Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Запорізької міської ради по Комунарському району, відповідно до якого просить суд: - зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] ; - визначити [PERSON] способи та порядок участі у спілкуванні та вихованні сина [PERSON] , [INFO] , за наступним графіком побачень з дитиною: - безперешкодні зустрічі з дитиною без участі матері за місцем проживання батька ( [ADDRESS] ) у парках, на дитячих майданчиках, дитячих торгово-розважальних центрах, цирку, театрі, кіно\~кожного вівторка та четверга з 15-00 год. до 19-00 год. - безперешкодні зустрічі з дитиною без участі матері за місцем проживання батька ( [ADDRESS] ) два рази на місяць з ночівлею у першу та третю суботу з 12-00 по 19-00 год. неділі; - безперешкодний відпочинок дитини разом із батьком протягом 15 днів влітку та взимку для сумісного відпочинку та оздоровлення дитини; - особисте спілкування за допомогою мобільного телефону, а також з використанням інтернет-технологій (Telegram, Viber, WhatsApp) у будь-який день тижня з 09-00 год. по 21-00 хв. з дотриманням режиму дня дитини; - безперешкодна участь у спілкуванні дня народження сина\~кожного року 23 липня з 10-00 год. до 22-00 год. - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 23.09.2016 року, між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Восени 2021 року у сім`ї почали виникати непорозуміння, спільне проживання було припинено. Відповідач забрала дитину та переїхала до квартири свого батька за адресою: [ADDRESS] . Незважаючи на добровільне утримання дитини, [PERSON] звернулась до суду із позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини. Позивач зазначає, що з моменту переїзду, [PERSON] почала створювати [PERSON] перешкоди у спілкуванні із дитиною, у зв`язку із чим позивач позбавлений змоги спілкуватись із сином та приймати участь у його вихованні. 05 березня 2023 року у вихідний день [PERSON] з`явився за місцем проживання дитини намагаючись побачити сина, натомість Відповідачка не відповідала на його дзвінки та смс-повідомлення, двері не відчинила. Будь-які обставини, які б свідчили про негативну поведінку [PERSON] відносно дитини відсутні. Позивач працює у КП «Міжнародний аеропорт Запоріжжя». Відповідно до характеристики виданої КП «Міжнародний аеропорт Запоріжжя». За місцем роботи та місцем проживанням характеризується позитивно. У зв`язку із чим, позивач вимушений звернутися до суду із даною позовною заявою про встановлення графіку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Ухвалою суду від 22.03.2023 року цивільну справу\~за вказаною позовною\~заявою,\~прийнято до\~ провадження судді Варнавської Л.О. Розгляд справи вирішено проводити у порядку загального позовного провадження. 26.04.2023 року у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 12.05.2023 року представником відповідача адвокатом Мазур О.С. надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить суд: визвати поважними причини пропуску строку на подання відзиву та доказів та поновити такий строк; позов задовольнити частково, встановити наступний порядок участі батька [PERSON] у спілкуванні та вихованні малолітнього сина [PERSON] : - щотижнево у вихідний день кожну суботу (або кожну неділю) з 10:00 години до 13:00 години в присутності матері (якщо так забажає дитина) з урахуванням режиму дня та навчання, стану здоров`я сина та його бажання; - щорічно взимку\~або влітку\~протягом семи\~днів на\~канікулах з\~врахуванням бажання\~дитини спільний\~відпочинок дитини\~та батька\~м умовами\~своєчасного письмового\~повідомлення матері\~про наміри\~відпочинку місця\~перебування дитини,\~у разі\~встановлення тісного\~психологічного контакту\~дитини з\~батьком та\~прихильності до\~батька. В частині позовних вимог про усунення перешкод позивачу у спілкуванні та участі вихованні сина та встановлення графіку зустрічей із ночівлею - відмовити. Відзив обґрунтований\~тим,\~що доводи\~позивача є\~надуманими та\~такими,\~що не\~відповідають обставинам\~справи. Відповідач не\~заперечує проти\~налагодження контакту\~дитини з\~батьком,\~разом з\~тим,\~вважає,\~що таке\~спілкування має\~відповідати інтересам\~дитини,\~а не\~шкодити її\~морально -\~психологічному стану\~та здоров`ю.\~Так,\~семирічний син\~сторін не\~бажає стикуватися\~з батьком\~наодинці,\~почуває себе\~скуто та\~некомфортно і\~хотів би,\~щоб мати\~була присутньою\~на їх\~зустрічах.\~При цьому\~відповідачка не\~має впливу\~на ставлення\~дитиня до\~батька та\~не намагається\~на це\~вплинути. Позивач рік не цікавився життям дитини, навіть не привітав з днем народження. А проявив цікавість до дитини лише після того, як з нього рішенням суду були стягнуті аліменти. Оскільки Позивач\~не спілкувався\~з сином\~на протязі\~року,\~дитина відвикла\~зовсім від\~батька і\~не бажає\~йти на\~контакт.\~Вважаємо,\~що це\~відбувається,\~бо син\~не відчуває\~в батькові\~щирої,\~емоційно відкритої\~поведінки стосовно\~нього. Отже, між батьком та дитиною існують психоемоційні перешкоди у спілкуванні, які виникли з врахуванням віку дитини через те, що дитина тривалий час знаходиться в близькому контакті з матір`ю, це поступово віддалило її від батька. Позивач не\~надав жодних\~доказів,\~які б\~свідчили про\~наявність перешкод\~з боку\~матері на\~спілкування батька\~із дитиною. Дитина не завжди має бажання та можливість гуляти, через свій графік навчання та дозвілля. Так, у сина кожного дня дистанційне навчання з 8.00 ранку до 13.00. Після чого дитина відпочиває і робить домашнє завдання. Тричі на тижні заняття боксом: понеділок, середа, п`ятниця з 16.00 до 18.00. О 21 годині ввечері дитина лягає спати. За висновком\~психолога-психоаналітика\~Запорізької обласної\~громадської організації\~«Об`єднання психологів\~та психоаналітиків\~«ВЗАЄМОДІЯ» щодо\~психологічного дослідження\~малолітнього [PERSON] ,\~2015\~р.н.,\~вих.\~№19\~від 11.05.2023\~індивідуальний (емоційно-вольовий,\~психічний,\~інтелектуальний)\~розвиток дитини\~відповідає віковій\~нормі для\~дітей даного\~віку.\~ [PERSON] \~самостійно,\~послідовно і\~усвідомлено описував\~події,\~обставини (факти),\~які відбувалися\~в його\~житті,\~висловлював власну\~думку (оцінку)\~щодо дій,\~подій,\~обставин (фактів),\~а також,\~щодо людей,\~з якими\~вони пов`язані. На момент даного дослідження відношення дитини до батька визначається невизначеністю та емоційною напругою, як до людини, з якою він мало знайомий, у зв`язку з цим та враховуючи той факт, що дитина не бачилась з батьком рік, зустрічаюсь наодинці з батьком дитина може відчувати напруженість та дискомфорт. Під час проведення психологічного дослідження дитина демонструвала глибокий зв`язок та особисту прихильність до матері. Проживання з матір`ю відповідає інтересам дитини, але в той же чає слід не заважати зустрічам з батьком за бажанням та згодою обох (батька та дитини). [PERSON] ідентифікує [PERSON] як свого батька, але в результаті проведеного психологічного дослідження констатується відсутність прихильності та ефективної взаємодії з дитиною з боку батька. Рекомендовано спілкування батька з дитиною проводити за бажанням дитини та в умовах, які вибирає сама дитина, бути безпечним для емоційного стану дитини. За бажанням дитини зустрічі можуть проходити у супроводі матері. Бажано зберігати принцип поступовості, збільшуючи кількість часу, який дитина разом з батьком проводить поза межами звичайного оточення. Залишати за місцем проживання батька з ночівлею можливо після встановлення більш тісного психоемоційного контакту між батьком та дитиною. 30.05.2023 року представником позивача адвокатом Сімонець Є.О. на адресу суду надано відповідь на відзив відповідно до посилання на те, що батько дитини не цікавився сином майже протягом одного року не відповідає дійсності, адже саме Відповідачка всіляко намагалась обмежити спілкування дитини із батьком не відповідаючи на телефонні дзвінки, не відкриваючи двері за місцем проживання. В підтвердження зазначених обставин Позивачем надавались відповідні скріншоти листування Відповідачки і Позивача, із яких чітко вбачається, що саме мати дитини створює перешкоди у спілкуванні батька із сином, тим самим травмуючи хлопчика, який в силу свого віку є залежним від матері із якою він проживає. Окрім того, Позивачем надавалась до позову копія відповіді на адвокатський запит відділу поліції №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області із якої вбачається, що мати дитини обмежує спілкування батька із сином. Саме через дії Відповідачки, які призводять до психологічного травмування дитини за умови яких, дитина могла відвикнути від батька, Позивач вимушений був звернутись до суду за захистом прав як своїх, так і дитини. Окрім того, підтвердити факт перешкоджання спілкуванню Позивача із сином, може його рідний брат - [PERSON] , який неодноразово був свідком того, що Відповідач не дає за жодних обставин бачитись батькові із сином, не відповідає на телефонні дзвінки від Позивача, не відкриває двері за місцем проживання. Позивач зазначає, що звернувся до суду для встановлення графіку спілкуванні та участі у вихованні сина, маючи рівні права та обов`язки із матір`ю дитини. Позивач не позбавлений можливості робити домашнє завдання із дитиною, відводити та забирати його зі спортивних секцій, а також проводити спільні вихідні із сином протягом яких дитина не проходить дистанційне навчання. Позивач вважає, що висновок складений головою правління ЗОГО ОПП «Взаємодія» психологом - психоаналітикинею Іриною Куратченко, яка не є судовим експертом за даною спеціалізацією не може бути належним та допустимим доказом у справі. Жодних доказів, які б підтверджували компетентність саме у дитячій психології, або компетентність у складанні висновків за результатами обстеження до висновку не надано. Окрім того, висновок психолога - психоаналітикині [PERSON] , якою Відповідач обґрунтовує побачення дитини із батьком у присутності матері, складений зі слів Позивачки та не може вважатися належним та допустимим доказом, адже під час дослідження психологом не забезпечено присутності батька дитини та не проведено спілкування із ними та з дитиною, що свідчить про необ`єктивність та односторонність висновку. Позивач вважає, що доводи Відповідачки щодо необхідності побачення Позивача із дитиною тільки в присутності матері є необґрунтованими з огляду на тривалий конфлікт та неприязні стосунки між сторонами. Позивач вважає, що спілкування дитини із батьком без присутності матері, забезпечить можливість вільно і без створення стресової та напруженої ситуації для дитини спілкуватися Позивачем. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] підтримали вимоги позову з підстав викладених в ньому та у відповіді на відзив на позовну заяву, просили суд задовольнити вимоги, усунути перешкоди у спілкуванні батька із дитиною та встановити графік участі батька у виховані та спілкування з дитиною, врахувати висновок органу опіки та піклування та наполягали на тому, щоб суд надав можливість залишати дитину на ночівлю у батька в заявлені у позові дні. Щодо адаптаційного періоду під час якого батько буде бачитись із дитиною у присутності матері, не заперечують. Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні частково заперечували проти позову, надали пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. Вважають, що жодних перешкод у спілкуванні дитини із батьком немає, просили суд частково задовольнити позов та встановити порядок участі батька у спілкуванні та виховані дитини, який був запропонований ними у відзиві на позовну заяву. Представник органу опіки та піклування Петренко Г.Ф. у судовому засіданні зазначила, що органом опіки та піклування було проведено обстеження житлових умов де проживає дитина, спілкувались із дитиною. Умови проживання добрі, трикімнатна квартира із сучасним ремонтом, мебльована, наявна побутова техніка, у дитини є окреме ліжко у кімнаті із матір`ю, є письмовий стіл, засоби для навчання та розвитку дитини, її відпочинку. Під час обстеження вдома були бабся, дідусь мати та дитина. Дитина має більшу прихильність до дідуся, оскільки він допомагає йому із навчанням, водить його до гуртків та секцій, гуляє із ним, інколи це робить мати із бабусею. Дитина доглянута, охайна, розвинена за віком. Щодо спілкування із батьком він не проти, відзивається за нього добре і бажає із ним спілкуватись. На питання щодо ночівлі його у батька дитина зазначила, що не хоче, проте чому пояснити не зміг, просто не хоче. Також під час бесіди було зазначено, що сам він із батьком гуляти не хоче, хоче удвох, проте [PERSON] не зазначив що присутньою повинна бути мати. [PERSON] зазначив, що коли мама із татом сварились, тато сказав, що забере його від мами і він боїться саме цього, проте чи то було почуто дитиною, чи йому сказали у родині не зрозуміло. Спілкування із дитиною було у присутності дорослих, здебільшого матері. На всі «гострі» питання дитина дивилась на матір. Без участі дорослих із дитиною не спілкувались. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначив, що позивач [PERSON] його рідним братом. [PERSON] проживав із ними з 2016 року по 2021 рік. Проживали в одному дворі в одному будинку. У всіх були різні кімнати. Спочатку проживали всі разом у будинку, потім [PERSON] та [PERSON] почали сваритись, і [PERSON] із дитиною почала жити у хатинці. [PERSON] жив то у будинку, то у хатинці. Так було десь з пів року, потім [PERSON] переїхала на [PERSON] . З весни 2021 року вони перестали разом проживати. У дитини з батьком [PERSON] були ідеальні відносини. Поки вони проживали всі разом, батько приділяв дитині увагу, займався ним, їздив на прогулянки. Свідок також багато часу проводив із [PERSON] , більше ніж бабусі та дідусь. За ці 2 роки [PERSON] з сином спочатку часто бачився, проте лише на вулиці. Після початку війни він не зустрічався із сином, окрім того випадку, коли зустріли їх випадково. Намір бачитись із сином [PERSON] мав завжди. Інколи чув особисто як [PERSON] спілкується із [PERSON] , та просить про зустрічі із дитиною, проте вона їх постійно переносить. Дещо знає зі слів позивача [PERSON] . Свідок також зазначив, що він разом із [PERSON] неодноразово приїжджали до [PERSON] з [PERSON] , вона чинить перешкоди у спілкуванні та побаченнях із дитиною. Домофон не працює, на дзвінки не відповідає. Так було неодноразово. Могли у дворі простояти і час, і два, інколи і пів дня. Вони перебуваючи вдома, не відчиняли двері. Був випадок коли він із позивачем зустріли [PERSON] та [PERSON] на вулиці, вони йшли із магазину, дитина була рада їх бачити. Проте [PERSON] почала його смикати щоб вони вже йшли бо вони зайняті. [PERSON] пише повідомлення [PERSON] щодо зустрічей із дитиною, вона їх може по декілька днів не читати, і коли він домовляється про конкретний час, вона може повідомити що у них не виходить. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що відповідач [PERSON] є її донькою. Позивач [PERSON] не визнавав сина [PERSON] , лише після досягнення дитиною 1,2 року, позивач визнав себе батьком дитини почав визнавати дитину. Потім [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюбу, [PERSON] усиновив дитину, вони почали проживати разом по [ADDRESS] [PERSON] туди ніколи не пускали, тому як вони там жили свідок не знає, хоча зять часто був у них вдома, на вихідні приїздили, дитину залишали доглянути. Потім [PERSON] із [PERSON] посварились, з яких підстав свідок не знає. [PERSON] їх покинув, і [PERSON] з [PERSON] переїхали до них і по цей час проживає разом із ними (батьками). Це сталось перед початком війни. [PERSON] дитину бачив останній раз приблизно 1-1,5 тижні тому. Донька розповідала, що [PERSON] телефонує, пропонує піти погуляти, вони йдуть. До звернення із позовом до суду [PERSON] не бачили і не чули десь приблизно 1,5 роки. Із дитиною він також не контактував. Про спроби побачитись із дитиною свідок нічого не знає. Також про те, що до них приїздила поліція [PERSON] дізналась із позову. Зазначає, що то був вихідний день, вони були вдома, ніхто до них не приїздив. До матери дитина відноситься дуже добре, дитина фактично більше часу проводить із матір`ю. З батьком дитина спілкується лише коли він приходить із ним гуляти. Будь-яких спроб зателефонувати батьку або із ним побачитись, дитина самостійно не виявляла. Також [PERSON] зазначила, що їй нічого не відомо, що [PERSON] будь-яким чином здійснює перешкоди у спілкуваннях та побаченнях [PERSON] із сином. Від дитини не чула про негативне відношення його батька до нього, на поведінку батька дитина бабусі не скаржилась. Суд, вислухавши думку учасників процесу, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.11). Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.02.2023 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.01.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Сторони проживають окремо. Відповідно до характеристики КП «Міжнародний аеропорт Запоріжжя» [PERSON] працює в КП «Міжнародний аеропорт Запоріжжя» з 14.11.2006 р. на посаді водія. Характеризується з позитивного боку (а.с.17). В журналі єдиного обліку за №3663 від 05.03.2023 р. за повідомленням від оператора 102 зареєстроване звернення [PERSON] про те, що дружина не дає бачитись із дитиною по [ADDRESS] (а.с.20). Згідно відповіді Запорізької гімназії №84 вих.№01-13/49 від 10.03.2023 [PERSON] здобував освіту в цьому навчальному закладі з 01.09.2021 р. по 04.01.2022 р. З пояснювальної класного керівника слідує, що мати [PERSON] , [PERSON] відвідувала батьківські збори, спілкувалась з класним керівником. Батько за запитом керівника закладу освіти був присутній на бесіді з адміністрацією (а.с.22). Зі скріншотів переписки сторін в месенджері «Вайбер» судом встановлено, що позивачем перед позивачкою ставиться питання про зустрічі з сином, яке залишено без відповіді. Проте встановити дату цієї переписки з наданих скріншотів неможливо. (а.с.23-29). З акту обстеження умов проживання від 24.04.2023 судом встановлено, що [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] . Будинок складається з трьох кімнат. Для виховання та розвитку дитини створені належні умови: є окрема ізольована кімната, в наявності окреме спальне ліжко, стіл та стілець для навчання. Шафа з речами, іграшки, тумба (а.с.42). Суд не приймає в якості доказів висновок спеціаліста за результатами психологічного дослідження Запорізької обласної громадської організації «Об`єднання психологів та психоаналітиків «Взаємодія» вих. №19 від 11.05.2023 р., оскільки суду не надані копії диплому та документів, що підтверджують кваліфікацію фахівця, який проводив дослідження. З матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами виник відносно усунення перешкод у спілкуванні батька з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини. Самостійно і добровільно сторони не можуть визначитися із спільною участю у вихованні спільної дитини, а тому порушено питання про участь у вихованні та вільному спілкуванні з їх малолітньою дитиною батька, який мешкає окремо від дитини. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою\~статті 5 СК України\~передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд із такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною, контакт з дитиною тощо. Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У частині першій статті 9 зазначеної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У відповідності до статті 5 Протоколу № 7 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою\~статті 7 СК України\~сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. У відповідності до частини другої\~статті 54 СК України\~усі найважливіші питання життя сім`ї мають вирішуватися подружжям спільно, на засадах рівності. Дружина, чоловік мають право противитися усуненню їх від вирішення питань життя сім`ї. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина\~має право\~на рівень\~життя,\~достатній для\~її фізичного,\~інтелектуального,\~морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя\~статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі\~статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини (стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до\~статті 153 СК України\~мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 157 СК України\~передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно з положеннями частини першої та другої\~статті 159 СК України\~якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Як встановлено судом, та підтверджено показами свідків, обоє батьків належно ставляться до батьківських обов`язків, створили умови для проживання, виховання і розвитку малолітнього [PERSON] , 2015 року народження, дитина доглянута і матеріально забезпечена, що підтверджується актами обстеження умов проживання [PERSON] та [PERSON] . Приймаючи рішення в інтересах дитини суд має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками. Відповідно до частини четвертої і п`ятої\~статті 19 СК України\~при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Між сторонами справи - батьками малолітнього [PERSON] , 2015 року народження, існує спір щодо участі батька у вихованні сина, який не вдалося вирішити у позасудовому порядку. Орган опіки та піклування, з урахуванням одержаних відомостей при обстеженні умов проживання дитини, її батьків та їх соціально-психологічних характеристик, запропонував графік побачень позивача зі своїм сином. Враховуючи думку\~батьків,\~члени комісії\~з питань\~захисту прав\~дитини,\~в інтересах\~малолітнього та\~

Outcome: partial