Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом\~про стягнення\~з відповідачки\~заборгованості за\~послуги теплопостачання. Позовна заява обґрунтована тим, що підприємство «Полтаватеплоенерго» надавало послуги з централізованого теплопостачання за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з невиконання покладених зобов`язань, за період з 01.10.2018 по 01.03.2023 року утворилась заборгованість у сумі 27204,59 грн., а також інфляційні втрати в сумі 1124,81 грн. та 3 % річних в сумі 523,29 грн.\~ Загальна сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних становить 28\~852,69 грн. Позивач просив стягнути з відповідачки суму заборгованості за послуги теплопостачання та судовий збір. Ухвалою суду від 01.08.2023 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 18.08.2023 року відповідачкою [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, у якій вона просить відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування вказувала, що в умовах воєнного стану Кабінет Міністрів України постановою від 05.03.2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово комунальних послуг в період воєнного стану» заборонив нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово комунальні послуги; припинення /зупинення надання житлово комунальних послуг у разі їх несплати або оплати в неповному обсязі. Крім того, зазначила, що договірні відносини щодо постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , були укладені між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та покійною мамою відповідачки - [PERSON] , що підтверджується розрахунковою книжкою по сплаті за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, особовий рахунок [NUMBER] , а також те, що відповідачка не прийняла спадщину та не є власником вказаної квартири. Вважає даний позов передчасним та безпідставним. 29.08.2023 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» подано відповідь на відзив, в якому просить задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на те, що взаємовідносини між позивачем та відповідачем [PERSON] врегульовано індивідуальним договором про надання послуг. Відповідач [PERSON] зареєстрована в квартирі [ADDRESS] , що підтверджується довідкою ОСББ «Добробут Карлівка» від 03.09.2018 року. Індивідуальні договори, що є публічними договорами приєднання, та набули чинності з 01.12.2021 року, встановлюють порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії та за послугу постачання гарячої води, текст який розміщений на офіційному сайті підприємства. Згідно п. 5 Договору позивач взяв на себе зобов`язання надавати комунальні послуги в строки і на умовах, що визначені Договором, а обов`язок споживача оплачувати надані послуги своєчасно та в повному обсязі. Покладені законодавством зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання відповідачка не виконувала належним чином. За період з 01.10.2018 по 01.03.2023 року утворилась заборгованість у сумі 27204,59 грн. Щодо стягнення 3% річних та інфляційних витрат, повідомляє, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг з теплопостачання, є грошовим зобов`язанням, на яке поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України. Закріплена ст. 7 Закону України «Про житлово комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Твердження відповідача про заборону стягнення інфляційних втрат та 3% річних в період воєнного стану є безпідставними, оскільки постанова Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово комунальних послуг в період воєнного стану» застосовуються з 24.02.2022 року, а заборгованість нарахована до введення в Україні воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК\~України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтями 66-70 ЖК України, передбачено плату за користування житлом. Згідно зі ст. 67 ЖК - плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначено у Законі України «Про житлово-комунальні послуги». Частинами 1-3 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства; перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку (споруди); комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, крім встановлених Законом випадків. Безперебійний порядок надання послуги, встановлено також у п. 3 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених 21.07.2005 року. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно п. п. 17, 18 постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення», послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до п. 30 вказаних Правил споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Судом встановлено, що позивач є комунальним підприємством, яке надає послуги з теплопостачання. Відповідно до довідки ОСББ «Добробут Карлівка» від 03.09.2018 року відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, за вказаною адресою, ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» надаються послуги з теплопостачання. Відповідно до ч.2 ст.19 Закону України\~«Про житлово-комунальні послуги»\~ учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно з вимогами ст.ст.64,\~67 ЖК України\~та п.п.14, 17, 35 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, квартиронаймачі зобов`язані вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги, у тому числі і за послуги теплопостачання, у строки, встановлені чинним законодавством, а повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем житла майнову відповідальність. Згідно з п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, споживачі зобов`язані оплачувати спожиті послуги не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяця. Так, згідно розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , відповідачка [PERSON] , яка є споживачем послуг Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго», не оплатила в повному обсязі надані послуги у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, у зв`язку з чим, за період з 01.10.2018 року по 01.03.2023 року утворилась заборгованість в сумі 27 204,59 гривень. Не погоджуючись з розрахунком заборгованості позивача, відповідачкою не надано суду контр розрахунку. Відповідно до ч.2\~ст.625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 10 ч. 2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Статтею 25\~Закону України\~«Про теплопостачання» передбачено, що, у разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії, споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. За змістом ч. 1 ст.901, ч. 1 ст.903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг теплопостачання, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Щодо доводів відповідачки [PERSON] про заборону в умовах воєнного стану нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово комунальні послуги, є також необґрунтованими, оскільки постанова Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово комунальних послуг в період воєнного стану» застосовується з 24.02.2022 року, а розрахунок інфляційних збитків та 3% річних від простроченої суми боргу за послуги теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» проведено за період до введення в Україні воєнного стану, до 24.02.2022 року. На підставі викладеного, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за надані послуги з врахуванням індексу інфляції та 3% річних. Тому розраховані позивачем інфляційні збитки у розмірі 1 124,81 грн. та 3% річних у розмірі 523,29 грн. підлягають задоволенню та стягненню. Щодо тверджень відповідачки про те, що вона не є власником вказаної квартири та вона не прийняла спадщину після матері [PERSON] , суд зазначає наступне. Згідно копії довідки ОСББ ДОБРОБУТ - КАРЛІВКА» від 03.09.2018 року відповідачка разом з мамою, [PERSON] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з відзиву на позовну заяву відповідачки, її мама, [PERSON] , померла. Спадщина не оформлена. Відповідно до\~ст.1216ЦК України\~спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у\~ст.1219ЦК України\~(ст.ст.1218,1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини відповідно до ч.2\~ст.1220ЦК України\~є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ч.ч.1,2\~ст.1268ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у ч.3 ст.1268, ст.1269 ЦК України. Так, згідно з ч.3\~ст.1268ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87ЦК України\~«Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89ЦК України\~«Оформлення права на спадщину»). Відповідно до ч.1\~ст.1296ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5\~ст.1268 ЦК України). Частиною першою\~ст.1297ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якого є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3\~ст.1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Зважаючи на спільне проживання відповідачки із спадкодавцем, відсутність заяви про відмову від спадщини, доводи відповідачки, що після смерті власника спадщину фактично не отримано, є безпідставними та необґрунтованими. Відповідно до ч.6\~ст.81 ЦПК України, доказування не може гуртуватися на припущеннях. Згідно з ч.1\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України\~встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно\~ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч.1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного, враховуючи те, що відповідачка належним чином не виконує своїх обов`язків по сплаті коштів за послуги теплопостачання, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки доведеним є факт ухилення відповідачки від виконання грошового зобов`язання. В силу ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved