Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

12.07.2023 позивач [PERSON] звернувся до суду через свого представника адвоката Кочина С.С. з указаним позовом, мотивуючи тим, що з 03.05.2004 він перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , про що відділом реєстрації актів цивільного стану Таращанського районного управління юстиції Київської області складено актовий запис № 2. Від цього шлюбу вони з відповідачкою мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Причиною його наміру розірвати шлюб вказує те, що в кінці лютого - на початку березня 2022 року у зв`язку з воєнними діями на території України, викликаними військовою агресією з боку російської федерації, його дружина [PERSON] разом із донькою евакуювалися до західних регіонів України, а після 01.09.2022 за його письмової згоди виїхали на тимчасове проживання до Французької Республіки. Через півроку проживання у Франції дружина практично припинила з ним спілкування та суттєво обмежила його спілкування з донькою. Відповідачка повідомила, що не має наміру повертатися назад в Україну. Більше року фактичні шлюбні стосунки між ним та відповідачкою відсутні, перспективи їх відновлення відсутні. Спільного господарства протягом вказаного періоду сторони не ведуть. Дитина весь час проживає з відповідачкою. На підставі цього просить суд розірвати зареєстрований з відповідачкою шлюб. 13.07.2023 суд постановив ухвалу, якою прийняв указану позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначив судове засідання на 06.09.2023, яке в подальшому через неявку відповідачки було відкладено на 19.09.2023 (а.с.22, 23). В судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Кочин С.С. не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належно і завчасно згідно вимог чинного законодавства (а.с.25-28, 30, 34). 06.09.2023 та 08.09.2023 до суду надійшли заяви від позивача [PERSON] та його представника [PERSON] з проханням розглянути цю справу без їхньої участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять постановити заочне рішення (а.с.37-41). Відповідачка [PERSON] в\~судове засідання\~ двічі\~ 06.09.2023\~та 19.09.2023\~не з`явилася,\~про день,\~час та\~місце розгляду\~справи була\~повідомлена належно\~і завчасно\~згідно вимог\~чинного законодавства:\~в матеріалах справи містяться рекомендовані поштові відправлення суду з відмітками про їх повернення у зв`язку з відсутністю адресата - відповідачки [PERSON] за вказаною адресою зареєстрованого місця проживання (а.с.31, 32, 42, 43), що згідно положень п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК є днем вручення судової повістки,\~крім того,\~судова повістка\~про виклик\~відповідачки до\~суду на\~19.09.2023\~була доставлена\~в додаток\~«Viber»\~по номеру\~її мобільного\~телефону (а.с.36). Отже, відповідачка [PERSON] повідомлена про розгляд справи належно і завчасно згідно вимог статті 128 ЦПК України. Жодних заяв чи клопотань від відповідачки на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву [PERSON] відповідачка не подала, причини своєї неявки суду не повідомила. Стаття 280\~ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідачка [PERSON] двічі в судове засідання не з`явилася, будучи належно повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, причини своєї неявки в судове засідання суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, водночас, позивач не висловлював заперечень щодо заочного вирішення справи, - є всі передбачені законом підстави для проведення заочного розгляду цієї справи. Ухвалою суду від 19.09.2023, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено провести заочний розгляд даної цивільної справи. Зі змісту положень статті 281 ЦПК України вбачається, що заочний розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. З огляду на неявку в судове засідання всіх учасників справи, на підставі положень ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши позовну заяву, перевіривши викладені у ній обставини, дослідивши надані докази, суд встановив наступні фактичні обставини та визначив зміст спірних правовідносин. Суд установив, що 03 травня 2004 року позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] одружились, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 2, місце реєстрації одруження - виконком Кирданівської сільської ради Таращанського району Київської області, що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , оригінал якого міститься в матеріалах справи (а.с.4). Від цього шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.07.2017 виконавчим комітетом Плосківської сільської ради Таращанського району Київської області (а.с.5). Суд також установив, що 01.09.2022 позивач [PERSON] заявою, посвідченою приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Якименко Л.П. /запис у реєстрі за № 677/, надав згоду на тимчасовий виїзд за кордон України до Французької Республіки та країн (держав) Європейського союзу, Шенгенської угоди, інших країн (держав) (у тому числі на перетин кордонів, поїздки усіма видами транспорту, перельоти) та тимчасове проживання у Французькій Республіці в період з 01.09.2022 до 01.09.2023 у зв`язку з воєнними діями на території України його доньки [PERSON] , [INFO] в супроводі її матері [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Вказані обставини встановлено з матеріалів справи. Відповідно до ст.\~1\~Сімейного Кодексу\~України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, що визначено положеннями ст. 24 СК України. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст.\~105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя. За вимогами ч. 1 ст. 110, ст. 112\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач скористався своїм правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачкою. Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Сторони не виявили бажання примиритись. Згідно положень частини третьої та четвертої ст.\~56\~Сімейного кодексу\~України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З матеріалів справи суд установив, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що спільне життя сторін не склалось та припинене. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Згідно ч. 2 ст.\~114\~Сімейного Кодексу\~України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За ч. 3 ст.\~115\~Сімейного кодексу\~України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що ця позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі одного з подружжя, особисті та майнові права сторін не будуть порушені після розірвання шлюбу, а тому шлюб між сторонами підлягає припиненню шляхом його розірвання. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що оскільки позивач в силу п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору (а.с.6), з огляду на задоволення позовних вимог, до стягнення з відповідачки на користь держави підлягає судовий збір за ставкою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у грошовому еквіваленті становить 1073 грн 60 коп.. На підставі наведеного та

Outcome: approved