Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього суму заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 04.12.2013 року у розмірі 62625,97 гривень станом на 26.03.2023 року, та судові витрати у розмірі 2684,00 гривні. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг та 04.12.2013 року підписав заяву б/н. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими АТ КБ «Приватбанк» «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві. Відповідач ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку, у подальшому кредитний ліміт збільшився до 50000 гривень. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 26.03.2023 року має заборгованість у розмірі 62625,97 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 51326,54 гривень та заборгованості за відсотками у розмірі 11299,43 гривень. Позивач вказує, що оскільки відповідач умови кредитного договору в частині погашення кредиту не виконує, тому АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з даною позовною заявою та просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19\~червня 2023\~ року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач подав до суду відзив, в якому у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі посилаючись на наступне. Він звернувся 04.12.2013 року до банку для надання йому банківських послуг у вигляді користування платіжною карткою для своїх коштів, тільки для відкриття карткового рахунку. Після чого йому була надана картка універсальна голд без будь-яких кредитних зобов`язань або кредитних лімітів. Йому було роз`яснено, що платіжною карткою № [NUMBER] він може користуватися для розрахунків і накопичення коштів. При цьому він звертає увагу, що в анкеті відсутні будь-які умови, які є істотними для кредитного зобов`язання, а довідка до позовної заяви про отримання ним кредитних карток від позивача без номера та числа його оформлення, але не в день підписання анкети-заяви, тому це не можна вважати кредитним договором. Про отримання кредиту чи встановлення кредитного ліміту для щойно відкритого рахунку не йшлося в підписаній ним заяві-анкеті. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки повністю залежить від дій та волевиявлення позивача, тобто ним можуть бути додані до позовної заяви будь-які редакції витяги з Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів. Таким чином він підписав тільки заяву про приєднання для відкриття картки для власних коштів і не підписував і не погоджувався на кредитування відкритого поточного рахунку згідно з Умовами та правилами надання банківських послуг. Він не брав ніяких кредитів та не замовляв ніяких кредитних лімітів на свою картку, картка, яка була відкрита після підписання ним анкети-заяви за №5168742305840344 від 04.12.2013 року, закінчила строк дії 06/2017 і не мала ніяких кредитних зобов`язань і заборгованості. До того ж сплив строк позовної давності за договором б/н від 04.12.2013 року по якому був відкритий картковий рахунок. Не може бути доказом довідка про зміну кредитування та обслуговування від 21.10.2019 року про надання кредитного ліміту у 50000,00 грн., оскільки строк дії карткового рахунку завершився 06/2017 року. При цьому вказана довідка не містить номеру договору і дати її підписання. В наданих доказах не має відображення коли він взяв кредит, яким чином отримав кредитний ліміт, та коли поступили на його картку 50000,00 грн. від 21.10.2019 року, якщо вірити розрахункам, що заборгованість станом на 29.02.2020 року становила 0 грн. Крім того 04.08.2022 року кредитний ліміт був закритий, що свідчить про його погашення, а розрахунки надані банком містять похибки. При цьому він вважає, що ПриватБанк відрахував на свою користь без його згоди заборгованість за тілом 157648,23 грн., заборгованість за простроченим тілом 349,01 грн., заборгованість по нарахованим відсоткам 125,00 грн., разом зарахував собі 158122,24 грн., а кредитний ліміт відкрито 21.10.2019 року у сумі 50000,00 грн., кредитний ліміт закритий 04.08.2022 року, тобто переплачено 108122,24 грн. При цьому згідно розрахунку банку він поклав в банк 2272368,13 грн. своїх коштів, з чого банк отримав немаленьку вигоду, а його особисті кошти покладені до банку не можуть свідчити про погашення кредитних зобов`язань перед банком. Представник позивача Дашко В.М., який діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, а у разі неявки в судове засідання відповідача ухвалити рішення в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Позивачем відповідно\~до анкети-заяви\~ [PERSON] про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 04.12.2013 року, між ним та Банком був укладений договір про надання банківських послуг в ПриватБанку. Зі змісту\~анкети-заяви\~вбачається,\~що відповідачпідтвердив своїм особистим підписом, що ознайомився і згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Як вбачається із довідки АТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] був відкритий картковий рахунок 04.12.2013 року і для користування картковим рахунком видана кредитна картка «Універсальна GOLD» [NUMBER] , зі строком дії до 06/17. 11.08.2016 року [PERSON] була видана кредитна картка «Універсальна GOLD» [NUMBER] зі строком дії до 01/18. 12.07.2017 року [PERSON] була видана кредитна картка «Універсальна GOLD» [NUMBER] зі строком дії до 02/21. 25.10.2019 року відповідачу була видана кредитна картка «Універсальна WORLD» [NUMBER] зі строком дії 10/23. Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» 04.12.2013 року кредитний ліміт по картці [NUMBER] становив 0,00 грн., 21.10.2019 року був збільшений кредитний ліміт до 50000,00 грн., 04.08.2022 року кредитний ліміт був зменшений до 0,00 грн. Також 04.03.2021 року відповідачем були підписані умови споживчого кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», документ підписаний з використанням ОТП пароля. Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором №б/н від 04.12.2013 року станом на 29.02.2020 року заборгованість за кредитом відсутня. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 04.12.2013 року станом на 26.03.2023 року, з 14.08.2021 року [PERSON] нараховується заборгованість по кредиту, яка періодично частково сплачувалась відповідачем, і яка становить 62625,97 грн., з яких: 51326,54 грн.- заборгованість за кредитом, 11299,43 грн.- заборгованість за відсотками за користування кредитом. Відповідно до наданої позивачем виписки за договором б/н за період 04.12.2013-29.03.2023 відповідач користувався виданими йому кредитними картками і наданим кредитним лімітом, остання операція з метою витрат кредитних коштів ним здійснена 29.04.2022. Остання сума коштів внесених відповідачем на погашення заборгованості 28.10.2022 року. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із частиною першою статті 633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 04.12.2013 року, посилався на копію заяви позичальника, Витяг з Тарифів банку та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в Приват Банку розміщених на сайті, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містять додаткові положення. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приват Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яке може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Надана позивачем анкета-заява сама по собі не є належним та достатнім доказом укладення кредитного договору і такий договір не містить жодних істотних умов, необхідних для договорів кредиту та жодних умов, за якими сторони досягли згоди суми кредиту (кредитного ліміту), строків повернення кредиту, відсоткової ставки та форми сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Матеріали справи містять роздруківку документа, з якого вбачається, що [PERSON] 04.03.2021 року був ознайомлений з Інформацією про умови договору про споживчий кредит, але відомості про укладання такого договору про споживчий кредит між позивачем і відповідачем в матеріалах справи відсутні і пов`язаність вказаних умов з договором про надання банківських послуг від 04.12.2013 року не доведена. В той час суд вважає доведеним, що позивачем відповідно до заяви відповідача від 04.12.2013\~року останньому відкрито картковий рахунок і для користування картковим рахунком видана кредитна картка «Універсальна GOLD» № [NUMBER] , також 11.08.2016 року видана кредитна картка «Універсальна GOLD» № [NUMBER] , 12.07.2017 року -а кредитна картка «Універсальна GOLD» № [NUMBER] , 25.10.2019 року - кредитна картка «Універсальна WORLD» [NUMBER] , якими відповідач користувався (здійснював перекази грошових коштів через додаток Приват24 з іншої своєї карти, поповнював картки готівкою через термінал, знімав готівкові кошти в банкоматі, оплачував вартість продуктів в магазинах, оплачував послуги через додаток Приват24, придбавав товари для дому). Вказані докази, надані позивачем, а саме розрахунок заборгованості та виписка за договором (виписка за картковими рахунками), є належними доказами наявності заборгованості позичальника, що підтверджується вищезазначеними висновками щодо застосування норм права Верховного Суду (постанова від 25.01.2023 у справі № 209/3103/21). Протягом всього періоду користування кредитними коштами відповідач не звертався до банку щодо незгоди з встановленням кредитного ліміту, розміром нарахованої заборгованості, дії банку не оскаржував. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25.01.2023 у справі № 209/3103/21, банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Отже, наявний у матеріалах справи розрахунок кредитної заборгованості відповідача та виписки з його рахунків є належними доказами наявності заборгованості позичальника. У вказаній постанові Верховним Судом також зазначено, що стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, заявлений стороною позивача. Враховуючи, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», висновки суду апеляційної інстанції про недоведеність вимог у частині розміру заборгованості є необґрунтованими. Відповідачем не спростовано розмір заборгованості за кредитними коштами, заявлений стороною позивача. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про користування ним власними коштами, а не кредитними коштами, а також погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості у добровільному порядку. Також є хибними твердження відповідача щодо того, що зменшення кредитного ліміту від 04.08.2022 року до 0,00 грн. свідчить про відсутність у нього заборгованості за кредитними коштами. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Враховуючи наведене, суд відхиляє доводи відповідача щодо наявності підстав для відмови в позові. Враховуючи вищевикладене,\~позовні вимоги\~щодо стягнення\~з [PERSON] заборгованості\~за кредитним\~договором про\~надання банківських\~послуг б/н\~від 04.12.2013 року станом на 26.03.2023 року у розмірі 62625,97 гривень підлягають частковому задоволенню у сумі заборгованості за кредитом 51326,54 грн. В той час у стягненні заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 11299,43 грн. слід відмовити, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами не погоджувався з відповідачем. Стосовно застосування строків позовної давності до вимог позивача суд зазначає наступне. Згідно ст. ст.256,257 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Положеннями ч. 3 та 4 ст.\~267\~ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. \~ \~ \~ \~Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Як зазначалося вище, за період 04.12.2013-29.03.2023 відповідач користувався виданими йому кредитними картками і наданим кредитним лімітом, остання операція з метою витрат кредитних коштів ним здійснена 29.04.2022. Остання сума коштів внесених відповідачем на погашення заборгованості 28.10.2022 року. Тобто строки позовної давності не спливли. Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»(із наступними змінами і доповненнями) установлено з 12.03.2020 до 31.10.2020 на всій території України карантин, дію якого неодноразово було продовжено (у тому числі, й станом на час звернення КП «Харківські теплові мережі» з позовом до суду). Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 року №383 продовжено термін дії карантину установлено на всій території України до 30 червня 2023 року. Законом України від 30.03.2020 №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID- 19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Зазначений Закон України від 30.03.2020 №540-IX набрав чинності 02.04.2020. Правова позиція щодо застосування статті 257 ЦК України та пункту 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06.05.2021 у справі № 903/323/20, від 31.05.2022 у справі №926/1812/21, від 22.06.2022 у справі № 916/1157/21. 14.06.2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». Враховуючи ту обставину, що зміна типу товариства в розумінні ч. 2 ст.5\~Закону України\~«Про акціонерне\~товариство» не є його перетворенням, а зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, зазначені зміни зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, суд вважає можливим стягнути вищевказану заборгованість за користь АТ КБ «ПриватБанк». Питання про\~розподіл судових\~витрат суд\~вирішує відповідно\~до вимогст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору (81,96%) в розмірі 2199,80 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: partial