Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 521\~739, 38 грн. за використання земельної ділянки комунальної власності м. Харкова, площею 0,3791 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер - 6310136900:04:001:0053 за період з 01.10.2019 року по 31.05.2021 рік, а також просить стягнути з відповідача на свою користь судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 7\~826, 09 грн.. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що Харківською міською радою, відповідно до положень ст. 189 Земельного Кодексу України, здійснено заходи самоврядного контролю з питань використання та охорони земель територіальної громади міста Харкова, додержання вимог земельного законодавства. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.06.2021 № 263293473 право власності на нежитлові буд літ. «А-2» площею 554,6 кв. м., літ. «К-1» площею 16,9 кв.м., літ. «Г-1» площею 98,7 кв.м., літ. «Б-1» площею 1200,7 кв.м. по [ADDRESS] зареєстроване з 06.07.2016 за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 05.07.2016 № 3233. Здійсненими заходами самоврядного контролю встановлено, що на сформованій земельній ділянці площею 0,3791 га з кадастровим номером 6310136900:04:001:0053 по [ADDRESS] розташовані нежитлові будівлі літ. «А-2», «Б-1», «Г-1», право власності на які зареєстровано за [PERSON] . Вказана земельна ділянка частково огороджена, використовується з 01.10.2019 по теперішній час [PERSON] для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель літ. «А-2», «Б-1», «Г-1». Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земель ділянку від 26.03.2021 № HB-0006575692921 земельна ділянка площ 0,3791 га по [ADDRESS] (кадастровий номер 6310136900:04:001:0053) знаходиться у комунальній власності. Крім того, позивач вказує, що період, за який останній звертається з вимогою про стягнення за користування [PERSON] земельною ділянкою комунальної власності є період з 01.10.2019 по 31.05.2021, проте, стягнення проводиться за 19 місяців, оскільки за березень місяць 2020 року нарахування безпідставно збережених коштів міською радою не здійснюється з огляду на приписи Закону України від 02.04.2020 року № 540 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв?язку з поширенням коронавірусної хвороби», відповідно до положень якого плата за заемлю не нараховується та не сплачується за період з 1 березня по 31 березня 2020 року. Розрахунок розміру безпідставно збережених [PERSON] коштів у розмірі орендної плати у період з 01.10.2019 по 31.05.2021 здійснювався Харківською міською радою на підставі витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 0,3791 га з кадастровим номером 6310136900:04:001:0053 по [ADDRESS] від 24.06.2019 № 1043/0/45-19, від 26.03.2021 № 1792, виданих Відділом у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області. Відповідно до інформації Головного управління ДІС у Харківській області від 06.05.2021 № 10626/5/20-40-24-15-17 ITC «Податковий борг» [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER] ) зареєстрований, як платник земельного податку з фізичних осіб з 06.07.2016 за нежитлові приміщення загальною площею 0, 1666 га, нежитлової будівлі, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Згідно з інтегрованою карткою платника [PERSON] по платежу «Земельний податок з фізичних осіб» обліковуються дані: За період з 01.01.2019 по 31.12.2019 нараховано - 96 598, 73 грн., сплачено - 0 грн. Згідно ТС «Податковий борг» інформація щодо сплати земельного податку та/або орендної плати з фізичних осіб [PERSON] за користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] за період з 01.01.2020 по 31.03.2021 відсутня. Станом на 26.04.2021 заборгованість по платежу «Земельний податок з фізичних осіб» складає 96 598,73 грн. Посилаючись на вказані обставини позивач просить стягнути виниклу заборгованість з\~\~відповідача, а також стягнути понесені позивачем судові витрати. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.05.2023 року цивільна справа за позовною заявою Харківської міської ради до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів прийнято до провадження судді Комінтернівського районного суду м. Харкова Маньковської О.О. Представник позивача подав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подавав, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлені про місце і час судового засідання, суд за згодою представника позивача розглядає справу у відсутності відповідачів та згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. З матеріалів справи встановлено, що відповідачу на праві приватної власності належать нежитлові будівлі: літ. «А-2» площею 554,6 кв. м., літ. «К-1» площею 16,9 кв.м., літ. «Г-1» площею 98,7 кв.м., літ. «Б-1» площею 1200,7 кв.м. по [ADDRESS] (а.с.21-22). Відповідно до листа ГУ ДПС у Харківській області № 10626/5/20-40-24-15-17 від 06.05.2021 року [PERSON] зареєстрований як платник земельного податку за земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , та станом на 26.04.2021 року заборгованість по платежу «Земельний податок з фізичних осіб» складає 96 598,73 грн., за період з 01.01.2019 31.12.2019 р. сплачено 0,00 грн. (а.с.31). З Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № 3В-9805146012019 від 19.06.2019 року земельна ділянка, площею 0,3791 га, за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 6310136900:04:001:0053, є комунальною власністю, має цільове призначення 11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, категорія земель: землі промисловості, транспорту, зв`язку енергетики, оборони та іншого призначення, для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель літ. «А-2», літ. «Б-1», літ. «Г-1» (виробничого призначення) (а.с.23). Крім того, з акту обстеження земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер: 6310136900:04:001:0053 від 26.05.2021 року вбачається, що [PERSON] з 01.10.2019 по теперішній час використовує земельну ділянку площею 0,3791 га, кадастровий номер: 6310136900:04:001:0053 по [ADDRESS] без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до ст.ст. 125, 126 Земельного Кодексу України. Також, обстеженням встановлено, що на вищевказаній земельній ділянці розташовані три нежитлові будівлі літ. «А-2», «Г-1», «Б-1» право власності на які зареєстровані за [PERSON] , та використовуються останнім для експлуатації та обслуговування вказаних нежитлових приміщень (а.с.27-28). Згідно розрахунків сум безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки комунальної форми власності на території м. Харкова з порушенням вимог законодавства, безпідставно збережені кошти [PERSON] у розмірі орендної плати за період з 01.10.2019 по 31.12.2019 р. складає 47134,26 грн., з 01.01.2020 по 31.12.2020 р. складає 326291,02 грн., з 01.01.2021 по 31.05.2021 р. складає 148314,10 грн. ( а.с. 24-26). Враховуючи вищенаведене, [PERSON] у період з 01.10.2019 року по 31.05.2021 року не сплачував за користування земельною ділянкою по [ADDRESS] плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберіг за рахунок Харківської міської ради, як власник земельної ділянки, за вказаною адресою майно - грошові кошти у розмірі орендної плати в розмірі 521739,38 грн. За приписами статті 2 Закону України "Про місцеве самоврядування", місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. В силу частин 3, 5 статті 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Згідно зі статтями 13, 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Земля та її надра є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого право власності здійснюють органи державної влади і місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України і законами України. Відповідно до положень Конституції України право комунальної власності територіальної громади захищається державою на рівних умовах з правом власності інших суб`єктів. Кожне порушення закону під час використання земельної ділянки є порушенням інтересів держави. Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] , набувши право власності на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці комунальної форми власності, належним чином у встановленому законодавством порядку не оформив речового права на вказану земельну ділянку. Таким чином, підставами для звернення із вказаним позовом стало порушення інтересів держави в особі територіальної громади у сфері використання земель, бездіяльність Харківської міської ради, як органу, уповноваженого на виконання відповідних функцій у даних правовідносинах щодо вжиття заходів до стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у вигляді несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою. Згідно зі статтею 125 ЗК України право власності, право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Встановлено, що відповідач правомірно володіє нерухомим майном за адресою: [ADDRESS] , яке зареєстроване за ним на підставі свідоцтва про право на спадщину № 3233 від 05.07.2016 року, яке знаходиться на спірній земельній ділянці. З моменту виникнення права власності на вказане нерухоме майно у відповідача виник обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, яка знаходиться під нежитловою будівлею, проте речові права відповідачем на земельну ділянку не зареєстровано. За змістом статті 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно зі статтею 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (підпункт14.1.147пункту14.1статті14 ПК України). Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1статті 14 ПК України). Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України. За змістом положень глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Частиною першою статті 93 та статтею 125 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. Землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини 1статті 96 цього Кодексу). Згідно із частиною першою статті 120 ЗК України та частиною першою статті 377 ЦК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентується ЗК України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 ЗК України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт «е» частини першої статті 141 ЗК України). Отже, за змістом вказаних положень виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на приписи частини другої статті 120 ЗК України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України. (постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17, від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17). Суд приходить до висновку про те, що правова підстава для набуття (збереження) майна - земельної ділянки по [ADDRESS] у відповідача відсутня, у зв`язку із чим у Харківської міської ради правомірно виникло право на стягнення коштів, отриманих безпідставно, як суми, яку мав би отримати місцевий бюджет. Крім того, суд погоджується з розрахунком розміру безпідставно збережених [PERSON] коштів у розмірі орендної плати у період з 01.10.2019 по 31.05.2021, який наданий позивачем та здійснювався Харківською міською радою на підставі витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 0,3791 га з кадастровим номером 6310136900:04:001:0053 по [ADDRESS] від 24.06.2019 № 1043/0/45-19, від 26.03.2021 № 1792, виданих Відділом у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області. Визначаючи суму, яка підлягає стягненню, позивач взяв до уваги акт обстеження, визначення меж, площі та конфігурації спірної земельної ділянки від 26.05.2021 року, та вирахували цю суму шляхом множення вартості одного квадратного метру спірної земельної ділянки (відповідно до проведеної та затвердженої нормативно-грошової оцінки земель м. Харкова станом на рік розрахунку) на всю площу земельної ділянки, що використовується [PERSON] , а також на розмір ставки орендної плати за земельну. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з положеннями ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.\~\~Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки. Отже, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 521739,38 грн є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved