Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-14 00:00:00

Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району 28 березня 2023 року звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя суду з позовом про позбавлення відповідачів [PERSON] , [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] . В позові зазначив, що відповідачі, які є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , злісно ухиляються від виконання обов`язку з виховання та утримання дитини, у зв`язку з чим хлопець неодноразово влаштовувався до виховних закладів на території м. Запоріжжя та інших населених пунктів на підставі актів органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину, зокрема: 30 листопада 2021 року - до комунального закладу «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради, 5 січня 2022 року - до православного дитячого будинку «Надія», звідки 9 лютого 2022 року був переведений до комунального закладу «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради, який самовільно залишив 24 лютого 2022 року. Після означених подій [PERSON] певний час проживав разом з батьком, який розлучився з матір`ю дитини, проте був вигнаним батьком з родини через вчинення крадіжки мобільного телефону батька та значної суми грошей. В теперішній час в провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження відносно [PERSON] за ознаками ч. 4 ст.185 КК України, в судові засідання по якому ані мати, ані батько як законні представники неповнолітнього обвинуваченого не з`являються. З наданих органу опіки пояснень батьків випливає, що ані мати, ані батько не бажають повертати дитину в родину через те, що кожен з них втратив вплив на сина. Дитина ж була затримана, коли намагалася перетнути державний кордон без супроводу дорослих, у зв`язку з чим на підставі акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину 28 січня 2023 року сектором ювенальної превенції відділу поліції Яворівського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області була доставлена до притулку для дітей служби у справах дітей Львівської облдержадміністрації, де знаходиться по теперішній час. На підставі викладеного просить про позбавлення відповідачів батьківських прав щодо сина та стягнення з кожного з них аліментів на утримання [PERSON] на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитися хлопчик, в розмірі частини заробітку (доходу) відповідачів, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.03.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження. Заходи забезпечення позову, доказів не вживались. Ухвалою суду від 15.03.2023 року підготовче провадження в справі закрито, справу призначено до судового розгляду. В судове засідання представник позивача не з`явилася, надавши письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову, вирішення справи без її участі, згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Представник третьої особи, належним чином повідомленої про дату, час та місце вирішення справи, до суду не з`явився, клопотання про вирішення справи без його участі або про відкладення судового розгляду суду не надав. Відповідачі, належним чином повідомлені про дату, час та місце вирішення справи, до суду не заявилися, відзиву на позов, клопотання про розгляд справи без їх участі або про відкладення судового розгляду суду не надали. При цьому від відповідачки [PERSON] надійшла заява з проханням вирішувати справу без її участі, яка містить повне визнання позовних вимог. Вказані обставини у відповідності до ст. ст. 211, 223 ЦПК України зумовили проведення судового розгляду у відсутність учасників справи. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань. Судом встановлено, що відповідачі є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (а. с. 14). Особисті немайнові права та обов`язки батьків і дітей внормовані Главою 13 СК України. Одним з важливіших прав батьків є переважне право батьків перед іншими особами на особисте виховання дитини (ст. 151 СК України). Здійснення цього права є одночасно і обов`язком батьків, передбаченим статтею 150 СК України, виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток, утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Наведене правило сімейного законодавства узгоджується зі змістом ст. 12 Закону України «Про дитинство», відповідно до якої виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Зазначені положення сімейного законодавства, а також законодавства про охорону дитинства свідчать про беззаперечну важливість виховання дитини у формуванні її особистості, значення якого є не меншим, ніж значення утримання дитини, а закон не містить лише рекомендації щодо участі батьків у вихованні дітей, а покладає на них обов`язок вчинення цих дій. Разом з тим, вказане право не є таким, що невід`ємне від особи батьків, а може бути припинено на підставі рішення суду. Статтею 164 СК України врегульовано підстави позбавлення батьківських прав, відповідно до якої мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо, зокрема, вони ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Таким чином, навмисне невиконання обов`язку з виховання дитини тягне за собою наслідки, передбачені статтею 164 СК України. Як випливає з роз`яснень п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд приймає на користь доводів позову висновок органу опіки та піклування, наявність якого в силу ст. 19 СК України є обов`язковою при розгляді справ цієї категорії (а. с. 10-14) і який містить посилання на повну відсутність проявів батьківської опіки щодо сина з боку відповідачів, що виражається у відсутності їх спілкування з сином, відсутності з їхнього боку піклування про духовний та фізичний розвиток хлопчика, ненаданні дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, відсутності сприяння у засвоєнні сином загальновизнаних норм моралі, відсутності інтересу до внутрішнього світу сина. Означений висновок також містить умовивід про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав. Надані суд фактичні дані, а саме: накази начальника служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради про постановку [PERSON] на облік як дитини, що опинилася у складних життєвих обставина (а. с. 20); інформація комунального закладу «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради про перебування в ньому на повному державному забезпеченні [PERSON] , [INFO] (а. с. 21, 24, 25); акти про факт передачі дитини від адміністрації комунального закладу «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради матері [PERSON] від 05.03.2018 року, від 29.05.2019 року, від 14.04.2021 року (а. с. 23, 27, 37); інформація адміністрації православного дитячого будинку «Надія» про прийняття до будинку неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (а. с. 38); акти органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку (а. с. 39-40, 47, 50); інформація комунального закладу «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради начальнику відділу служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради про втечу [PERSON] , [INFO] з комунального закладу (а. с. 42); інформація притулку для дітей служби у справах дітей Львівської облдержадміністрації про доставлення до притулку [PERSON] , [INFO] (а. с. 45); інформація Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області про доставлення неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , до комунального закладу «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» від 12.02.2018 року та від 12.02.2019 року (а. с. 46, 49); інформація Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області про притягнення [PERSON] та [PERSON] до адміністративної відповідальності за розпивання алкогольних напоїв у заборонених місцях, куріння тютюнових виробів у заборонених місцях, невиконання батьками обов`язків щодо виховання дітей (а. с. 48); інформація відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області про неналежне виконання відповідачами, що зловживають спиртним, батьківських обов`язків, внаслідок чого дитина [PERSON] займається бродяжництвом, систематично не ночує вдома, вештається вулицями (а. с. 52); інформація Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області про зловживання відповідачами спиртним, вчинення домашнього насильства, незадовільні побутові умови для проживання дітей в житлі відповідачів (а. с. 51); інформація відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області про складення протоколу про адміністративні правопорушення відносно [PERSON] за ознаками ч. 2 ст. 184 КУпАП за фактом невиконання батьківських обов`язків, вчиненого повторно (а. с. 53); інформація відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області про те, що відповідач [PERSON] вигнав [PERSON] зі свого житла, а мати [PERSON] не бажає взяти дитину до себе, через що дитина перебуває у сторонніх осіб (а. с. 54); інформація відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області про те, що відповідач [PERSON] вигнав [PERSON] зі свого житла через те, що хлопець скоїв крадіжку телефона батька, а мати [PERSON] не бажає взяти дитину до себе через те, що хлопець викрадає і її майно, провокує конфлікт з чоловіком, з яким відповідачка перебуває у фактичних шлюбних стосунках, вчиняє сварки (а. с. 55); інформація відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області про те, що відповідачі протягом 2022 року тричі притягувались до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків, а у відношенні [PERSON] складений протокол про адміністративне правопорушення за ознаками ч. 2 ст. 184 КУпАП і у 2023 році (а. с. 56), - підкріплюють міркування суду щодо можливості вирішення спору на користь позивача, оскільки свідчать про свідоме невиконання батьками своїх обов`язків з виховання хлопця. За вказаних обставин позбавлення батьківських прав, на думку суду, не зашкодить інтересам гармонійного розвитку дитини. Встановлені судом фактичні обставини також свідчать про те, що відповідачі не вчиняють жодних дій з захисту своїх батьківських прав шляхом звернення до органу опіки та піклування, до виховного закладу, куди поміщена дитина, задля поновлення спілкування з сином та участі у його вихованні і утриманні. Про байдужість відповідача до свого права свідчить і його поведінка під час судового розгляду, за якої, будучи обізнаним про існування в провадженні суду вказаного спору, він з відзивом на позов не звернувсь, ігнорує судові засідання, що не дає підстав для ухвалення рішення на його користь. Про подібне ставлення як до дитини, так і до свого обов`язку щодо її виховання, відповідачки [PERSON] свідчить її заява про визнання позову ще під час підготовчого провадження в справі, яке (визнання) як таке, що вочевидь суперечить інтересам дитини, не було прийнято судом в порядку ст. 206 ЦПК України, проте ця заява на тлі наданих позивачем доказів також є свідоцтвом байдужого ставлення до своїх обов`язків і небажання повертати собі право опікуватися над дитиною і з боку відповідачки. За вказаних обставин у суду немає жодного сумніву в тому, що відповідачі не лише не відіграють жодної ролі у життєдіяльності та формуванні особистості дитини, а й навпаки, - їх присутність у житті сина за наведених судом особливостей способу їх життя та наслідків цього способу у вигляді повної втрати контролю над дитиною відбивалася б згубно на фізичному та психологічному стані та розвитку дитини. Оскільки турбота про фізичний розвиток дитини, створення належних умов для її гармонійного зростання, піклування про здоров`я дитини є одним з важливіших доданків виховання, суд з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, має всі підстави для констатації проявів безтурботного ставлення відповідачів до виконання означеного обов`язку, виконання якого є гарантом гармонійного розвитку дитини. Як зазначено судом, ігнорування батьками свого обов`язку з належного піклування про дитину як передумова для вжиття найсуворішого заходу впливу, такого, як позбавлення батьківських прав, має характеризуватися навмисною формою вини і відсутністю усвідомлення батьками своїх помилок, каяття та намагання покращити ситуацію. Поведінка відповідачів, їх безтурботне ставлення до виконання своїх обов`язків, небажання бачити свої помилки та, головне, - виправляти їх, свідчать саме про злісне ухилення обох батьків від виконання покладеного на них законом обов`язку, тому за вказаних обставин позбавлення батьківських прав, на думку суду, не зашкодить інтересам гармонійного розвитку дитини. Дійшовши висновку про наявність передумов для задоволення позову, суд враховує, що вказана дія, яка є виявом найсуворішого заходу впливу на батьків, не є безповоротною, оскільки законом встановлено можливість поновлення батьківських прав. Зокрема, статтею 169 СК України, яка регулює поновлення батьківських прав, особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення, а суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Наведене означає право відповідачів на подання відповідного позову за умови зміни їх ставлення до змісту своїх батьківських обов`язків. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів, суд бере до уваги таке. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей. Дослідженими судом доказами встановлено, що відповідачі повністю усунулися від утримання сина. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України ураховує стан здоров`я й матеріальне становище дитини, а також платників аліментів, відсутність у них непрацездатних батьків, в утриманні яких вони брали б участь, наявність інших дітей, інші суттєві обставини. Так як законодавством встановлений мінімальний розмір аліментів на утримання дитини, відповідач непрацевлаштована і не має постійного доходу, суд у відповідності до ст. ст. 182, 184 СК України суд вважає за необхідне стягнути з кожного з батьків аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі частини їх доходів, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення хлопцем повноліття. Суд також вважає за необхідне стягнути з відповідачів в частках в дохід держави витрати по оплаті судового збору в сумі 2145 коп. 20 коп., пільги зі сплати якого має позивач.

Outcome: approved