Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-07 00:00:00

Представник заявника - адвокат Ковальчук А.С. в інтересах заявника звернулася до суду із заявою у якій прохає суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт проживання заявника з [PERSON] , яка померла [INFO] , однією сім`єю в період з 01 листопада 2003 року по [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що його батько [PERSON] 12.02.1979 року уклав шлюб з [PERSON] . Протягом життя вони разом проживало, спільних дітей не мали. Для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок по [ADDRESS] , заявнику необхідно встановити факт спільного проживання з померлою мачухою однією сім"єю. Під час судового розгляду представник заявника вимоги, викладені у заяві, підтримала. Представник заінтересованої особи - Новоукраїнської міської ради заперечень по суті розгляду справи не надав, прохав справу розглядати у його відсутність. Допитані під час судового розгляду свідки [PERSON] , [PERSON] , під час судового розгляду пояснили, що добре знали родину заявника, який мешкав постійно з батьком та мачухою, після смерті батька продовжував мешкати з мачухою, вели спільне господарство. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника заявника, свідків, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його батьком є [PERSON] (а.с.12). [PERSON] помер [INFO] , [PERSON] померла [INFO] . (а.с.13,14) [PERSON] 12.02.1979 року уклав шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу прізвище дружини - " [PERSON] " (а.с. 16). Відповідно обстеження умов проживання, складеного депутатом Новоукраїнської міської ради Ковальчук А.С., встановлено що [PERSON] фактично проживає без реєстрації з 2003 року по 2022 рік [ADDRESS] разом з батьком [PERSON] та дружиною батька [PERSON] , яка померла [INFO] . (а.с.26) Постановою № 16 про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 20.12.2022 року, заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , з підстав відсутності родинних зв"язків. (а.с.25) За змістом норм ст.ст. 1268-1269 ЦК України, порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. У випадку, якщо спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, він має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. За правилами ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкування є перехід права обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ст. 1233 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. Згідно із ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином, для одержання права на спадкування у зазначених осіб необхідне встановлення двох юридичних фактів: 1) проживання однією сім`єю; 2) на час відкриття спадщини має пройти принаймні п`ять років, протягом яких спадкоємець проживав зі спадкодавцем однією сім`єю. У п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. У Постанові Верховного Суду у справі № 304/1648/14-ц (провадження № 61-6953св18) зроблено висновок, що «для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю». У абзаці 1 частини другої статті 3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що «згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки». Судом встановлено, що заявник мешкав в період з 2003 року по 2022 рік [ADDRESS] разом з батьком [PERSON] до дня смерті останнього та з дружиною батька [PERSON] , яка померла [INFO] . Системний аналіз зазначених доказів, враховуючи положення статті 3 СК України дає підстави для висновку про те, що заявник [PERSON] проживав однією сім`єю з [PERSON] , до дня смерті останньої - [INFO] , що дає право заявнику на спадкування за законом відповідно до положень ст.1264 ЦК України.

Outcome: approved