Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-07 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач [PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне. З 18 жовтня 2003 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалося, шлюбні відносини припинені з січня 2019 року, сторони проживають окремо, спільне життя та збереження сім`ї не можливе, через що просить розірвати шлюб. Також позивачка просить стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач аліменти добровільно не сплачує, спільно з позивачем та дітьми не проживає, будь-якої участі в вихованні дітей не приймає У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ,\~у розмірі\~1/3 частки від\~усіх видів\~доходів,\~але не\~менше 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму длядитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дати подачі позовної заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття. Процесуальні дії у справі Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 травня 2023 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено судове засідання. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 травня 2023 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивач [PERSON] , повідомлена своєчасно та належним чином, не прибула, в судове засідання направила свого представника [PERSON] . У судове засідання представник позивача [PERSON] , повідомлена своєчасно та належним чином, не прибула, до суду надала заяву, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] , повідомлений своєчасно та належним чином в судові засідання, призначені на 12 липня 2023 року, на 27 липня 2023 року, на 08 серпня 2023 року та 08 вересня 2023 року не з`явився, причини його неявки суду не відомі. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, враховуючи відсутність відзиву відповідача, беручи до уваги, що представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути справу заочно та, згідно зі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювати фіксацію процесу звукозаписувальними технічними засобами. Установлені судом фактичні обставини у справі З 18 жовтня 2003 року [PERSON] , [INFO] , перебуває з [PERSON] , [INFO] , у зареєстрованому, Виконавчим комітетом Новобогданівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, шлюбі, про що було вчинено актовий запис № 17. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] , батьками дитини зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] , батьками дитини зазначені [PERSON] та [PERSON] . Позиція суду та нормативно правове обґрунтування Щодо вимог позивача про розірвання шлюбу, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 Сімейного Кодексу України). Оскільки відповідач позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає, то відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, у відповідності до ст. 110 СК України, яка передбачає можливість пред`явлення одним з подружжя позову про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Аналізуючи докази у справі, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Тому копію рішення для виконання необхідно направити до Комунарського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, вони несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно\~до ст.\~180\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ч. 3 ст.\~181\~Сімейного кодексу\~України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.\~183\~СК України частка\~заробітку (доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно зі ч. 2 ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. При цьому, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання дитиною сторін коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина мала б тоді, коли б утримувалася обома батьками, оскільки визначення розміру аліментів у частині від доходу як раз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного\~\~матеріального утримання з боку батька.\~ Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8\~ст. 7 СК України\~при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Ураховуючи вище викладене, з метою не порушення прав дитини, суд вважає за необхідне, задовольнити позовні вимоги, та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частин заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Встановлено, що позов було подано позивачкою\~до суду 23 лютого 2023 року. Оскільки позивачка, мати неповнолітніх дітей займається її вихованням та утриманням, батько дітей матеріальну допомогу не надає, то суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат. У зв`язку із задоволенням основної вимоги, з відповідача на користь позивача відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved