Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, якому просить стягнути заборгованість в розмірі 11684,91 грн. за кредитним договором б/н від 13.07.2010 р., та зазначає, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 13.07.2010 р. Позичальник при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду про те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Заявою позичальника підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Позичальник зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. В процесі користування кредитним рахунком позичальник не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями; [INFO] позичальник [PERSON] помер. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є [PERSON] . Позивачем 07.12.2020 р. була направлена претензія кредитора до Лозівської державної нотаріальної контори, та 02.02.2021 р. отримана відповідь, в якій зазначалось, що претензію кредитора переслано до приватного нотаріуса Василенко Н.Т. за місцем заведення спадкової справи, та 10.03.2021 р. отримана відповідь. Таким чином, на переконання позивача, [PERSON] прийняла спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки [PERSON] не відмовилася від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. При цьому позивач зазначає, що згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 08.07.2021 р. до спадкоємця позичальника була направлена лист-претензія, тобто позивач пред`явив свої вимоги, але грошове зобов`язання не виконано. Разом з позовною заявою представником позивача було надано клопотання про витребування доказів: -з Центру надання адміністративних послуг позивач просив суд витребувати довідку про склад сім`ї та реєстрацію осіб за адресою: [ADDRESS] станом на дату смерті померлого [INFO] [PERSON] ; -від приватного нотаріуса Василенко Н.Т. копію спадкової справи, яка заведена після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ). 17.03.2023 р. на адресу суду надійшла уточнена позовна заява, в якій зазначений відповідачем-2 інший спадкоємець - [PERSON] , та позивач зазначає, що після померлого [INFO] [PERSON] спадщину прийняли - відповідач-1 [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , 2006 р.н., та відповідач-2 [PERSON] . Позивач просив суд стягнути з [PERSON] (яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ) та [PERSON] на користь банка заборгованість в розмірі 11 684,91 грн. за кредитним договором №б/н від 13.07.2010 р., а також вирішити питання про розподіл судових витрат (а.с. 173-175). Представником відповідача [PERSON] надана заява про застосування строку позовної давності та про відмову в задоволенні позовних вимог з цих підстав. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день час та місце судового засідання повідомлений належним чином, подав до суду заяву в якій зазначав, що просить розглядати справу без його участі, а також вказував, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач - 1 [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в судове засідання не з`явилася, про день час та місце судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Відповідач-2 [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Представник відповідача [PERSON] адвокат Пілігрім П.О. у засідання не з`явився, про день час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Для суду наявні підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 280 ЦПК України) та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що 13.07.2010 р. [PERSON] підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. У заяві зазначено, що він згодний, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Він ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді Умови та Правили надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті банку в мережі інтернет. Він зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанка (а.с. 20) . Як встановлено на підставі довідки позивача, кредитний ліміт неодноразово змінювався та з 05.07.2010 р. становив 12400,00 грн., 15.03.2018 р. - 8820,00грн., який 28.07.2018 р. був зменшений до 0,00 грн. (а.с. 19). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №151 (а.с. 52). Як убачається із матеріалів спадкової справи №13/2018 до майна померлого [INFO] [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини звернулися: дружина (у власних інтересах) - [PERSON] (а.с. 129), яка також звернулася в інтересах неповнолітньої доньки - [PERSON] (зворотній бік а.с. 129); син померлого [PERSON] ( а.с. 142). Заяву про відмову від спадщини подав батько померлого - [PERSON] (а.с.130). Листом від 18.01.2021 р. за №23/01-16 завідуючий Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області направив приватному нотаріусу Лозівського міського нотаріального округу Харківської області Василенко Н.Т. претензію кредитора - АТ КБ «ПриватБанк» від 01.12.2020 р. до спадкоємців [PERSON] (зворотній бік а.с. 145-158). У відповіді на адресу АК КБ «ПриватБанк» нотаріус Василенко Н.Т., зокрема, повідомила, що претензія не може бути зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ, так як вона направлена після шести місяців з дня відкриття спадщини (а.с.159). Процесуальні дії у справі: -ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської областівід 22.01.2022 р.відкрито провадження та справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Також задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано з Центру надання адміністративних послуг Лозівської міської ради Харківської області довідку про склад сім`ї та реєстрацію осіб за адресою: [ADDRESS] , станом на дату смерті [PERSON] , померлого [INFO] , а також витребувано у приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу Василенко Н.Т. копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] . Розпорядженням голови Верховного Суду від 06.04.2022 р. №16/0/9-22 у зв`язку з неможливістю судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено підсудність справ з Лозівського міськрайонного суду Харківської області на Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська. -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.07.2022 р. цивільна справа прийнята до розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день час та місце судового засідання повідомлений належним чином, подав до суду заяву в якій зазначав, що просить розглядати справу без його участі, а також вказував, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач - 1 [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в судове засідання не з`явилася, про день час та місце судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Відповідач-2 [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Представник відповідача [PERSON] адвокат Пілігрім П.