Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

В провадженні Роздільнянського районного суду Одеської області перебуває на розгляді вищевказаний позов, згідно якого позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором № 800003532 від 2 квітня 2008 року у розмірі 147\~004,51 гривень та судові витрати у розмірі 2\~684,00 гривень. Стислий виклад позиції позивача. 12 серпня 2022 року позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк». Поряд з цим, 2 квітня 2008 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання траншу № 800003532 (далі Кредитний договір). Згідно Кредитного договору позивач надав відповідачу у тимчасове користування грошові кошти в сумі 120\~000,00 доларів США. Позивач свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, проте, відповідач порушив свої зобов`язання, в результаті чого виникла заборгованість. Так, рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ФІНАНСОВИЙ СОЮЗ» від 3 листопада 2008 року по справі № 351/3 стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному договору в сумі 582\~240,00 гривень, а також судові витрати у розмірі 964,80 гривень. Проте, відповідач продовжує не виконувати умови Кредитного договору, а тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за невиконання грошового зобов`язання за Кредитним договором. Стислий виклад заперечень відповідача. [PERSON] в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов у встановлений судом строк не подав. Заяви, клопотання. Представник позивача надіслав на адресу суду заяву, згідно якої просив провести судове засідання без участі представника, позовні вимоги підтримує, а також не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 48). Процесуальні дії у справі. 7 серпня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 44 - 45). Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Між позивачем та відповідачем було укладено Кредитний договір №800003532 від 2 квітня 2008 року, згідно якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, Кредит, а відповідач його прийняв на умовах, зазначених у Кредитному договорі (а.с. 9). Позивач свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, проте, відповідач порушив свої зобов`язання, в результаті чого виникла заборгованість. Так,\~рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ФІНАНСОВИЙ СОЮЗ» від 3 листопада 2008 року по справі № 351/3 стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному договору в сумі 582\~240,00 гривень, а також судові витрати у розмірі 964,80 гривень (а.с. 5 7). При цьому, наразі відповідач продовжує не виконувати умови Кредитного договору, в результаті чого згідно розрахунку\~заборгованості 3\~%\~річних (стаття\~625\~ЦК України)\~на суму\~заборгованості згідно\~рішення суду,\~за період\~з 24\~лютого 2019\~року \~23\~лютого 2022\~року,\~заборгованість складає\~38\~393,17\~гривень та\~відповідно до\~розрахунку заборгованості\~інфляційних витрат\~(стаття\~625\~ЦК України)\~на суму\~заборгованості згідно\~рішення суду,\~зведена таблиця\~заборгованості за\~період з\~24 лютого 2019 року 23 лютого 2022 року, сума інфляційних витрат на кредитну заборгованість складає 108\~611,34 гривень (а.с. 8). Відповідно до п. 10.2 Кредитного договору, Договір вважається укладеним з дати його підписання Сторонами та скріплення печаткою Банку і діє до повного виконавння зобов`язань Позичальника за Договором (а.с. 13). Водночас, статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 89\~ЦПК України\~передбачено,\~що суд\~оцінює докази\~за своїм\~внутрішнім переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів.\~Жодні докази\~не мають\~для суду\~заздалегідь встановленої\~сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності.\~Суд надає\~оцінку як\~зібраним у\~справі доказам\~в цілому,\~так і\~кожному доказу\~(групі\~однотипних доказів),\~який міститься\~у справі,\~мотивує відхилення\~або врахування\~кожного доказу\~(групи\~доказів). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, та норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Дослідивши фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, суд прийшов до висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлено,\~що між позивачем та відповідачем було укладено Кредитний договір №800003532 від 2 квітня 2008 року, згідно якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування кредит, а відповідач його прийняв на умовах, зазначених у Кредитному договорі (а.с. 9). Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ФІНАНСОВИЙ СОЮЗ» від 3 листопада 2008 року по справі № 351/3 стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному договору в сумі 582\~240,00 гривень, а також судові витрати у розмірі 964,80 гривень (а.с. 5 7). Поряд з цим, відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань за Кредитним договором, в результаті чого позивач просить стягнути з відповідача три відсотка річних та індекс інфляції. Правовий аналіз норм статей 526, 599, 611, 625 ЦК України свідчить про те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору та не звільняє боржника від цивільно-правової відповідальності, передбаченої статтею 625 цього Кодексу. Такий правовий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). Частина перша статті 509 ЦК України визначає, що зобов`язанням\~є правовідношення,\~в якому\~одна сторона\~(боржник)\~зобов`язана\~вчинити на\~користь другої\~сторони (кредитора)\~певну дію\~(передати\~майно,\~виконати роботу,\~надати послугу,\~сплатити гроші\~тощо)\~або утриматися\~від вчинення\~певної дії\~(негативне\~зобов`язання),\~а кредитор\~має право\~вимагати від\~боржника виконання\~його обов`язку. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частина перша,\~друга статті\~625\~ЦК України\~визначає,\~що боржник\~не звільняється\~від відповідальності\~за неможливість\~виконання ним\~грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18. При цьому,\~частина перша статті 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов у встановлений судом строк не подав, а представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення. Розподіл судових витрат. Відповідно до\~частини першої\~статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пункт перший частини другої вказаної статті ЦПК України визначає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved