Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] \~звернулась до\~суду з\~позовом до Комунального підприємства «Вінницька транспортна компанія» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, мотивуючи його тим, що на розгляді у Вінницькому міському суді Вінницької області перебував обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄОДР 27.02.2020 року за № 12020020010000476 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 27.02.2020 року близько о 05:50 год. водій [PERSON] керуючи технічно справним тролейбусом марки «ЗШУ - 9» бортовий номер 206, рухаючись по вул. Брацлавській в м. Вінниці, зі сторони проспекту Коцюбинського виїхала на регульоване перехрестя з вулицею Данила Нечая на червоний (забороняючий рух) сигнал Світлофора, чим створила небезпеку для руху водію [PERSON] , який керуючи технічно справним мікроавтобусом Mercedes-Benz д.н.з. [NUMBER] рухався зі сторони вулиці нанесена по вул. Данила Нечая на зелений (дозволяючий рух) сигнал світлофора, внаслідок чого, з необережності, [PERSON] допустила зіткнення вказаних транспортних засобів. Внаслідок даної ДТП пасажир автомобіля марки Mercedes-Benz д.н.з. [NUMBER] [PERSON] відповідно до висновку судово медичної експертизи № 271/281/482 від 25.05.2020 року отримала тілесні ушкодження у вигляді: «закритого перелому правої променевої кістки із незначним зміщенням, які належать до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, оскільки не являлися небезпечними доля життя в момент заподіяння, та не продовжувались загрозливими для життя явищами, однак за своїм характером потягли тривалий (понад 21 день) розлад здоровя». У вище вказаному кримінальному провадженні [PERSON] визнано потерпілою. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.04.2023 року за клопотанням захисника обвинуваченої [PERSON] , суд звільнив [PERSON] від кримінальної відповідальності передбаченої ч.1 ст. 286 КК України, на підставі п.1 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Водій [PERSON] перебувала у трудових правовідносинах із відповідачем КП «Вінницька транспортна компанія» та під час вчинення ДТП виконувала трудові обов`язки, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит представника потерпілої [PERSON] за вих. № 303 від 01.04.2021 року та копією шляхового (дорожнього) листа від 27.6.2021 року. А відтак, саме зазначене товариство має відшкодовувати позивачу завдану моральну шкоду. [PERSON] заподіяно моральну шкоду, наявність якої обгрунтовується фізичним болем та стражданнями, які вона зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я. В момент ДТП, в результаті якої [PERSON] були заподіяні тілесні ушкодження, вона перенесла значний фізичний біль, пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, приниженої гідності, тривоги, страху за своє здоров`я та життя. В подальшому [PERSON] зверталась до КНП «Вінницької міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги» де їй надана медична допомога, зроблено гіпсову іммобілізацію та в подальшому перебувала на амбулаторному лікуванні у сімейного лікаря,що підтверджується випискою № 2965 від 27.02.2021 року. Впродовж усього періоду лікування, почувалась незручно, дискомфортно, з необхідністю пристосовуватися до негативних умов існування оскільки права рука була в гіпсовій пов`язці. Також на той час позивач потребувала стороннього догляду, додаткового харчування, до моменту повної консолідації перелому. Також, позивачу рекомендоване оперативне лікування, що підтверджується консультаційним висновком спеціаліста від 02.03.2021 року, однак таке не проводилось у зв`язку з відсутністю у позивача коштів. Просила суд, стягнути з Комунального підприємства «Вінницька транспортна компанія» на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди в розмірі 70\~000,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав за обставин викладених в справі, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував, щодо задоволення позовних вимог, вказав, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.04.2023 року за клопотанням захисника обвинуваченої [PERSON] , суд звільнив [PERSON] від кримінальної відповідальності передбаченої ч.1 ст. 286 КК України, на підставі п.1 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Судом встановлено, що на розгляді у Вінницькому міському суді Вінницької області перебував обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄОДР 27.02.2020 року за № 12020020010000476 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 27.02.2020 року близько о 05:50 год. водій [PERSON] керуючи технічно справним тролейбусом марки «ЗШУ - 9» бортовий номер 206, рухаючись по вул. Брацлавській в м. Вінниці, зі сторони проспекту Коцюбинського виїхала на регульоване перехрестя з вулицею Данила Нечая на червоний (забороняючий рух) сигнал Світлофора, чим створила небезпеку для руху водію [PERSON] , який керуючи технічно справним мікроавтобусом Mercedes-Benz д.н.з. [NUMBER] рухався зі сторони вулиці нанесена по вул. Данила Нечая на зелений (дозволяючий рух) сигнал світлофора, внаслідок чого, з необережності, [PERSON] допустила зіткнення вказаних транспортних засобів. Внаслідок даної ДТП пасажир автомобіля марки Mercedes-Benz д.н.з. [NUMBER] [PERSON] відповідно до висновку судово медичної експертизи № 271/281/482 від 25.05.2020 року отримала тілесні ушкодження у вигляді: «закритого перелому правої променевої кістки із незначним зміщенням, які належать до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, оскільки не являлися небезпечними доля життя в момент заподіяння, та не продовжувались загрозливими для життя явищами, однак за своїм характером потягли тривалий (понад 21 день) розлад здоровя». У вище вказаному кримінальному провадженні [PERSON] визнано потерпілою. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.04.2023 року за клопотанням захисника обвинуваченої [PERSON] , суд звільнив [PERSON] від кримінальної відповідальності передбаченої ч.1 ст. 286 КК України, на підставі п.1 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності (а.с.12-14). Водій [PERSON] перебувала у трудових правовідносинах із відповідачем КП «Вінницька транспортна компанія» та під час вчинення ДТП виконувала трудові обов`язки, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит представника потерпілої [PERSON] за вих. № 303 від 01.04.2021 року та копією шляхового (дорожнього) листа від 27.6.2021 року (а.с.10-11). [PERSON] зверталась до КНП «Вінницької міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги» де їй надана медична допомога, зроблено гіпсову іммобілізацію та в подальшому перебувала на амбулаторному лікуванні у сімейного лікаря,що підтверджується випискою № 2965 від 27.02.2021 року (а.с.8-9). У відповідності до положень ч.1 ст.44 КК України, лише особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п.2 ч.1ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею (тобто конкретною, визначеною особою) кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років. Отже, з врахуванням наявності в матеріалах справи ухвали суду від 04.04.2023 року про звільнення від кримінальної відповідальності відповідача [PERSON] у зв`язку із закінченням строків давності, факт того, що даний злочин було вчинено останньою є встановленим і в силу положень ч.6 ст.82 ЦПК України додаткового доказування не потребує, тому твердження представника відповідача про зворотнє є безпідставними і не грунтуються на положеннях діючого законодавства. Вирішуючи питання про обгрунтованість позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, суд виходить із такого. У відповідності до ч.1, п.1-3 ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Судом об`єктивно встановлено, що позивачу було спричинено моральну шкоду в результаті фізичного болю і страждань, яких вона зазнав у зв`язку із ушкодженням здоров`я (п.1 ч.2 ст.23 ЦК України). Даними висновку судово медичної експертизи №271/281/482 від 25.05.2020 року, позивачу було спричинено тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середніх тілесних ушкоджень. Також, судом об`єктивно встановлено, що позивачці було спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, які вона зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою відносно себе (п.2 ч.2 ст.23 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п.3 ч.2 ст.11 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Ч.1 ст.1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Підстави та умови для компенсації моральної шкоди наведені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2020 року в справі № 455/1076/16-ц (провадження № 61-48155св18), де вказано, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Як свідчить тлумачення статті 23 ЦК України при визначені розміру компенсації моральної шкоди враховуються вимоги розумності і справедливості. Правові висновки та правові позиції суду касаційної інстанції є обов`язковими до застосування та покликані забезпечити сталість та єдність судової практики, а наведені судові прецеденти є релевантними та корелюються зі спірними правовідносинами. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер правопорушення, глибину фізичних і душевних страждань потерпілої, їх тривалість, стан здоров`я потерпілої, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а також виходить із засад розумності, виваженості та справедливості. На думку суду, розмір відшкодування позивачу моральної шкоди слід визначити у сумі 10 000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з Комунального підприємства «Вінницька транспортна компанія» на користь держави потрібно стягнути 2684,00 грн. судового збору. Відповідно до вимог ч.1 ст. 137 ЦПК України, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. З Комунального підприємства «Вінницька транспортна компанія» на користь [PERSON] слід стягнути 714,00 грн. витрат на правничу допомогу, відповідно до пропорційно задоволених вимог.

Outcome: partial