Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-17 00:00:00

22 травня 2023р. до суду надійшов позов Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі:- позивач) до [PERSON] (далі: відповідач) про стягнення грошових коштів у сумі 13816, 76 грн., витрат на професійну правову допомогу в сумі 5000 грн., судового збору у сумі 2684 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на укладення 03.10.2020р. між ТОВ ТДВ СК «Альфа Гарант» та [PERSON] договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме автомобіля ВАЗ 2101, р.н. [NUMBER] , поліс №АР-0007435395. 06.11.2020р. сталась ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням відповідача, який станом на день ДТП був неповнолітнім та не мав водійського посвідчення, внаслідок якої пошкоджено автомобіль HYINDAI TUCSON, р.н. [NUMBER] . 05.02.2021р. постановою Московського районного суду м. Харкова відповідача визнано винним у вчиненні вказаної ДТП. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована згідно полісу №АР-0007435395, позивач 02.07.2021р. оплатив власнику пошкодженого автомобіля страхове відшкодування в розмірі 13816,76 грн. Оскільки відповідач керував транспортним засобом без права керування ним відповідної категорії, позивач отримав право вимагати компенсації виплаченої суми страхового відшкодування в порядку регресу. Крім того, оскільки позивач не є фахівцем у галузі права, для захисту своїх прав та інтересів звернувся за професійною правничою допомогою до адвокатського бюро «Грідін і Партнери», з яким 14.05.2019р. укладено договір про надання правничої допомоги б/н. Адвокатом, з надання правничої допомоги, пов`язаної з підготовкою справи до розгляду та збору доказів витрачено 5 годин, вартість однієї нормо години адвоката складає 1000 грн., що відповідає середній ціні ринку послуг адвоката у м. Києві. Адвокат надав позивачу юридичні консультації, вивчив матеріали справи, проаналізував судову практику і склав документ правового характеру, що узгоджується із обов`язками, визначеними договором про надання правничої допомоги, таким чином, розмір судових витрат, пов`язаних із оплатою позивачем професійної правової допомоги становить 5000 грн. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач причини неявки не повідомив. Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008р. у справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/03) вказує, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Зважаючи на повторну неявку відповідача до судового засідання, відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 223, 280 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: 05.02.2021 постановою Московського районного суду м. Харкова [PERSON] визнаний винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ч.2 ст.126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. Як вбачається з постанови, 06.11.2020 о 18:35 водій [PERSON] , будучи неповнолітнім, не отримував водійське посвідчення, керував автомобілем «ВАЗ 2101», номерний знак [NUMBER] , по Салтівському шосе, 147 у м. Харкові, не врахував дорожньої обстановки, не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині та скоїв зіткнення з автомобілем Hyundai Tucson, р.н. [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку, чим порушив п.10.4, п.2.1а ПДР України. Завдано матеріальних збитків. На момент ДТП транспортний засіб ВАЗ 2101 р.н. [NUMBER] забезпечений на підставі полісу №АР/7435395, укладеного 03.10.2020р. між ДТВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] [PERSON] є власником автомобіля Hyundai Tucson, р.н. [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . 10.11.2020 [PERSON] повідомив позивача про ДТП та 15.04.2021 р. звернувся з заявою про страхове відшкодування. Відповідно до аварійного сертифікату № 72-D/82/7 від 23.01.2021 вартість завданого матеріального збитку станом на 06.11.2020р. склала 15816,76 грн. з урахуванням фізичного зносу запчастин, без урахування ПДВ. Згідно розрахунку страхового відшкодування, здійсненого позивачем, сума страхового відшкодування за договором страхування №АР-0007435395 становить 13816, 76 грн. Позивач здійснив виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу Hyundai Tucson, р.н. [NUMBER] [PERSON] у розмірі 13816, 76 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 18173 від 02.07.2021. На час розгляду справи відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості у добровільному порядку. Таким чином, між сторонами виник спір щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, в порядку страхового відшкодування. Ці правовідносини урегульовано нормами ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її заподіла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Як передбачено ст. 985 ЦК України страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у разі настання страхового випадку, що кореспондується із положенням статті 3 ЗУ «Про страхування». За ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. За ст.ст. 3, 22, 28 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих внаслідок ДТП, та захисту майнових інтересів страхувальника. При настанні страхового випадку страховик відповідно до страхової суми відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до п. 38.1, п. 38.1.1 «б» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 77, 79, 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідачем не надано до суду доказів на спростування розрахунку страхового відшкодування, наданого позивачем, та обставин, викладених у позові. За таких обставин, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь грошових коштів у розмірі 13816, 76 грн. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України). Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Позивачем надані до матеріалів справи витяг з договору про надання правничої допомоги, укладеного 14.05.2019 між ним та адвокатським бюро «Грідін і Партнери», копію детального розрахунку та опису робіт, виконаних за договором про надання правничої допомоги від 14.05.2019р., складеного 09.05.2023, платіжне доручення. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія"Альфа-Гарант" і в частині позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позовних вимог ТОВ СК «Альфа-Гарант» у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684 грн.

Outcome: approved