О. у засідання не з`явився, про день час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Для суду наявні підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 280 ЦПК України) та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Суд, дослідивши докази в межах заявлених суду позовних вимог, дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як на доказ укладення кредитного договору між банком та спадкодавцем, позивачем надана анкета-заява спадкодавця (а.с. 20), витяг з Умов і правила надання банківських послуг у ПриватБанку та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 21-48). Проте, Умови і правила та Тарифи не містять підпису спадкодавця та позивачем не доведено, що саме ці Умови, Тарифи розумів спадкодавець, ознайомившись і погодившись з ними, підписуючи анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Роздруківка із сайту банку належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року (провадження №6-16цс15) і не спростовано позивачем під час розгляду справи. Тобто в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила, що розміщені на офіційному сайті банку неодноразово змінювалися самим ПриватБанком в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом. У постанові від 03.07.2019 р. у справі №14-131цс19 Верховний Суд України викладена аналогічна правова позиція про неможливість застосувати до вказаних правовідносин правил ч.1 ст.634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті банку неодноразово змінювалися самим Банком в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Умови і правила та Тарифи повинні містити підпис позичальника, та саме з цього моменту такі умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Аналогічна позиція висловлена в правових висновках, що викладені в ухвалах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (№6-16цс15), від 22 березня 2017 року (6-2320цс16) та постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року (№ 61-787св18). Відтак, позивачем не доведено, що спадкодавець був ознайомлений саме з наданими позивачем та долученими до позову в обґрунтування заявлених позовних вимог Умовами і правилами та Тарифами ПриватБанку, а також відсутні докази, що сторонами узгоджено в інших документах суму кредиту, розмір процентної ставки, строк повернення кредиту та порядок повернення кредиту, у тому числі розмір щомісячного платежу. Як убачається з виписки за договором №б/н за період 06.11.2006-15.11.2021 р. (а.с.12-18), до суми заборгованості за кредитом позивач включив заборгованість в сумі 830,23 грн., яка виникла станом на 30.06.2010 р., тобто до укладання кредитного договору, яким обґрунтовує позивач свої позовні вимоги (до підписання спадкодавцем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 13.07.2010 року). Жодних доказів, які підтверджують виникнення та існування зобов`язань спадкодавця перед банком станом на 30.06.2010 р., позивачем не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, позивачем не доведена обґрунтованість вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 830,23 грн., яка виникла станом на 30.06.2010 р. Крім того, до суми заборгованості позивач включив нарахування, які здійснені з 01.04.2018 р., тобто після смерті спадкодавця, на загальну суму 2 865,63 грн. Відповідно до статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. У випадках, встановлених законом, охороняються інтереси зачатої, але ще не народженої дитини. У випадках, встановлених законом, здатність мати окремі цивільні права та обов`язки може пов`язуватися з досягненням фізичною особою відповідного віку. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. За ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Системний аналіз вказаних норм права, дозволяє дійти висновку про те, що будь-які цивільні обов`язки можуть виникати лише щодо живої особи. Після смерті особа не набуває будь-яких цивільних прав та обов`язків, а відтак позивач безпідставно нарахував заборгованість спадкодавця на загальну суму 2865,63 грн. за період з 01.04.2018р. по 03.01.2019р., яка фактично нарахована після смерті спадкодавця. Отже, сума заборгованості, яка виникла за період після укладання спадкодавцем кредитного договору від 13.07.2010 р. по 01.03.2018 р. складає 7989,05 грн. (11684,91грн. -2865,63 грн.- 830,23 грн.), де: 11684,91 грн. - сума боргу, яка заявлена позивачем, заборгованість станом на 03.01.2019р. 2865,63 грн. - сума, яку позивач нарахував після смерті спадкодавця; 830,23 грн. - заборгованість, яка виникла до укладання кредитного договору, на підставі якого позивач заявив позов. Але, в період з 13.07.2010 р. по 01.03.2018р. позивач збільшив суму боргу за кредитним договором (в сумі 7989,05 грн.) на суму заборгованості за відсотками у розмірі 12 739,44 грн., отже, до заявленої суми заборгованості за кредитом фактично входить плата за користування кредитом, а не надані позичальнику в користування кошти. Як встановлено судом, Витяг з Умов та Правил та Тарифи, на які посилається позивач, не містять підпису відповідача, а тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви. Також Анкета-заява не містить узгодженого сторонами розміру процентної ставки за користування кредитом, а відтак позивач безпідставно нарахував спадкодавцю відсотки за користування кредитом у сумі 7989,05 грн. Також позивач необґрунтовано збільшив суму заборгованості за кредитом на зазначену суму нарахованих відсотків за користування кредитом, оскільки така сума є складовою повної вартості кредиту, однак, не є сумою, яку фактично отримав у борг позичальник, відтак, не підлягає стягненню, що узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 1 вересня 2020 року по справі N 293/599/19-ц. Враховуючи вищевикладене, розмір заборгованості [PERSON] (спадкодавець) за кредитом складає: 7989,05 грн. - 12739,44 грн.= -4750,39 грн.(тобто має негативне значення). Таким чином, відсутня заборгованість [PERSON] перед банком за основною сумою боргу (тілом кредиту) за кредитним договором від 13.07.2010 р. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Законодавством визначено, що у подібних випадках відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Оскільки на день смерті спадкодавця його зобов`язання про повернення позивачеві кредиту були виконані, тобто припинені виконанням, то до відповідачів вказані обов`язки не перейшли, а відтак позовні вимоги позивача є безпідставними та задоволенню не підлягають. Заява представника відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності та відмови в задоволенні позову з цих підстав задоволенню не підлягає, оскільки позовна давність може бути підставою для відмови в задоволенні позову, якщо позовні вимоги є законні та обґрунтовані. Враховуючі, що суд відмовив в задоволенні позову через необґрунтованість вимог, то відсутні підстави для застосування строку позовної давності. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, то судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду із даним позовом, відшкодуванню не підлягає та залишається за рахунок позивача.

Outcome: dismissed