Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 20 квітня 2023 року по вул. Шевченка, 37 в с. Білорічиця Прилуцького району Чернігівської області було виявлено факт пошкодження повітряної лінії 0,4 кВ КТП-364-15 Л-3 с. Білорічиця, що належить АТ «Чернігівобленерго», шляхом пошкодження (збиття) залізобетонної опори, що призвело до виникнення аварійної ситуації, порушення нормальної роботи обладнання та значних матеріальних затрат. Пошкодження залізобетонної опори відбулося внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася по вул. Шевченка, 37 в с. Білорічиця, [PERSON] керуючи автомобілем ЗАЗ д.н.з. [NUMBER] , не справився з керуванням та здійснив наїзд на електроопору, вчинивши ДТП. На даного громадянина складено протоколи за ст. 122-4, 124 КУпАП. Згідно постанови Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15.05.2023 року, провадження №3/742/778/23. [PERSON] визнано винним за ст. 122-4, 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Прилуцьким РЕМ АТ "Чернігівобленерго" виконані роботи по відновленню повітряної лінії 0,4 кВ КТП-364-15 Л-3 с. Білорічиця відповідно до Акту виконаних робіт від 22.04.2023 року. Своїми діями відповідач завдав АТ «Чернігівобленерго» збитки у сумі 11\~469 грн. 58 коп.. 01.05.2023 року [PERSON] звернувся з заявою про проведення робіт по заміні опори повітряної лінії, яку він пошкодив в наслідку дорожньо-транспортної пригоди та отримав рахунок на відшкодування завданих товариству збитків. Оскільки станом на серпень 2023 року завдані підприємству збитки в добровільному порядку не відшкодовано, АТ «Чернігівобленерго» змушене звернутися до суду для захисту своїх цивільних прав та інтересів. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до Акту виконаних робіт підприємством понесено витрати в сумі 11\~469,58 грн., тому позивач і звернувся до суду з позовом про стягнення завданого збитку в розмірі 11\~469 грн. 58 коп., та сплаченого судового збору. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14 серпня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 12 вересня 2023 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте через канцелярію суду подав заяву відповідно до якої просить розглянути справу за відсутності представника позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, з невідомих для суду причин, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Відзив на позов відповідачем не наданий. Статтею 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини та\~основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини - в силу вимог ч.1\~ст.\~6\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»). За таких підстав судом відповідно до положень статті 280\~ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача й за відсутності позивача згідно поданої ним заяви. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 20 квітня 2023 року в с. Білорічиця Прилуцького району по вулиці Шевченка, 37 сталася дорожньо-транспортна пригода, при якій водій [PERSON] , керуючи автомобілем ЗАЗ, д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого не зміг контролювати рух транспортного засобу та здійснив наїзд на електроопору, що призвело до пошкодження та матеріальних збитків. Постановою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15 травня 2023 року, [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП України та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3\~400 грн. Постанова набрала законної сили 26 травня 2023 року (а.с.5,6,зворот). Відповідно до Акту виконаних робіт від 22.04.2023 були виконані роботи по відновленню повітряної лінії 0,4 кВ (мд) КТП-364-15 Л-3 с. Білорічиця на загальну суму 11\~469 грн. 58 коп. (а.с.7). Відповідно до копії заяви від 01 травня 2023 року [PERSON] просить Прилуцький РЕМ виконати роботи по заміні опори повітряної лінії передач по вул. Шевченка, 37 в селі Білорічиця, яка була пошкоджена ним за наслідком ДТП. Оплату гарантує (а.с.9). Цього ж дня [PERSON] отримав рахунок №б/н від 01 травня 2023 року за відшкодування збитків на суму 11\~469 грн. 58 коп., що підтверджується його особистим підписом (а.с.8). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 22\~ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч.4,6 ст.82 ЦПК України). Відповідно до частин 1 та 2\~статті 1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України). Відповідно до ч.1\~ст.\~1166\~ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодження речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п.1 ч.2, ч.1 ст. 22 ЦК України). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.3 ст. 22 ЦК України). Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача шкоди, вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. За таких правових підстав та наданих сторонами доказів позов про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є обґрунтованим, доведеним й таким, що підлягає задоволенню, підстав для відмови у його задоволенні судом не встановлено. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81\~ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу, якщо про це не звертаються сторони. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Відповідно до пункту 1\~статті 17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України. Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду відповідно до Закону України\~«Про судовий\~збір» сплачений судовий збір за вимогу майнового характеру - 2\~684 грн. 00 коп. (а.с.1), а тому останній має бути стягнутий з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved