] заперечував проти позовних вимог. Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що умови приєднання [PERSON] до типового договору виконано. Фактом приєднання до умов типового договору є фактичне споживання природного газу та його оплата. Відтак, згідно розділу VIII Типового договору розподілу природного газу відповідач зобов`язаний виконувати його умови, та несе передбачену законом відповідальність за невикористання чи неналежне виконання своїх обов`язків. Пунктом 2.3. Типового договору розподілу природного газу передбачено, що окрім договору сторони зобов`язуються керуватися Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом ГРС. 16 травня 2019 року відповідно до Порядку державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 15 травня 2003 року N 755-IV була проведена державна реєстрація Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру за результатами проведення реєстраційної дії. Відповідач є побутовим споживачем послуг з розподілу природного газу, які надаються AT «Дніпропетровськгаз» відповідно до ліцензії, об`єкту, розташованому за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що відповідач своєчасно не оплачував послуги з газопостачання 18.06.2019 року по даній адресі було проведено відключення від газопостачання за борги, про що було складено Акт № 2445 на відключення від газових мереж, в якому споживач особисто розписався. Заперечень або зауважень щодо складання акту від відповідача не надходило. 20.01.2020 року працівниками AT «Дніпропетровськгаз», під час перевірки раніше лічених абонентів від системи газопостачання було встановлено, що за адресою відповідача здійснено несанкціоноване відновлення газопостачання. Про фіксування цього факту в присутності споживача був складений акт про порушення № 37, в якому споживач розписався. 20.01.2020 року після виявлення порушення газопостачання було припинено про що складено відповідний акт № 37. 30.01.2020 року на засіданні комісії по розгляду акту про порушення кодексу газорозподільних систем № 37 від 20.01.2020 року, було прийнято рішення про задоволення акту про порушення та про проведення донарахування не облікованого (донарахованого) об`єму природного газу у зв`язку із задоволенням акту про порушення та складено акт-розрахунок не облікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості. Під час складання останнього було враховано вимоги пп.1 п.11 гл.5 розд. XI Кодексу ГРС: розрахований відповідно до вимог цього розділу необлікований (донарахований) об`єм природного газу, що припадає на період до 01 числа місяця, в якому прийнято рішення комісії щодо задоволення акта про порушення (тобто до закритого балансового періоду), не потребує коригування (включення до) закритих періодів, а його вартість в повному обсязі має бути компенсована споживачем (несанкціонованим споживачем) Оператору ГРМ. При цьому вартість природного газу визначається за цінами закупівлі природного газу оператором ГРМ протягом періоду необлікованого природного газу. Згідно акту, сума нарахування збитків за період з 08.08.2019 року по 31.12.2019 року складає 16139,20 гривень. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved