Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

25.07.2023 року адвокат Бєлоущенко А.Ж., який діє в інтересах позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] в м. Первомайську Миколаївської області померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, що складається із двох земельних ділянок, розташованих в межах території Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, які належали спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності серії ЯБ №836924, кадастровий номер 4825480800:04:000:0370, площею 3,90 га, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №010602200041, та на підставі державного акту на право приватної власності серії ЯБ №836923, кадастровий номер 4825480800:04:000:0285, площею 4,04 га, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №010602200040. Однак, за час свого життя спадкодавець [PERSON] залишила заповіт, складений на ім`я позивачки [PERSON] , [INFO] , який посвідчений секретарем Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області Лебеденко Н.В. За вказаним заповітом, на випадок своєї смерті, [PERSON] заповіла належну їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії ЯБ №836924, виданого Первомайською райдержадміністрацією Миколаївської області від 05.07.2006 року земельну ділянку площею 3,90 га, кадастровий номер 4825480800:04:000:0370, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, своїй онуці позивачці по справі [PERSON] . На іншу земельну ділянку, площею 4,04 га, кадастровий номер 4825480800:04:000:0285, належної померлій спадкодавиці на підставі державного акту на право приватної власності серії ЯБ №836923, виданого на підставі розпорядження Первомайської райдержадміністрації Миколаївської області від 27.03.2006 року №120-р, та зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №010602200040, заповіту складено не було. Після смерті [PERSON] , із заявами про прийняття спадщини звернулися діти померлої спадкодавиці, а саме: її рідний син, позивач по справі, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 13.03.1958 року Жовтневою радою бюро ЗАГС Одеської області, актовий запис №7, та донька [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22.10.1951 року Антонівською сільською радою Жовтневого району Одеської області, актовий запис №54, та свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 23.02.1996 року, виданого 23.02.1996 року Грушівською сільською радою Миколаївської області, актовий запис №2, за яким було змінено прізвище дружини з " [PERSON] " на " [PERSON] ". Однак, [PERSON] прийнявши належним чином спадщину після смерті своє матері, звернувшись письмово до державної нотаріальної контори, проте не встигши отримати свідоцтво про право на спадщину, 16.12.2019 року помирає, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 17.12.2019 року Первомайським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №211. Після смерті [PERSON] спадщину фактично прийняв її син [PERSON] , позивач по справі, оскільки на момент смерті останньої був зареєстрований та проживав разом із померлою в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №73 від 19.07.2023 року, виданої Грушівським старостинським округом Первомайської міської ради Миколаївської області. Отримавши від позивачів відповідні заяви про прийняття спадщини та витребувавши певні документи, державний нотаріус відкрила спадкову справу та перевіривши належність спадкового майна спадкодавцю, відмовила їм у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв`язу з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на земельні ділянки згідно постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії №849/02-31 від 21.07.2023 та №850/02-31 від 21.07.2023 року. Померла спадкодавиця була власником вказаних земельних ділянок. Після смерті [PERSON] єдиними спадкоємцями за законом є позивачі. З урахуванням зазначених обставин представник позивачів просив визнати за позивачами право власності на вказане спадкове майно в порядку спадкування за заповітом та законом після смерті [PERSON] . В судове засідання позивачі та їх представник не з`явились, представник позивачів подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та у відсутність її довірителів, просив позов задовольнити у повному обсязі. Від представника відповідача до суду надійшла заява, відповідно до якої просить розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України\~відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Частиною 3 статті 200 ЦПК України\~визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. [INFO] в м. Первомайську Миколаївської області у віці 85 років померла [PERSON] , про що 22.09.2014 року Виконавчим комітетом Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області зроблено відповідний актовий запис № 16, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.09.2014 року (а.с. 18). Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, що складається з земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,90 га, кадастровий номер 4825480800:04:000:0370, площею 4,04 га, кадастровий номер 4825480800:04:000:0285, що розташовані в межах території Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, що належали спадкодавиці на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №836924 від 05.07.2006 року, реєстраційний номер 010602200041, державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №836923 від 05.07.2006 року, реєстраційний номер 010602200040, про що свідчить копії державних актів, витягів з ДЗК про земельну ділянку від 19.07.2023р. №НВ-9924536672023, від 19.07.2023р. №НВ-3200865752023 (а.с.19-27, 29-30, 33-38). Померла [PERSON] 23.11.2009 року склала заповіт, посвідчений секретарем Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області за умовами якого заповіла належні їй на праві власності житловий будинок з усіма господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку для обслуговування та будівництва житлового будинку та земельну ділянку для особистого селянського господарства, за адресою [ADDRESS] , земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,90 га, кадастровий номер 4825480800:04:000:0370, в межах території Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, належну їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії ЯБ №836924, виданого Первомайською райдержадміністрацією Миколаївської області від 05.07.2006 року, виданого на підставі розпорядження Первомайської райдержадміністрації від 27.03.2006 року №120-р та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №010602200041, своїй онуці [PERSON] , позивачці по справі (а.с. 32). Вказаний заповіт зареєстровано у Спадковому реєстрі,що підтверджується копією витягу від 01.02.2010 року №22748707 (а.с. 28). На іншу земельну ділянку, площею 4,04 га, кадастровий номер 4825480800:04:000:0285, заповіту складено не було. Після смерті [PERSON] , із заявами про прийняття спадщини звернулися діти померлої спадкодавиці, а саме: її рідний син, позивач по справі, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 13.03.1958 року Жовтневою радою бюро ЗАГС Одеської області, актовий запис №7, та донька [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22.10.1951 року Антонівською сільською радою Жовтневого району Одеської області, актовий запис №54, та свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 23.02.1996 року, виданого 23.02.1996 року Грушівською сільською радою Миколаївської області, актовий запис №2, за яким було змінено прізвище дружини з " [PERSON] " на " [PERSON] " (а.с. 12, 14-16). Однак, [PERSON] прийнявши належним чином спадщину після смерті своє матері, звернувшись письмово до державної нотаріальної контори, проте не встигла отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки 16.12.2019 року помирає, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 17.12.2019 року Первомайським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №211 (а.с. 17). Після смерті [PERSON] спадщину фактично прийняв її син [PERSON] , позивач по справі, оскільки на момент смерті останньої був зареєстрований та проживав разом із померлою в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №73 від 19.07.2023 року, виданої Грушівським старостинським округом Первомайської міської ради Миколаївської області (а.с. 7,8,11). Позивачі є єдиними спадкоємцями, які звернулася до Другої Первомайської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за місцем відкриття спадщини із заявами про прийняття спадщини. Однак, на підставі ст. 49 Закону України «Про нотаріат» отримали відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом в зв`язку з не наданням документів, що підтверджують право власності на нерухоме майно, що підтверджується постановами від 21.07.2023 року №850/02-31 та №849/02-31 (а.с. 31, 39). Позивачі не мають можливості отримати свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом на вищевказане спадкове майно, тому єдиним способом захисту їх законних прав та інтересів відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є звернення до суду з позом про визнання права власності на нього в порядку спадкування за заповітом та за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в м.Первомайську Миколаївської області. Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно норм гл. 84 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). За ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, позивачка [PERSON] є єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] , а позивачі [PERSON] та [PERSON] є єдиними спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] . Для оформлення спадщини в нотаріальній конторі нотаріусу необхідно надати оригінали правовстановлюючих документів на земельні ділянки. У позивачів такі оригінали документів відсутні, а отримати їх дублікати на померлу людину неможливо, оскільки органи, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, видають дублікати лише власникам або уповноваженим ними особам за довіреністю. Як роз`яснив Пленум ВСУ у пункті 23 своєї постанови № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином, враховуючи, що позивачі є спадкоємицями за заповітом та за законом після смерті [PERSON] , в даному випадку не має іншої можливості, а ніж у судовому порядку, встановити своє право на спадщину, яке у них виникло у зв`язку із смертю [PERSON] , з врахуванням визнання позову відповідачем, позов є законним і обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved