Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~28.09.2021 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшов позов адвоката Кумечко Марини Сергіївни в інтересах [PERSON] до Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області та [PERSON] про визнання протиправним дій суб`єкта владних повноважень та скасування права власності. Позов мотивовано тим, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області № 2030-СГ від 22.01.2020 року [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність на території Чорбівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області орієнтовною площею 1,9300 га. В дотримання вимог Земельного кодексу України щодо оформлення документів позивачем замовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Чорбівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області. Після виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, останній був погоджений Висновком про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 21.02.2020 року за № 1789/82-20 (екстериторіальне погодження). 06.03.2020 року здійснено реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі та присвоєно кадастровий номер 5321887500:00:006:0205. Після відповідного погодження проекту землеустрою та державної реєстрації земельної ділянки, позивач [PERSON] звернувся до розпорядника землями сільськогосподарського призначення Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області з заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 1,9255 га, кадастровий номер 5321887500:00:006:0205 та передачу у власність в порядку приватизації, на що отримав відмову у затвердженні документації зі землеустрою та надання земельної ділянки у власність. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду у справі №440/5803/20 від 11.01.2021 року визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 03.09.2020 року №15368-СГ «Про відмову у затвердженні документації зі землеустрою та надання земельної ділянки у власність земельної ділянки». Представник позивача, адвокат Кумечко М. С., зазначає, що у зв`язку зі змінами в законодавстві та розпорядника земель сільськогосподарського призначення, позивачем 27.07.2021 року направлено повідомлення про розроблений проект землеустрою на затвердження за дозвільним наказом ГУ ДГК у Полтавській області до Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області. 28.08.2021 року позивачу стало відомо, що земельна ділянка площею 1,9255 га, кадастровий номер 5321887500:00:006:0205, яка сформована за його проектом землеустрою, передана у власність іншій особі. Проект землеустрою [PERSON] не розроблявся, на сесію селищної ради було подано заяву про затвердження неіснуючого проекту землеустрою. Таким чином, Білицька селищна рада Полтавського району Полтавської області, будучи попередженою про розроблений проект, завідомо передала земельну ділянку у власність відповідачеві [PERSON] в порушення всіх можливих норм земельного законодавства, оскільки відповідач не вчиняла жодних дій для формування ділянки в розумінні статті 79-1 ЗК України та не пройшла процедуру приватизації земельної ділянки. Враховуючи викладене, представник позивача прохає суд визнати протиправним та скасувати рішення дванадцятої сесії восьмого скликання Білицької селищної ради №13.73 від 13.08.2021 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,9255 га з кадастровим номером 5321887500:00:006:0205 та передачу її у власність [PERSON] ; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 60028409 від 27.08.2021 року та вилучити з Державного реєстру прав запис про право власності 43676652 за [PERSON] на земельну ділянку площею 1,9255 га з кадастровим номером 5321887500:00:006:0205. Крім цього, прохає суд стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. 07.10.2021 року від представника Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області надійшов відзив на позовну заяву, в якій він заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що затверджуючи проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,9255 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Білицької селищної ради, кадастровий номер 5321887500:00:006:0205 у власність [PERSON] , Білицька селищна рада діяла в межах наданих їй повноважень та у спосіб визначений Конституцією України та законами України. Твердження позивача про неправомірність дій відповідача в частині неконкурентного надання у власність [PERSON] земельної ділянки не є правильним, оскільки відповідач отримала дозвіл на розробку проекту землеустрою за Наказом Головного управління Держземагенства у Полтавській області від 16.01.2015 року №62-СГ, в той час як позивач згідно Наказу ГУ Держгеокадастру у Полтавській області №2030-СГ тільки 22.01.2020 року, тобто пізніше на п`ять років. До моменту прийняття рішення Білицькою селищною радою від 13.08.2021 за № 13.73 року від позивача проект землеустрою на затвердження до селищної ради не надходив. Крім цього, представник відповідача зазначив, що рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку (т. 1 а. с. 137-140). 25.10.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій представник відповідача, адвокат Галушко С. С. зазначив, що [PERSON] є постійним мешканцем с. Чорбівка Кобеляцького району (нині Полтавського району) Полтавської області, що на цей час входить до складу Білицької селищної територіальної громади, органом управління якої є Білицька селищна рада. У грудні 2014 року відповідач звернулася до Головного управління Держземагентства у Полтавській області з письмовою заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га, що знаходиться за межами населених пунктів на території Чорбівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області для ведення особистого селянського господарства, на що наказом керівника від 16.01.2015 року було надано відповідний дозвіл. Після виготовлення інженером-землевпорядником ФОП [PERSON] проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,9255 га у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства, відповідач звернулась до Білицької селищної ради як власника (розпорядника) вказаної земельної ділянки з письмовою заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу безоплатно їй у власність цієї земельної ділянки. Рішенням дванадцятої сесії Білицької селищної ради восьмого скликання від 13.08.2021 року № 13.73 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] » затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано безоплатно у власність відповідача земельну ділянку площею 1,9255 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5321887500:00:006:0205, на території Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області. У серпні 2021 року відповідач у державного реєстратора виконавчого комітету Білицької селищної ради зареєструвала право власності на земельну ділянку. Таким чином, [PERSON] реалізувала своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у відповідності до вимог Земельного кодексу України. Натомість позивач отримав дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки тільки у 2020 році, тобто істотно пізніше, аніж такий дозвіл отримала відповідач. Враховуючи викладене, адвокат Галушко С. С. прохав відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та стягнути з позивача понесені судові витрати (т. 1 а. с.146-150). 25.01.2022 року від представника позивача, адвоката Кумечко М. С. надійшла відповідь на відзив, в якій остання наголосила, що [PERSON] мала подати до органу місцевого самоврядування заяву на розробку технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а не на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки на момент звернення відповідача із вказаною заявою спірна земельна ділянка вже була сформована та їй, відповідно, вже було присвоєно кадастровий номер. Вказує, що в порушення положень абз. 3, 6, 7, 9 пункту 24 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України, Білицькою селищною радою було прийнято рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки 1,9255 га, кадастровий номер 5321887500:00:006:0205, для ведення особистого селянського господарства на території Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області. Крім цього, виходячи із наданої копії заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] , вбачається, що в заяві про надання дозволу на розробку проекту землеустрою містить лише дату та прізвище, ім`я, по батькові [PERSON] , тобто відсутній підпис відповідача. Крім цього, якщо порівняти викопіювання, яке було додано на наказу Головного управління Держземагенства у Полтавській області від 16.01.2015 року № 62-СГ та викопіювання з кадастрової карти Білицької селищної ради Полтавської області, кадастровий квартал 5321887500:00:006:0205, кадастровий план земельної ділянки з кадастровим номером 5321887500:00:006:0205 затвердженого сертифікованим інженером-землевпорядником [PERSON] , які містяться у проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] , земельна ділянка, на яку було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою відповідачу без підпису та земельна ділянка, на яку розробив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ФОП [PERSON] не співпадають. Вважає, що ФОП [PERSON] за клопотанням [PERSON] самовільно та незаконно розробив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, при цьому самостійно змінивши місце розташування та конфігурацію земельної ділянки. Враховуючи викладене, а також зважаючи на недобросовісне зволікання відповідача [PERSON] щодо розроблення проекту, потім розроблення проекту з невідповідністю місця розташування земельної ділянки, недобросовісність відповідача Білицької селищної ради щодо нерозгляду землевпорядної документації позивача з порушенням порядку та строку, встановленого земельним законодавством, представник позивача прохала задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (т. 1 а. с. 220-227). Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 29 вересня 2021 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 25 жовтня 2021 року заяву представника позивача про відвід головуючого в справі судді Тесленко Т. В. задоволено, справу передано до канцелярії Кобеляцького районного суду Полтавської області для повторного автоматизованого перерозподілу іншому судді. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 26 жовтня 2021 року справу прийнято до провадження судді Мороз Т. М., призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27 червня 2023 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача, адвокат Кумечко М. С., позовні вимоги підтримала та прохала задовольнити. Представник відповідача, Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області, Бабчук В. В. в судовому засіданні зазначив, що Білицька селищна рада Полтавської області діяла згідно з ч. 3 ст. 186 Земельного кодексу України. Вказав, що в діях відповідача немає порушення законодавства. Прохав відмовити у задоволення позову. Представник відповідача [PERSON] , адвокат Галушко С. С., в судовому засіданні зазначив, що відповідач у грудні 2014 року звернулася з письмовою заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою про відведення земельної ділянки. Дозвіл на розроблення документації із землеустрою було надано у січні 2015 року. Відповідач вчасно надала до Білицької селищної ради Полтавської області заяву про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Таким чином, прохав суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши учасників справи, розглянувши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, доходить до таких висновків. Судом установлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області № 2030-СГ від 22.01.2020 року [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,93 га земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Чорбівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області за межами населених пунктів (т. 1 а. с. 28). 10 лютого 2020 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] (інженером-землевпорядником) укладено договір № 046-02/2020 на виконання послуг по складанню проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 1,93 га для передачі у власність для ведення особистого селянського господарства на території Чорбівської сільської ради (за межами населених пунктів) Кобеляцького району Полтавської області (т. 1 а. с. 120-122). Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для передачі у власність [PERSON] загальною площею 1,9255 га для ведення особистого селянського господарства на території Чорбівської сільської ради (за межами населених пунктів) Кобеляцького району Полтавської області був погоджений Висновком про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 21.02.2020 року №1789/82-20 (т. 1 а. с. 73). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, 06.03.2020 року відділом у Кобеляцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області здійснено державну реєстрацію земельної ділянки, загальною площею 1,9255 га, кадастровий номер 5321887500:00:006:0205, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Чорбівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області (т. 1 а. с. 74-75). Наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №15368-СГ від 03.09.2020 року [PERSON] відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Чорбівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, розмір земельної ділянки 1,9255 га, кадастровий номер 5321887500:00:006:0205, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та наданні земельної ділянки у власність (т. 1 а. с. 82). Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року у справі № 440/5803/20 визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №15368-СГ від 03.09.2020 року «Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки»; зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області затвердити проект землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки площею 1,9255 га, кадастровий номер 5321887500:00:006:0205 із земель сільськогосподарського призначення із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Чорбівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області за межами населених пунктів та передати таку земельну ділянку у власність [PERSON] (т. 1 а. с. 83-90). 05.08.2021 року позивач надіслав до Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (5321887500:00:006:0205) у власність [PERSON] , оригінал проекту землеустрою, оригінал витягу з ДЗК, рішення ПОАС. Зазначене повідомлення отримане адресатом 21.08.2021 року (т.1 а. с. 98-99). Крім цього, за вх. Н-05-02/1547 від 12.08.2021 року у Білицькій селищній раді Полтавського району Полтавської області зареєстровано повідомлення [PERSON] щодо затвердження проекту. 13.08.2023 року на вказаний документ було накладено резолюцію до виконання (т. 2 а. с. 160). Частиною 1 статті 3 Земельного кодексу України передбачено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Стаття 41 Конституції України гарантує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Відповідно до статті 1 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера; кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації права власності на неї (ч. 9 ст. 79-1 ЗК України). Земельний кодекс України, зокрема у статті 81, передбачає право громадян України набувати земельні ділянки у власність шляхом безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, а також приватизацію земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування. Положеннями статті 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться в разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим кодексом. У статті 121 ЗК України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектара (ч. 1 ст. 121 ЗК України). Судом встановлено, що 22.12.2014 року [PERSON] звернулася до начальника Головного управління Держземагентства у Полтавській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки земель сільськогосподарського призначення площею 2 га для ведення селянського господарства у приватну власність за межами населеного пункту на території Чорбівської сільської ради Кобеляцького району (т. 1 а. с. 155). Наказом Головного управління Держземагентства України № 62-СГ від 16.01.2015 року [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки земель сільськогосподарського призначення площею 2 га для ведення селянського господарства у приватну власність за межами населеного пункту на території Чорбівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області (т. 1 а. с. 152). Статтею 118 ЗК України (в редакції станом на 06.09.2014 року, тобто на момент подачі [PERSON] заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою) визначено, що\~ громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Таким чином, відповідачем [PERSON] дотримано вимоги Закону, який діяв на час виникнення відповідного права та зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або в користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Частиною 6 статті 118 ЗК України встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення, зокрема, особистого селянського господарства, в межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. Частиною 7 статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. За змістом частини 9 статті 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 гектара. Враховуючи викладені вище норми права, суд не бере до уваги аргументи адвоката Кумечко М. С. про те, що в порушення всіх можливих норм земельного законодавства, Білицька селищна рада передала земельну ділянку у власність [PERSON] , яка не вчиняла жодних дій для формування ділянки в розумінні статті 79-1 ЗК України та не пройшла процедуру приватизації земельної ділянки. У 2021 році на замовлення [PERSON] інженером-землевпорядником ФОП [PERSON] виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,9255 га, у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Білицької селищної ради Полтавського (Кобеляцького) району Полтавської області (т. 1 а. с.153-169). Зі змісту пояснювальної записки до вказаного проекту землеустрою вбачається, що підставою для його розроблення є, зокрема, наказ Головного управління Держземагентства у Полтавській області від 16.01.2015 року № 62-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою». 06.08.2021 року [PERSON] звернулась до Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області як власника (розпорядника) вказаної земельної ділянки із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу безоплатно їй у власність земельної ділянки. Відповідно до протоколу засідання постійної комісії з питань земельних відносин, інфраструктури, транспорту, комунального господарства, комунальної власності, благоустрою Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області від 11.08.2021 року схвалено проект про затвердження технічних документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок та проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам для ведення особистого селянського господарства, сінокосіння та випасання худоби, у тому числі щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки\~ [PERSON] для ведення особистого селянського господарства та винесено питання на розгляд сесії селищної ради (т. 2 а. с. 172-177). Рішенням дванадцятої сесії восьмого скликання Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області від 13.08.2021 року за № 13.73 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,9255 га, кадастровий номер 5321887500:00:006:0205 на території Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області для ведення особистого селянського господарства; передано безоплатно у власність [PERSON] земельну ділянку площею 1,9255 га, кадастровий номер 5321887500:00:006:0205 та дозволено [PERSON] здійснити державну реєстрацію на право власності на вказану земельну ділянку (т. 1 а. с. 170). Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що право власності на земельну ділянку, загальною площею 1,9255 га, кадастровий номер 5321887500:00:006:0205 зареєстровано за [PERSON] . Підставою для державної реєстрації є рішення дванадцятої сесії восьмого скликання Білицької селищної ради від 13.08.2021 року за № 13.73. Підставою для внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27.08.2021 року, за індексним номером 60028409 (т. 1 а. с. 171). Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно із статтею 126 ЗК України право власності на земельну ділянку оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Гарантування державою об`єктивності, достовірності, повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження й обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав є загальними засадами цієї реєстрації. Водночас згідно частини дев`ятою статті 79-1 ЗК України, земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації права власності на неї. Отже, [PERSON] реалізувала своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та в установленому законом порядку зареєструвала право власності на неї. У статті 50 Закону України «Про землеустрій» встановлено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок розробляються у разі формування нових земельних ділянок із земель державної, комунальної власності (крім випадків формування земельних ділянок за іншою документацією із землеустрою) та у разі зміни цільового призначення земельних ділянок у випадках, визначених законом. Проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки також можуть передбачати поділ, об`єднання земельних ділянок, які перебувають у власності однієї особи. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки включає: а) пояснювальну записку; б) матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); в) розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); г) розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); ґ) перелік обмежень у використанні земельної ділянки; д) кадастровий план земельної ділянки. Статтею 55 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, матеріалів Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель, матеріалів топографо-геодезичних робіт. Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється за рішенням власника (розпорядника) земельної ділянки, землекористувача. Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: а) завдання на складання технічної документації із землеустрою; б) пояснювальну записку; в) матеріали топографо-геодезичних робіт; г) кадастровий план земельної ділянки; ґ) перелік обмежень у використанні земельної ділянки; д) відомості про встановлені межові знаки. Твердження представника позивача, адвоката Кумечко М.С. про те, що Білицька селищна рада затвердила неіснуючий проект землеустрою, суд не бере до уваги, оскільки проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,9255 га у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства був розроблений інженером-землевпорядником ФОП [PERSON] на підставі наказу Головного управління Держземагентства у Полтавській області від 16.01.2015 року № 62-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою». Відповідачем [PERSON] разом із поданою до селищної ради заявою про затвердження проекту землеустрою 06.08.2021 року було подано проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,9255 га у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області. Крім цього, суд звертає увагу на те, що рішення про передачу земельної ділянки у власність [PERSON] прийнято 13.08.2021 року, а заява про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від [PERSON] надійшла до Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області 21.08.2021 року, що позбавляло можливості останньої взяти його до уваги під час прийняття рішення, тому суд не приймає до уваги доводи сторони позивача про те, що Білицька селищна рада, будучи попередженою про розроблений проект, завідомо передала земельну ділянку у власність [PERSON] . Суд зазначає, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою з приводу відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність або користування (оренду). Усі учасники земельних відносин мають рівне право розробити проекти землеустрою, подальше затвердження яких відбувається із кінцевим визначенням особи, що отримає право власності або користування (оренду) на ділянку, а тому не має підстав зважати на пріоритетність того чи іншого заявника на стадії надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що виключає наявність порушеного права позивача. Рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак, отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не являється правовстановлюючим актом (п. 30 постанови Великої Палати Верховного Суду по справі № 380/624/16-ц від 17.10.2018 року). З вищевказаного вбачається, що відповідач задовго до подання відповідного клопотання позивачем отримала дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки, однак [PERSON] скористалася своїм правом на вчинення погоджених дій лише у 2021 році, звернувшись до інженера-землевпорядника ФОП [PERSON] . Суд наголошує, що нормами законодавства, що діяло на час отримання даної згоди та діючими на час звернення до суду, не встановлено часових меж, у рамках яких має бути розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. У постанові Верховного Суду від 15.09.2021 року по справі №740/4635/16-а вказано, що дозвіл і проект землеустрою, розроблений на його підставі, є стадіями єдиного процесу надання земельної ділянки у власність чи користування. Передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до ст. 118 ЗК є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельної ділянки. Надання дозволу на розробку проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта. При цьому, не суттєво за чиїм замовленням такий проект буде розроблено. Закон не виключає ситуації, коли проекти одночасно розробляються різними замовниками. З вищевказаного слідує, що [PERSON] , отримавши у встановленому законодавством порядку дозвіл на розроблення проекту землеустрою, скористалася своїм правом та звернулася до відповідних фахівців з метою реалізації даного проекту. Доводи представника позивача щодо неможливості подання відповідачем заяви про розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не можуть братися судом до уваги, оскільки відповідна заява була подана [PERSON] задовго до моменту формування спірної земельної ділянки [PERSON] , що відбулося у березні 2020 року. При цьому аргумент представника позивача про відсутність підпису відповідача [PERSON] на заяві про надання дозволу на розробку проекту землеустрою суд не приймає до уваги, оскільки в подальшому відповідачем було вчинено також інші дії для виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема подано заяву про виготовлення проекту землеустрою до інженера-землевпорядника, укладено договір на виконання послуг по складанню проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та затверджено завдання на виконання робіт розроблення проекту землеустрою. Щодо твердження представника позивача про те, що земельна ділянка, на яку було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою відповідачу та земельна ділянка, на яку розробив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ФОП [PERSON] не співпадають, суд зазначає наступне. Відповідно до поданої [PERSON] заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та наказу Головного управління Держземагентства у Полтавській області №62-СГ\~ від 16.01.2015 року відповідачу було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої в адміністративних межах Чорбівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області без визначення меж такої земельної ділянки на місцевості. Таким чином, суд не бере до уваги аргумент представника позивача щодо того, що ФОП [PERSON] самовільно та незаконно розробив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, при цьому самостійно змінивши місце розташування та конфігурацію земельної ділянки. Також необхідно зазначити, що згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку формування спірної земельної ділянки відбулося на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 09 лютого 2020 року, розробленого ФОП [PERSON] . Однак з матеріалів поданого [PERSON] проекту землеустрою вбачається, що останній звернувся до ФОП [PERSON] із заявою про розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та між сторонами було укладено договір № 046-02/2020 від 10 лютого 2020 року. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, суд дійшов висновку, що рішення дванадцятої сесії восьмого скликання Білицької селищної ради №13.73 від 13.08.2021 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,9255 га з кадастровим номером 5321887500:00:006:0205 та передачу її у власність [PERSON] є законним і підстави для визнання його протиправним відсутні. Враховуючи, що судом прийнято рішення про відмову в задоволенні позову в частині визнання протиправним і скасування рішення, тому не підлягають задоволенню інші вимоги в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, які є похідними від вимоги, в задоволенні якої судом відмовлено.

Outcome: dismissed