Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

До Голосіївського районного суду м. Києва звернулась [PERSON] із позовом, за результатом розгляду якого просила стягнути [PERSON] на її користь аліменти на утримання в розмірі 10000 грн. щомісячно, починаючи з 15 травня 2023 року, на період навчання, але не більше ніж до досягнення 23 річного віку, тобто до [INFO] . Позов обґрунтований тим, що між [PERSON] та [PERSON] 25 липня 2003 року було укладено шлюб, актовий запис № 1082, свідоцтво серії [NUMBER] . Від шлюбу подружжя має доньку [PERSON] [INFO] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Харьків від 04.06.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. У січні 2023 [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 04.05.2023 позовні вимоги задоволено частково. Разом із тим, [INFO] [PERSON] виповнилось 18 років та остання продовжує навчання у Київському національному економічному університеті В. Гетьмана, є студенткою денної форми навчання з вересня 2022 року. А тому позивач вважає, що потребує матеріальної допомоги того з батьків, з ким вона не проживає в період навчання до досягнення останньою 23-річного віку. Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 01.06.2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Даною ухвалою сторонам надано строк на подання заяв по суті спору. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження, яка повернулася з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Суд встановив, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 25 липня 2003 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану №1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1082, розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Станом на день звернення із указаною позовною заявою [PERSON] набула повноліття. 08.09.2022 року між [PERSON] в інтересах [PERSON] та Державним вищим навчальним закладом «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» укладено договір про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців, відповідно до якого заклад бере на себе зобов`язання за рахунок коштів Здобувача здійснити надання Здобувачу освітньої послуги, а саме за формою здобуття освіти - денна, спеціальністю - право, спеціалізацією - правознавство, терміном навчання - 4 роки та загальною вартістю навчання у розмірі 131600 грн. Відповідно до вимог частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Вимогами статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати. Відповідно до частини першої статті 198 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, визначених у статті 183 цього Кодексу. Частиною першою та другою статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно частини третьої статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до вимог частини першої статті 184 СК України, якщо платник податків має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмірі аліментів у твердій грошовій сумі. За змістом статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на повнолітню дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Відповідно до роз`яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3, від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи те, що повнолітня донька відповідача продовжує навчання, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, враховуюче те, що обов`язок з утримання дитини покладається на батьків спільно, натомість відповідач в добровільному порядку бере участь в утриманні доньки, суд вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення. Суд зазначає, що частиною другою статті 199 СК України передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Суд враховує, що матеріали справи не місять відомостей про дохід відповідача, при цьому інформація з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про наявність нерухомого майна, зареєстрованого за відповідачем, не може в повній мірі обґрунтовувати заявлений позивачем розмір позовних вимог, оскільки не відображає вартість майна станом на день ухвалення рішення в даній справі. Клопотань про витребування доказів, з метою визначення майнового стану відповідача на адресу суду не надходило. Враховуючи наведене, виходячи з обов`язку батьків утримувати дитину, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, з урахуванням матеріального становища сторін, зокрема, суд враховує, що відповідач особа працездатного віку, медичного висновку про патологічний стан здоров`я відповідача та/або про наявне захворювання (травму), яка б виключала його можливість працювати та отримувати дохід, матеріали справи не містять, а тому суд вважає необхідним позов задовольнити частково. Беручи до уваги вищевикладене, суд за наявності для того законних підстав приходить до висновку про можливість стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000,00 грн. щомісячно. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Відповідачем доказів у розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України неможливості надавати матеріальну допомогу на утримання доньки суду не надано. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів, що свідчили б про відсутність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу донці, яка продовжує навчання, у спростування зазначеного позивачем суду не надано. Відповідно до вимог статті 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір у справі в розмірі 1073,60 грн., оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved