Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

Позивач КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м.Києва»звернувся до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послугу з утримання будинку. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач є власником кімнати № 8 квартири [ADDRESS] та є споживачем послуг, які надає позивач, а саме послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, а також користування електричною енергією. Оскільки відповідач з червня 2015 року оплату за спожиті послуги не здійснює, то станом на 01.03.2021 року має заборгованість за послугу з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та витрат за споживання електричної енергії в загальному розмірі 14 039,88 грн., а також нараховано інфляційні втрати в розмірі 2514,63 грн. та 3 % річних в розмірі 882,41 грн. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити його вимоги, стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати по сплаті судового збору, а також нараховувати 3% річних та інфляційну складову боргу на суму заборгованості, визначену в рішенні суду, до повного виконання відповідачем рішення суду, яке буде ухвалено судом за результатами розгляду даної справи. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва Гринчак О.І. від 11.05.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 15.06.2021 року відмовлено в задоволенні заяв відповідача [PERSON] про відвід головуючого. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 15.06.2021 року залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача [PERSON] та [PERSON] 30.06.2021 року до суду надійшов відзив відповідача та третіх осіб на позовну заяву, в якому вони заперечують проти позовних вимог, вказуючи на те, що жодної послуги з утримання їх будинку позивач не надає, про що неодноразово складались акти мешканцями будинку з вимогою здійснити перерахунки, на що їм було відмовлено. Відповідач виключно за свої кошти проводить ремонт внутрішніх систем гарячого та холодного водопостачання, водовідведення, електропостачання, утримає прибудинкову територію, загальною площею 450 кв.м., яку обгородила, за власні кошти завезла землю, висаджує квіти, здійснює їх полив із власної системи водопостачання, оскільки позивач відмовився вивести для полива клумби спеціальну трубу із загальної системи. Крім того, що з приводу неправомірних дій посадових осіб позивача за їх заявами відкрито більше 20 кримінальних проваджень. Відповідач та треті особи зазначають, що відсутні докази про взяття позивачем їх будинку на баланс та про передачу йому у господарське відання, а саме в повне господарське відання чи лише частково та у якій саме частині. Крім того, позивачем не зазначено розшифровки заборгованості, а саме: за який період, яка оплата помісячно, підтвердження надання цих послуг та квитанцій. Також, типовий договір з надання послуги з утримання будинку між відповідачем та позивачем не укладався і відповідачу не пропонувався для вивчення. Позивачем не надано калькуляції кожної наданої ним послуги, у якій повинно бути зазначено розмір прибудинкової території, яка закріплена органом місцевого самоврядування за їх адресою. Відповідач та треті особи стверджують, що фактично позивач підмітає між будинкові проїзди, які оплачуються виключно з місцевого бюджету, а не мешканцями будинків, поміж якими проходять ці проїзди. Натомість, ними, а не позивачем, прибирається та обслуговується 450 кв.м. прибудинкової території. Також, сміттєвими баками, що розташовані біля їх будинку, користуються мешканці сусіднього будинку по [ADDRESS] . Крім того, до ціни послуги з утримання прибудинкової території входить миття урн один раз на місяць, миття сміттєвих баків один раз на місяць, щоденне мокре прибирання прибудинкової території, влаштування клумб та їх полив, дератизація, дегазація, дезінсекція та освітлення підвалів будинку, мокре прибирання два рази на тиждень сходових клітин та коридорів (місць загального користування), проте вищевказані послуги у їх будинку жодного разу не надавались, докази цього позивачем не надано. Заперечуючи проти позову, відповідач та треті особи також посилаються на ч.2 ст.215 ЦК України, вказуючи на те, що Територіальна громада Деснянського району м.Києва та Територіальна громада м.Києва не є засновниками Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації та позивача і як власники усього майна, що знаходиться на території громади, не передавали своєї приватної власності, у тому числі їх будинку адміністрації чи позивачу. Відтак, на їх думку, передача приватної власності Територіальної громади м.Києва без відома громади є грубим порушенням ст.203 ЦК України, що дає підстави вважати, що передача приватної власності громади позивачу є нікчемним правочином. Посилаючись на викладене, відповідач та треті особи просили відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 18.10.2021 року допущено до розгляду справи як представника позивача [PERSON] . Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 18.10.2021 року відмовлено у задоволенні заяви третьої особи [PERSON] про відвід головуючого. Ухвалами Деснянського районного суду м.Києва від 18.10.2021 року відмовлено у задоволенні заяви третьої особи [PERSON] про відвід головуючого. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва Гринчак О.І. від 23.10.2021 року визнано заяву третьої особи [PERSON] про відвід головуючого необґрунтованою та передано заяву на розгляд іншому судді у порядку, встановленому ч.1 ст.33 ЦПК України. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва Сенюти В.О. від 25.10.2021 року відмовлено у задоволенні заяви третьої особи [PERSON] про відвід судді Гринчак О.І. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва Гринчак О.І. від 12.11.2021 року визнано заяву третьої особи [PERSON] про відвід головуючого необґрунтованою та передано заяву на розгляд іншому судді у порядку, встановленому ч.1 ст.33 ЦПК України. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва Галась І.А. від 16.11.2021 року відмовлено у задоволенні заяви третьої особи [PERSON] про відвід судді Гринчак О.І. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва Гринчак О.І. від 29.11.2021 року визнано заяву третьої особи [PERSON] про відвід головуючого необґрунтованою та передано заяву на розгляд іншому судді у порядку, встановленому ч.1 ст.33 ЦПК України. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва Скрипки О.І. від 30.11.2021 року відмовлено у задоволенні заяви третьої особи [PERSON] про відвід судді Гринчак О.І. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 28.12.2021 року здійснено перехід розгляду справи за правилами загального позовного провадження, замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Ухвалами Деснянського районного суду м.Києва від 21.06.2022 року відмовлено у задоволенні заяв третіх осіб [PERSON] та [PERSON] про відвід головуючого. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 21.06.2022 року витребувано від Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації інформацію про те, хто є директором КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м.Києва» з наданням підтверджуючого документа. Ухвалою від 23.03.2022 року суддею Деснянського районного суду м.Києва Гринчак О.І. заявлено самовідвід та передано справу для повторного автоматизованого розподілу справи в порядку ст.ст.14, 33 ЦПК України. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва Скрипки О.І. від 27.06.2022 року прийнято справу до провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 31.08.2022 року до суду надійшли додаткові пояснення представника позивача [PERSON] по справі. У даних поясненнях вказує на законність та обґрунтованість вартості тарифу (послуги) з утримання будинків і споруд та прибудинкової території та правомірність застосування тарифу, встановленого та підтвердженого розпорядженням КМДА від 06.06.2017 року № 668. Також представник позивача зазначила про те, що вказані послуги надавались відповідачу належним чином та в повному обсязі, а протягом спірного періоду від відповідача жодних нарікань чи претензій на адресу позивача не надходило. Щодо нарахувань за електричну енергію представник позивача вказала, що в даному будинку, оскільки відповідач та інші співвласники не мають індивідуальних договорів з постачальником електричної енергії, нарахування за електричну енергію здійснюється за показниками загально будинкового приладу обліку пропорційно до кількості зареєстрованих осіб у відповідному приміщенні. Представник позивача зауважила і на те, що будинок [ADDRESS] відповідно до ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» належить всім співвласникам (власникам житлових та/або нежитлових приміщень) будинку, однак співвласники будинку самоусунулись від виконання своїх зобов`язань, то позивач змушений надавати послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, в тому числі і укладати договори з постачальниками електричної енергії з метою забезпечення комфортних умов проживання в будинку. 07.09.2022 року до суду надійшли заперечення третіх осіб [PERSON] , [PERSON] на вищевказані додаткові пояснення, в яких треті особи, посилаючись на підстави та обставини, викладені у відзиві, також зазначають про те, що позивач звернувся до суду із вимогою про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, тобто з вимогою про видачу судового наказу, а тому необхідно було подати заяву про видачу судового наказу, а не позовну заяву. Крім того, позивачем не надано належних доказів на підтвердження позовних вимог, позов має штучний характер та суперечить завданню цивільного судочинства. Також, судом вже розглядався позов до відповідача про стягнення нічим не підтвердженої заборгованості і судом було відмовлено у задоволенні такого позову. Треті особи наполягають на тому, що у позивача відсутнє право вимоги, а також зазначили, що на час розгляду справи у позивача відсутня уповноважена особа для представництва інтересів підприємства. Треті особи наполягають на тому, що договір з надання послуг між позивачем та відповідачем не укладався, а тому відсутність договору дає підстави для відмови в задоволенні позовних вимог, а також послались на положення ст.257 ЦК України, як на додаткову обставину втрати позивачем права вимоги. Заперечуючи проти позову, треті особи вказали і на те, що з 2018 року до цього часу з вини позивача відповідач не користується належним їй житлом, оскільки службові особи позивача перешкодили відповідачу встановити нове вікно, внаслідок чого кімната стала непридатною для проживання, чим перешкодили відповідачу у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном. Посилаючись на викладене, треті особи просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 01.11.2022 року витребувано у КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м.Києва» наступні документи, а саме: - Акт приймання- передачі будинку по [ADDRESS] до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м.Києва»; - Договір, укладений між Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м.Києва» та власником житла, відповідачем по справі [PERSON] з надання послуги пов`язаних з утримування будинку, споруд та прибудинкової території; - Рішення Територіальної громади м. Києва про закріплення за будинком прибудинкової території по [ADDRESS] з прикладенням експлікації (викіпіровки) з Генерального плану забудови м. Києва; - Баланс підприємства, де вказано, що будинок [ADDRESS] знаходиться на балансі Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м.Києва»; - Декларацію на прибуток, де вказано, що будинок [ADDRESS] знаходиться на балансі Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м.Києва»; - Довідку із статистичного управління форми Ж1 житл (річна), де вказано, що будинок [ADDRESS] знаходиться на балансі Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м.Києва»; - Технічний паспорт з 1970 року про введення в експлуатацію будинку [ADDRESS] ; - Підтверджуючий документ, що Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м.Києва» надає якісні послуги з утримання житлового будинку по [ADDRESS] та прибудинкової території. 22.02.2023 року на електронну пошту суду та 27.02.2023 року засобами поштового зв`язку до суду надійшла заява відповідача, в якій, посилаючись на підстави та обставини, викладені у відзиві, просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі та розглядати справу без її участі. 01.03.2023 року до суду надійшло клопотання третьої особи [PERSON] , в якому вона зазначає про те, що відповідно до розрахунку заборгованості період заборгованості становить з 01.06.2015 року по 01.03.2021 року, а також посилається на положення ст.ст.256, 257 ЦК України та вважає, що даний позов має очевидно штучний характер. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 20.06.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання представник позивача не з`явилась, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. До суду надійшла заява від представника позивача про розгляд справи у її відсутність. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, надавши заяву, в якій проти позовних вимог заперечує та просить розглядати справу в її відсутність. Треті особи, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Враховуючи обставини справи, наявність відзиву та письмових заперечень сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних доказів. Оскільки сторони по справі в судове засідання не з`явились, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. (ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст. 12 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Правовідносини із споживання житлово - комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно п.35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] є власником кімнати № 8 квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 10.01.2012 року. За даними Реєстру територіальної громади м.Києва, у вказаному житловому приміщенні зареєстровані відповідач та треті особи [PERSON] та [PERSON] . Згідно рішення Київської міської ради «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» № 270/270 від 09.10.2014 року було створено КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» з метою надання у Деснянському районі м. Києва послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкової території. Згідно переліку майна (додаток № 1 до розпорядження Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації) від 30.01.2015 року № 48 будинок [ADDRESS] віднесено до сфери управління Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації та закріплюється на праві господарського відання за комунальним підприємством Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва. Згідно п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ч. 2-4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Відповідно до п. 2.2.1 статуту Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва», предметом діяльності підприємства є утримання житлового і нежилого фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва та закріплений за підприємством на праві господарського відання, а також обслуговування житлового і нежитлового фонду, що не належить до комунальної власності м. Києва, на договірних засадах у встановленому порядку. На підставі п. 3 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та зважаючи на те, що співвласники багатоквартирного будинку [ADDRESS] не визначилися з формою управління, КП «Керуюча компанія» продовжує надавати послугу з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за ціною, яка тотожна тарифу, затвердженому розпорядженням КМДА № 668. Як зазначає позивач, свої обов`язки, визначені нормативно-правовими актами, КП, як виконавець послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій виконує належним чином, тобто своєчасно та якісно. Проте, відповідач, всупереч діючому законодавству України, протягом тривалого часу, ухиляється від виконання своїх обов`язків по сплаті коштів, за послуги, які надає КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва». У зв`язку з цим, станом на 01.03.2021 року відповідач має заборгованість за послугу з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та витрат за споживання електричної енергії в загальному розмірі 14 039,88 грн., а також нараховано інфляційні втрати в розмірі 2514,63 грн. та 3 % річних в розмірі 882,41 грн. Вказані суми позивач просить стягнути з відповідача на його користь. Відповідач у відзиві та заяві, а також треті особи проти задоволення позовних вимог заперечували, вказуючи на відсутність у позивача права вимоги, ненадання послуг, не укладення договору між сторонами про надання житлово-комунальних послуг тощо. Частиною 4 ст.319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує. Відповідно до положення статті 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (ч.3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Відповідно до ч.3 ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Із аналізу наведених норм вбачається, що усі повнолітні, дієздатні особи, які проживають квартирі та користуються житлово-комунальними послугами зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири). Згідно положень ч.1 статті 4 ЦПК України, яка регламентує право на звернення до суду за захистом, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року в справі №372/51/16-ц, провадження №14-511цс18, зроблено висновок, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів і обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, як вказано у висновках Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 року у справі №523/9076/16-ц. Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу, як співвідповідача. За теоретичним визначенням відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. Відповідно до позиції Верховного Суду від 17.05.2021 року, викладеній у справі №309/2340/15-ц вбачається, що відповідно до частин першої, третьої статті 13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частиною першою статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та яка, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача). Частиною першою статті 51 ЦПК України передбачено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Визначення предмета, підстав позову та відповідача у спорі - це право, яке належить позивачу (стаття 13 ЦПК України). Установлення обґрунтованості позову - це обов`язок суду, який здійснюється під час розгляду справи. Отже, за приписами закону, позивач самостійно визначається з колом осіб, які є відповідачами у справі. За змістом норм цивільного процесуального права, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі, як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову. Частиною четвертою статті 12 ЦПК України регламентовано, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 також вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. Як встановлено судом, позивачем не залучено до участі у справі у якості співвідповідачів осіб, що зареєстровані у квартирі, де виникла заборгованість за надані послуги - [PERSON] та [PERSON] , клопотання про залучення співвідповідачів представником позивача суду у визначені ЦПК України строки не подано. [PERSON] та [PERSON] залучені до участі у справі в якості третіх осіб за їх клопотанням. Суд зауважує, що з огляду на приписи ч.3 ст.156 ЖК України, за надані позивачем послуги, особи, які зареєстровані у спірній квартирі, повинні нести солідарну відповідальність. Разом з тим, звертаючись до суду з даним позовом, позивач заявив вимоги позову про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги лише до відповідача [PERSON] . Незалучення до справи в якості співвідповідачів [PERSON] та [PERSON] , які зареєстровані за вищевказаною адресою та за законом несуть солідарну відповідальність за сплату житлово-комунальних послуг, позбавляє їх права в повному обсязі реалізовувати свої права на захист, враховуючи процесуальні права третіх осіб, а рішення у даній справі безпосередньо впливатиме на їх права та обов`язки. Зокрема, суд звертає увагу на те, що третіми особами зазначалось про пропуск строку позовної давності. Проте, Верховний Суд неодноразово зауважував, що заяву про застосування позовної давності може подати лише відповідач (постанови Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 333/1202/16-ц (провадження № 61-20890св18), від 22.02.2023 року у справі № 527/1580/16-ц (провадження № 61-3409св22)). В постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17 (провадження № 12-280гс18) вказано, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача, якщо рішення у справі може вплинути на їхні права чи обов`язки щодо однієї зі сторін. Отже, особа, яка бажає взяти участь у справі як третя особа без самостійних вимог, має перебувати з однією зі сторін у матеріальних правовідносинах, які в результаті прийняття судом рішення у справі зазнають певних змін. Підставою для вступу (залучення) в судовий процес такої третьої особи є її заінтересованість у результатах вирішення спору - ймовірність виникнення в майбутньому в неї права на позов або пред`явлення до неї позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача. Водночас предмет спору повинен перебувати за межами цих правовідносин, інакше така особа може мати самостійні вимоги на предмет спору. Для таких третіх осіб неможливий спір про право з протилежною стороною у зазначеному процесі. Якщо такий спір допускається, то ця особа повинна мати становище співвідповідача у справі, а не третьої особи. Отже, не можна покладати на третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, будь-які матеріально-правові обов`язки, а також установлювати чи захищати їх права, тобто винести рішення або ухвалу суду про права чи обов`язки цих третіх осіб. Таким чином суд приходить до висновку про те, що у даній справі не залучено всіх осіб, які є учасниками спірних матеріальних правовідносин, у їх належному процесуальному статусі, в зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки в разі задоволення вимог таке рішення порушить не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі як співвідповідачів, а їх процесуальні права, що випливають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Відтак, вивчивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову слід відмовити через неналежний суб`єктний склад. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад, то суд не дає оцінку решті доводів позовної заяви, тому що вони можуть бути дослідженні та оцінені лише за умови правильного визначення кола осіб, які беруть участь у справі, їх процесуального статусу, що узгоджується із встановленим статтею 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод правом на справедливий суд, яке включає, зокрема право на доступ до суду (щодо прав і обов`язків цивільного характеру) і передбачає надання особі відповідних процесуальних гарантій здійснення її прав у суді першої інстанції (Menshakova v. Ukraine, заява № 377/02 від 8 квітня 2010 року). Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, то відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed