Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

1.\~Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЛІТ ФІНАНС" (далі ТОВ "ФК"ЕЛІТ ФІНАНС"), за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Вариводи Д.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №71537, вчинений 22.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною, відповідно до якого пропоновано стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ "ФК"ЕЛІТ ФІНАНС", місцезнаходження: 03035, м. Київ, Солом`янська площа, буд. 2, код платника податків згідно з ЄДРПОУ 40340222, на підставі Договору факторингу № 3 від 20.09.2021 року, відступлено право вимоги за Кредитним договором № МТС-630229964 від 01.12.2014 року, укладеного між АТ "АЛЬФА-БАНК" та [PERSON] , та пропонується задовольнити вимоги ТОВ "ФК"ЕЛІТ ФІНАНС", стягнути з [PERSON] за період з 20.09.2021 року по 20.12.2021 року включно, суму у розмірі: - 48 322,60 (сорок вісім тисяч триста двадцять дві гривні 60 копійок) - заборгованість за тілом кредиту; - 0,00 (нуль гривень 00 копійок) - заборгованість за відсотками та комісією; - 0,00 (нуль гривень 00 копійок) - заборгованість за штрафними санкціями; - 50,00 (п`ятдесят) гривень 00 копійок - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 48 372,60 (сорок вісім тисяч триста сімдесят дві гривні 60 копійок); стягнути на її користь з відповідача судовий збір в сумі 1610,40 гривень. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд підготовчого судового засідання без її участі, позов просить задовольнити. Від відповідача ТОВ "ФК"ЕЛІТ ФІНАНС" надійшла заява про визнання позову, в якій повідомляється про визнання позову у частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Просять розгляд здійснювати за відсутності представників відповідача, повернути позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Варивода Д.В. в судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлялись. \~ \~ \~ \~Вивчивши та дослідивши докази по справі, приходить до наступних висновків. 15 серпня 2023 року на особистий номер позивачки [PERSON] надійшло повідомлення від АТ Райфайзен Банк про встановлення арешту на її пенсійних рахунок в сумі 53699,86 грн. Через мобільний додаток банку вона дізналася, що з її карткового рахунку вже було в повній мірі стягнуто її пенсію, та зазначено, що на рахунку мінус 43704,02 гривень. Через мобільний додаток Дія, вона дізналася 15 серпня 2023 року щодо неї відкрито виконавче провадження №68747306 приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Вариводою Д.В., щодо стягнення з неї заборгованості, про існування якої вона не знала. Перейшовши за посиланням до Автоматизованої системи виконавчих проваджень, за ідентифікатором доступу до виконавчого провадження №68747306, [PERSON] дізналася про існування Постанови приватного виконавця Вариводи Д.В. про відкриття виконавчого провадження від 21.02.2022, на підставі виконавчого напису Приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., вчиненого 22.12.2021 року за №71537, яким пропонується стягнути з [PERSON] , [INFO] , місце народження: невідомо, місце роботи: невідомо, зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС", місцезнаходження: 03035, м. Київ, Солом`янська площа, буд. 2, код платника податків згідно з ЄДРПОУ 40340222, якому АТ "АЛЬФА-БАНК", код платника податків згідно з ЄДРПОУ 23494714, на підставі Договору факторингу № 3 від 20.09.2021 року, відступлено право вимоги за Кредитним договором № МТС-630229964 від 01.12.2014 року, укладеного між АТ "АЛЬФА-БАНК" та [PERSON] . Пропонується задовольнити вимоги ТОВ "ФК"ЕЛІТ ФІНАНС", стягнути з [PERSON] за період з 20.09.2021 року по 20.12.2021 року включно, суму у розмірі: - 48 322,60 (сорок вісім тисяч триста двадцять дві гривні 60 копійок) - заборгованість за тілом кредиту; - 0,00 (нуль гривень 00 копійок) - заборгованість за відсотками та комісією; - 0,00 (нуль гривень 00 копійок) - заборгованість за штрафними санкціями; - 50,00 (п`ятдесят) гривень 00 копійок - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 48 372,60 (сорок вісім тисяч триста сімдесят дві гривні 60 копійок). Саме з цього моменту (15.08.2023 року - через додаток ДІЯ) [PERSON] довідалася про порушення свого права. Про існування виконавчого напису нотаріуса, що оскаржується, їй до цього часу не було відомо. Жодних документів з АТ «АЛЬФА-БАНК» [PERSON] не підписувала, кредитний договір № МТС-630229964 від 01.12.2014 року як у простій письмовій формі, так і нотаріально посвідчений, не укладала, жодних кредитних коштів не отримувала, з сумою боргу не згодна. Розмір заборгованості, визначений відповідачем у заяві про вчинення виконавчого напису, не є безспірний. [PERSON] не було повідомлено ні про відступлення прав вимоги, ні про звернення з заявою про вчинення виконавчого напису. Крім того, виконавчий напис вчинено із пропуском трирічного строку. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. порушено норми чинного законодавства щодо правил вчинення нотаріальних дій. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-ХП «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як на підставу вчинення виконавчого напису, нотаріус посилається на п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 р. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Таким чином, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року визнано незаконним та нечинним п. 2 Переліку, на який посилався приватний нотаріус при вчиненні спірного виконавчого напису нотаріусу. Оскаржений виконавчий напис, вчинений нотаріусом 22.12.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. За таких обставин, приватний нотаріус, не мав права вчиняти виконавчий напис на підставі пункту 2 Переліку, який визнано незаконним та не чинним на час вчинення нотаріальних дій. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Такі висновки викладені в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справа № 910/10374/17 Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, тому не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Відповідно до пп. 2.1 п. 2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). За нормою пп. 3.2, 3.5 п. З глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки, наданих ним доказів. Правову позицію з цього питання з аналогічними висновками висловлено Верховним Судом України у Постанові від 23.01.2018 року у справі № 310/9293/15, яка в силу Закону є обов`язковою до застосування цій справі, оскільки мають місце аналогічні по своїй суті фактичні обставини справи та відповідно правовідносини. З виконавчого напису №71537 від 22.12.2021 року та приєднаних до нього документів вбачається, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував, що в супереч переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 для одержання виконавчого напису подано не нотаріально посвідчену угоду, та не перевірив, факти наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, не врахував, що наданий кредитний договір № МТС-630229964 від 01.12.2014\~року,\~вчинений більш\~ніж 7\~(сім)\~років до\~звернення стягувана,\~що,\~крім іншого,\~свідчить також\~про пропущення\~всіх строків\~давності, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» про безспірність заборгованості, розрахунок заборгованості, розмір невиконання зобов`язань за кредитним договором у виконавчому написі зроблено відповідачем одноособово відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором, підписаного представником стягувачем. При цьому надана виписка не може бути визнана документом, що підтверджує безспірність заборгованості боржника, оскільки з неї не можливо визначити, за який період проводиться стягнення, строки його погашення, не враховано, не подано документів, що [PERSON] була повідомлена про зміну сторони стягувача, так само як не подано претензій згідно якої стягувач вимагав би від боржника дострокового виконання зобов`язання, не відображено руху коштів на рахунку боржника, не вказано, які суми були нараховані у цей період, у самому виконавчому написі відображені односторонні арифметичні розрахунки із зазначенням, що стягнення 48322,60 заборгованості за тілом кредиту проводиться за період з 20.09.2021 по 20.12.2021, тобто в межах трьох місяців, при цьому зазначається, що заборгованість виникла за кредитним договором - 01.12.2014 (більш ніж за сім років до періоду нарахування), що не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» до [PERSON] . До [PERSON] не надходили жодні вимоги про погашення заборгованості у зазначеному розмірі, тому не відомими є підстави визнання нотаріусом кредитного боргу безспірним, так само не повідомлялася про зміну сторони стягувача. [PERSON] є пенсіонером за віком, єдиним джерелом її доходу є пенсія, яку вона отримує на картковий рахунок, всі кошти списані внаслідок дій нотаріуса та приватного виконавця. Порушені права позивачки підлягають поновленню шляхом задоволення позовних вимог в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 вищезазначеного Кодексу в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 82 цього ж Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності таких обставин та добровільності їх визнання. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету. На підставі наведеного,

Outcome: approved