Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом і просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 25 серпня 2020 року, який було вчинено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Гораєм Олегом Станіславовичем, за реєстровим номером 20290, де вказано, що [PERSON] є боржником за кредитним договором 0.034.50.1118.ФО_К від 23.11.2018, який укладений між ним та АТ «Юнекс Банк», за яким складає 26059,67 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 16524,72 грн, прострочена заборгованість за комісією 7235,80 грн, прострочена заборгованість за несплаченими відсотками 1699,15 грн, строкова заборгованість за штрафами і пенями 0,00 грн, за вчинення виконавчого напису 600,00 грн; стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати в сумі 1610,40 грн. Позиція позивача. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у листопаді 2020 року, отримавши заробітну плату у зменшеному розмірі, дізнався про те, що відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. було відкрито виконавче провадження щодо стягнення з нього на користь відповідача АТ «Юнекс Банк» заборгованості у загальному розмірі 26059,67 грн. Ознайомившись із матеріалами виконавчого провадження, йому стало відомо, що 25.08.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. було вчинено виконавчий напис, згідно якого він є боржником за кредитним договором 0.034.50.1118.ФО_К від 23.11.2018, укладеного між ним та АТ «Юнекс Банк», за яким загальна сума нібито існуючої заборгованості складає 26059,67 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 16524,72 грн, прострочена заборгованість за комісією 7235,80 грн, прострочена заборгованість за несплаченими відсотками 1699,15 грн, строкова заборгованість за штрафами і пенями 0,00 грн, за вчинення виконавчого напису 600,00 грн. З вказаною сумою заборгованості категорично не погоджується, вважає її необґрунтованою та надуманою, а виконавчий напис таким, що вчинений з грубими порушеннями порядку вчинення, а саме, нотаріус не перевірив факту наявності спору щодо заборгованості, порядку нарахування відсотків, не надано виписок по його рахунку у банку, період нарахування нібито існуючої заборгованості є спірним, не надано розрахунку заборгованості. Також вважає, що виконавчий напис нотаріуса вчинений на не передбаченому Переліком, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, борговому документі кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений. Порушення нотаріусом вказаних вимог є підставою визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню в судовому порядку, тому позивач і звернувся до суду з даним позовом. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 24.05.2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження з обов`язковим проведенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 25.05.2023 року за заявою позивача забезпечено позов шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяною Петрівною за виконавчим написом №20290 від 25 серпня 2020 року, вчиненим приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором 0.034.50.1118.ФО_К від 23 листопада 2018 року у сумі 26059.67 грн. Ухвалою суду від 07.07.2023 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті цивільну справу. В судове засідання позивач не з`явився, направив до суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути без його участі (а.с.28, 52). Відповідач та інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про час і місце слухання справи (а.с.47, 48, 50), своїх представників у судове засідання не направили без пояснення причин, що, за умови належного повідомлення останніх про судовий розгляд, не є перешкодою для розгляду справи по суті. У зв`язку з неявкою сторін у суд фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося на підставі приписів ч.2 ст.247 ЦПК України. Судом були досліджені наступні письмові докази: -копія виконавчого напису, вчиненого 25.08.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. за №20290, згідно якого на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 р. №1172, про звернення стягнення з позивача, який є боржником за Кредитним договором 0.034.50.1118.ФО_К від 23.11.2018, який укладений між позивачем та відповідачем АТ «Юнекс Банк». Строк платежу за Кредитним договором 0.034.50.1118.ФО_К від 23.11.2018 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період 23 листопада 2018 року по 18 червня 2020 року. Сума заборгованості складає 25459,67 грн, в тому числі, прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 16524,72 грн, прострочена заборгованість за комісією становить 7235,80 грн, прострочена заборгованість за несплаченими відсотками 1699,15 грн, за вчинення виконавчого напису 600,00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню -26059,67 грн (а.с.9); -копія простого письмового кредитного договору №0.034.50.1118.ФО_К від 23.11.2018, укладеного 26 листопада 2018 року між позивачем, як Позичальником, та відповідачем, як Банком, згідно якого Банк надає Позичальнику кредит у сумі 22000,00 грн терміном користування до 23 листопада 2021 року, а Позичальник зобов`язується повернути отримані кредитні кошти, сплатити комісії, нараховані проценти за користування кредитом та інші платежі в порядку та строки на умовах, передбачених цим Договором, а також виконати інші умови цього Договору (а.с.7-10). -копія заяви відповідача від 15.10.2020 року до приватного виконавця Чупис Т.П. про примусове виконання рішення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Горая О.С. №20290 від 25.08.2020 року (а.с.11); -копія постанови про відкриття виконавчого провадження №63393603, винесеної 23.10.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. на підставі виконавчого напису №20290 від 25.08.2020 року (а.с.13); -копія постанови про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження №63393603, винесена приватним виконавцем Чупис Т.П. 23.10.2020 року (а.с.16); -копія постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, винесену 16.11.2020 року приватним виконавцем Чупис Т.П. у зведеному виконавчому провадженні №6397984 (а.с.15); Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, оскільки право позивача є порушеним, а тому підлягає захисту в судовому порядку. Судом встановлено, що 23.11.2018 року між позивачем і відповідачем укладено кредитний договір №0.034.50.1118.ФО_К від 23.11.2018, згідно якого відповідач надає позивачу кредит у сумі 22000,00 грн терміном користування до 23 листопада 2021 року, а Позичальник зобов`язується повернути отримані кредитні кошти, сплатити інші платежі в порядку та строки на умовах, передбачених цим договором. Вказаний кредитний договір нотаріально не посвідчувався. 25.08.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис №20290 про звернення стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором №0.034.50.1118.ФО_К від 23.11.2018 року за період з 23 листопада 2018 року по 18 червня 2020 року в загальній сумі 25459,67 грн, з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 16524,72 грн, прострочена заборгованість за комісією становить 7235,80 грн, прострочена заборгованість за несплаченими відсотками 1699,15 грн. За вчинення виконавчого напису 600,00 грн. Виконавче провадження № 63397984 з виконання виконавчого напису №20290 від 25.08.2020 року перебуває у приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. Таким чином судом установлено, що між сторонами виник спір з приводу правомірності вчинення 25.08.2020 року 2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за № 20290 про стягнення з позивача грошових коштів на підставі кредитного договору №0.034.50.1118.ФО_К від 23.11.2018 року. Вирішуючи вказаний спір по суті суд застосовує наступні норми законодавства. За загальним правилом статей\~15,16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до\~статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Відповідно до\~статті 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом\~статті 88 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вказані положення закону кореспондуються з вимогами пункту 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а лише їх конкретизує. З тексту виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався\~ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат»\~та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Із моменту прийняття постанови КМУ від 29.06.1999 року № 1172\~і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно (п. 1 Переліку). 10 грудня 2014 року набула чинності\~постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (п. 2 Переліку). Розділ "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" виключено на підставі Постанови КМ\~№ 480 від 19.04.2022. Разом з тим постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Таким чином, вищевказана постанова КМУ № 662, якою було доповнено\~постанову КМУ від 29.06.1999 № 1172, визнано незаконною та нечинною ще з 01.11.2017. Отже,\~на день вчинення оспорюваного виконавчого напису 25.08.2020 року існувала можливість стягнення заборгованості за виконавчим написом нотаріуса лише за нотаріально посвідченими договорами. Такий правовий висновок міститься у постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду: від 21.10.2020 року в справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 12.03.2020 року в справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), від 15.04.2020 року в справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18). Стаття 50 Закону України «Про нотаріат»\~передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та виходячи з системного аналізу статей\~15,16,18 ЦК України, статей\~50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, наведеною у постанові від 27 березня 2019 року в справі №137/1666/16-ц. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року в справі № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду в справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18). Враховуючи вищевикладене, можна дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж стовідсотково підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. При цьому, Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року в справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) зазначив, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Проаналізувавши вищевказані норми діючого законодавства та досліджені у справі докази та обставини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають до повного задоволення. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 25 серпня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір №0.034.50.1118.ФО_К від 23 листопада 2018 року, наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, отже не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Враховуючи вищевикладені обставини, а саме, що для вчинення виконавчого напису нотаріусу не було надано нотаріально посвідченого договору, суд приходить до висновку про задоволення позову до відповідача про визнання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню повністю. Щодо позиції позивача про спірність заборгованості, то суд зауважує, що позивач, оспорюючи неправомірність вимог стягувача в частині розміру заборгованості, на підтвердження своїх доводів не надав суду жодних доказів, не заявляв клопотання про їх витребування, що позбавляє суд можливості установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник не мав безспірної заборгованості перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Як уже зазначалося, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, наведеної у постанові № 6-887цс 17 від 05 липня 2017 року, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Відповідно до ч.7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Згідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1610,40 грн, який був сплачений позивачем при подачі даного позову до суду в сумі 1073,60 грн та заяви про забезпечення позову 536,80 грн.

Outcome: approved