Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

25 липня 2023 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги [PERSON] обгрунтовані тим, що нею та відповідачем було зареєстровано шлюб у Тернопільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про що складено відповідний актовий запис №1912. Від шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] , актовий запис №02, виданого Плотичанською сільською радою Козівського району Тернопільської області 12 червня 2019 року. Зазначила, що шлюбні відносини між нами фактично припинені, із відповідачем ми проживаємо окремо, мною подано позов про розірвання шлюбу між нами до Козівського районного суду Тернопільської області. Відповідач залишив без належної батьківської уваги та жодним чином не приймає участі у вихованні дитини, не допомагає. Матеріальних коштів на утримання дитини не надає, проте має можливість належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, так як він знаходиться у працездатному віці, має можливість працювати та отримувати відповідну заробітну плату. Зокрема, хочу зазначити, що відповідач працює ФГ «Вікторія-92». Крім цього, інших осіб на його утриманні немає. Також повідомила, що на її утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей від попереднього шлюбу: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Посилаючись на викладені обставини позивач просила суд стягнути аліменти із [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] , в розмірі 5000 гривень але не менше 50% встановленого ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2022 рік" прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення її позову до суду та до досягнення дітьми вісімнадцятирічного віку. Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 04.08.2023 відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. 21.09.2023 представник відповідача адвокат Вербіцька М. В. подала заяву про часткове визнання позов відповідачем, у якій зазначила, що відповідач, будучи відповідальним батьком, розуміє і знає, що відповідно до ст. 150 СК України обоє батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Таким чином, дитині має бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Крім цього вказала, що щомісячний дохід відповідача складає 9950 гривень, на підтвердження чого долучила копію довідки про заробітну плату, виданої ФГ «Вікторія-92». Інших доходів у відповідача нема. Таким чином, відповідач частково визнає позов і вважає справедливою сплату аліментів у розмірі 3000 гривень щомісячно (що складає близько 1/3 його сукупного місячного доходу), а тому просила зменшити розмір аліментів та стягувати із відповідача аліменти у розмірі 3000 гривень щомісячно. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та поряд із цим, не заперечила з приводу задоволення позовних вимог у зменшеному розмірі визначеному відповідачем. У судовому засіданні представник відповідача адвокат Вербіцька М. В., зазначила що позовні вимоги визнають частково, підтримують позицію викладену у заяві про часткове визнання позову. Просила зменшити розмір аліментів та стягувати із відповідача аліменти у розмірі 3000 гривень щомісячно, вважала такий розмір справедливим. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позиції сторін., суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.09.2018 між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб у Тернопільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про що складено відповідний актовий запис №1912, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданим Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 22.09.2018. Від цього шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] , актовий запис №02, виданого Плотичанською сільською радою Козівського району Тернопільської області 12.06.2019. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] відповідачем цей факт не заперечується. Згідно із положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із вимогами ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу вимог ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Дитина фактично на даний час перебуває на утриманні позивача. Відповідач не виконує обов`язків по утриманню своєї доньки, які встановлені ст. 180 Сімейного кодексу України, маючи можливість належним чином їх виконувати, так як він знаходиться у працездатному віці, має можливість працювати та отримувати відповідну заробітну плату. Відповідно до вимог статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2272 гривні . Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на дітей можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відтак, відповідач не позбавлений обов`язку утримувати свою неповнолітню дитину. Разом з тим, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання не є у переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дітей, проте, безумовно, враховується судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до вимог ст. ст.13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 9 ст. 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до положень статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, суд вважає доречними доводи представника відповідача про те, що відповідач офіційно працевлаштований у ФГ «Вікторія 92» та згідно довідки виданої головою ФГ «Вікторія 92» його дохід у місяць складає 9949,80, тобто розмір аліментів запропонований представником відповідача є третиною від доходу відповідача, справедливим та співмірним. Судом також враховано, що позивач у судовому засіданні не заперечила з приводу запропонованого розміру аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи указані обставини, матеріальне становище платника аліментів, визначені ст. 182 СК України обставини, які враховуються при визначенні розміру аліментів, у зв`язку з тим, що діти потребують матеріальної допомоги і відповідач зобов`язаний надавати таку допомогу, враховуючи потреби дітей, матеріальне становище сторін, виходячи з того, що обов`язок утримувати дітей рівною мірою покладається як на матір, так і батька, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей по 3000 гривень щомісячно, але не менше 50% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення кожною дитиною повноліття. Визначений судом розмір аліментів забезпечуватиме реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дитини та не порушуватиме правила щодо дотримання загалом паритету (рівності) батьків у виконанні обов`язку щодо матеріального утримання дитини. Суд вважає за необхідне зазначити, що змінений розмір аліментів на утримання дітей, є більшим мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, визначеного законом, і буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Позивач не подав суду доказів на підтвердження існування обставин для визначення розміру аліментів в більшому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти слід присудити від дня пред`явлення позову, а саме з 25 липня 2023 року. В силу п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Outcome: partial