Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідачки на її користь суму коштів в розмірі 110\~676,42 грн., в якості відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття її квартири водою, з яких: 83\~746 грн. вартість ремонтно-будівельних робіт пошкодженої квартири, 20\~000 грн. компенсація завданої моральної шкоди, 6930,42 грн. витрати на проведення оцінки матеріального збитку, що утворилися внаслідок залиття квартири. Також в позові заявлено вимогу про відшкодування судових витрат з оплати судового збору та правничої допомоги. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що залиття квартири позивачки відбулось через виток води, що стався внаслідок передчасного виходу з ладу радіатору опалення у квартирі відповідачки, яка розміщена поверхом вище над квартирою позивача. Письмовий відзив проти позову від відповідача на адресу суду не надходив. 01.06.2023р. судом відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила. Судовий виклик направлявся відповідачці за зареєстрованим місцем проживання, разом з тим адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення через відсутність адресату за зазначеною адресою, що в контексті положень п. 4 ч. 8 ст. 128, ч. 4 ст. 130 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд вважає як повідомлення відповідачки належним чином. Таким чином, будучи належно повідомленою про час і місце розгляду справи, відповідачка не з`явилась у судове засідання з розгляду справи. Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Представники третіх осіб також не з`явились в судове засіданні та не повідомили про причини неявки, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника ТОВ «УК «Нова якість» - адвокат Тарасенко А.Ю., який діє на підставі ордеру серії СА №1059979 від 17.07.2023р., на адресу суду надійшли письмові пояснення, за змістом яких зазначається, що ТОВ «УК «Нова якість» не є управителем будинку [ADDRESS] і не укладало договорів із співвласниками будинку, внаслідок чого не має зобов`язань перед позивачкою та відповідачкою. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Пояснила, що повернувшись додому після робочого дня виявила залиття квартири. У квартирі відповідачки в цей час нікого не було, внаслідок чого сусіди з квартири [ADDRESS] викликали працівників ТОВ «УК «Нова якість», які перекрили водопостачання у системі централізованого опалення будинку на стояку, до якого підключені квартири позивачки та відповідачки. Відповідачка приїхала до квартири наступного дня, але відмовилась навіть подивитись на пошкодження, що виникли в квартирі позивачки. 06.02.2023р. комісія з представників ТОВ «УК «Нова якість» дослідила обставини події та дійшла висновку, що причиною витоку води з системи опалення була неналежна якість робіт по заміні радіаторів опалення у квартирі відповідачки, про що був складений відповідний акт. Відповідачка відмовилась підписати такий акт і до теперішнього часу не визнає своєї відповідальності за спричинену шкоду, хоча саме вона є відповідальною особою за технічний стан опалювального обладнання, яке встановлено в її квартирі. Представник позивача адвокат Шаповал О.В., яка діє на підставі ордеру серії СА №1050555 від 28.04.2023р., в судовому засіданні також підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні з підстав, викладених у позові. Додатково пояснила, що відповідачка, як власник квартири в якій стався виток води, зобов`язана відшкодувати позивачці завдану залиттям квартири шкоду, оскільки причиною аварії є самовільне перепланування системи опалення к квартирі відповідачки (заміна радіаторів та трубопроводу). Заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Позивачка є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно /а.с. 39-41/. Зазначена квартира знаходиться на третьому поверсі п`ятиповерхового панельного житлового будинку і являє собою трикімнатну квартиру посімейного заселення загальною площею 61,9 кв.м., що підтверджується технічним паспортом квартири /а.с. 65-67/. Відповідач є власником квартири [ADDRESS] в цьому будинку і її квартира знаходиться поверхом вище над квартирою позивачки. Право власності відповідачки на квартиру підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно /а.с. 37-38/. 03.02.2023р. у квартирі відповідачки (№114) сталася аварія на системі опалення, внаслідок чого стався виток води. Згідно акту про залиття від 06.02.2023р., складеного комісією, до складу якою увійшли представники ТОВ «УК «Нова якість» головний інженер Папуша К.П., начальник дільниці Половинка О.О., майстер [PERSON] , та мешканці будинку [PERSON] та [PERSON] , «03.02.2023 аварійна бригада перекрила опалення на крило будинку, оскільки мешканці квартири [ADDRESS] були відсутні. 04.02.2023 не було доступу до стояка опалення в комірку квартири [ADDRESS] в підвальному приміщенні для спуску води. 05.02.2023 о 13 год. 45 хв. у квартирі [ADDRESS] відглушили прилад опалення та відновили опалення на будинок. В квартирі [ADDRESS] стався порив приладу опалення (нового зразка). Власники квартири [ADDRESS] самостійно замінили прилад опалення та втрутилися в стояк в житловій кімнаті (зала) зі звуженням діаметру труби. В результаті аварії у квартирі [ADDRESS] було залито водою приміщення житлової кімнати (стеля; стіни суміщені з кухнею та балконом; віконні відкоси; дерев`яне підвіконня деформувалось; дерев`яні двері на балкон на час огляду не закривались; підлога залита водою; половина квартири без електропостачання). Причиною аварії є передчасний вихід з ладу радіатора опалення в квартирі [ADDRESS] , що виник внаслідок несанкціонованого втручання мешканців квартири [ADDRESS] у роботу системи (заміна радіаторів, трубопроводів).» Також в акті відображено схему системи теплопостачання по будинку та схему теплопостачання квартирі [ADDRESS] (після втручання), які відрізняються між собою. /а.с. 42-43/. На замовлення позивачка судовим експертом Калашніковим О.М. було проведено судову будівельно-технічну експертизу за наслідками якої складений висновок №06-23 від 07.03.2023 року. Згідно такого висновку технічною причиною залиття квартири [ADDRESS] , є передчасний вихід з ладу радіатора опалення у квартирі [ADDRESS] , що виник внаслідок несанкціонованого втручання мешканців квартири [ADDRESS] у роботу системи опалення (заміна радіаторів, трубопроводів). Вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень внаслідок залиття квартири [ADDRESS] , станом на дату проведення експертизи складає 83\~746 грн. /а.с. 50-64/. 20.02.2023р. позивачка звернулась до ВП «Черкаська ТЕЦ» ПАТ «Черкаське хімволокно» з листом, в якому просила провести інспекцію та перевірити належність утримання мережі опалення у квартирі відповідачки та чи був підвищений тиск в системі опалення на період 03.02.2023р. /а.с. 71/. Листом від 10.03.2023р. за вих.№24/1721 ВП «Черкаська ТЕЦ» ПАТ «Черкаське хімволокно» повідомило позивачці, що зоною відповідальності такого підприємства є внутрішньо будинкові системи, які розміщені в межах будинку, споруди від точки розподілу зовнішніх і внутрішніх комунікацій для тепломережі вентиль або трійник біля будинку. Рекомендовано звернутись до ТОВ «УК «Нова якість», яка є балансоутримувачем будинку та займається налагодженням та обслуговуванням внутрішньо будинкової системи опалення /а.с. 72/. Позивачка стверджує, що відповідачка неналежним чином виконує свої обов`язки з утримання своєї квартири, що обумовило завдання позивачці матеріальних збитків. Також внаслідок пошкодження квартири вона зазнала моральних страждань. Оскільки відповідачка в добровільному порядку відмовляється відшкодовувати завдану позивачці шкоду, то вона звернулась до суду з даним позовом. Тож спір між сторонами виник з правовідносин про відшкодування шкоди, що регулюється положеннями Цивільного кодексу України (далі ЦК). Статтею 1166 ЦК передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Правовий аналіз зазначеної норми свідчить, що юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. При цьому особливістю регулювання таких відносин є презумпція винуватості, оскільки обов`язок довести відсутність вини у завданні шкоди покладається саме на особу, яка завдала шкоди або має нести відповідальність за її завдання. Відповідно до ст. 319 ЦК власність зобов`язує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. Статтею 151 Житлового кодексу передбачено, що громадяни, які мають в приватній власності жилу квартиру, зобов`язані забезпечувати її схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт. Безгосподарне утримання квартири тягне за собою наслідки, передбачені ЦК. По обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що 03.02.2023р. відбувся факт затоплення квартири позивачки, а отже факт завдання шкоди позивачці є доведеним. На підтвердження причини затоплення позивачкою надано суду акт, складений комісією у складі представників ТОВ «УК «Нова якість» дільниці №20 та мешканців будинку, які є власниками квартир, що причетні до події затоплення. Відповідним актом належним чином підтверджується та обставина, що виток води стався внаслідок виходу з ладу радіатору опалення у квартирі відповідачки, що є наслідком неналежного під`єднання трубопроводу до загальної системи централізованого опалення (звуження трубопроводу). Таким чином, суд вважає доведеним, що залиття квартири позивачки відбулося з причин незабезпечення відповідачкою належного стану елементів з`єднання в системі опалення у своїй квартирі. Тож з огляду на положення ст. 319, ч. 2 ст. 1166 ЦК саме відповідачка несе відповідальність за завдану позивачці шкоду. Визначаючи розмір завданих позивачці збитків, суд звертає увагу, що сторони вільні у наданні суду доказів в обґрунтування своїх вимог або заперечень. Наданий позивачкою експертний висновок, складений судовим експертом Калашніковим О.М. за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, є належним і допустимим доказом в контексті положень ст. 77, 102, 106 ЦПК України. Будь-яких обставин, які б спростували об`єктивність такого висновку судом не встановлено. Таким чином, розмір матеріального збитку, завданого внаслідок залиття квартири позивачки, 83\~746 грн. З огляду на положення п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК витрати позивачки, пов`язані із оплатою послуг експерта в розмірі 6930,42 грн., входять до складу збитків, завданих їй внаслідок порушення її прав, і підтверджується належними доказами /а.с. 45-49, 75-76/. Таким чином, загальний розмір матеріальних збитків, завданих позивачці, внаслідок залиття її квартири станом на момент розгляду справи складає 90\~676,42 грн. (83\~746 грн. + 6930,42 грн.). Відповідно до ч. 3 ст. 22 ЦК збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За таких обставин позовні вимоги про відшкодування матеріальних збитків є правомірними та обґрунтованими і підлягають задоволенню. Стосовно вимоги про відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як вбачається з матеріалів справи моральна шкода, завдана позивачці полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із пошкодженням належного їй майна, а тому підлягає відшкодуванню. За змістом статті 23 ЦК моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Отже, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, про що було роз`яснено в п.3 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Слід звернути увагу, що моральна шкода має бути обов`язково підтверджена належними та допустимими доказами заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. При оцінці обґрунтованості вимог у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди, слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат. Обґрунтовуючи свої вимоги про відшкодування моральної шкоди, позивачка зазначила, що в даному випадку моральна шкода полягає у емоційному стресі, душевних стражданнях, негативних емоціях, переживаннях з приводу залиття та пошкодження квартири. Також позивачка вказує, що через залиття квартири було порушено її звичний та розмірений спосіб життя, виникла необхідність докладання додаткових зусиль для його нормалізації та витрачання власного часу для вирішення проблем, пов`язаних з усуненням наслідків залиття та пошкодження квартири, яка стала непридатною для проживання без проведення ремонту. Надаючи оцінку вимогам про відшкодування моральної шкоди суд враховує, що пошкодження майна завжди породжує негативні емоції у людини і можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я. Разом з тим, рівень моральних страждань визначається не видом правопорушення і не складністю цього правопорушення, а змістом моральних страждань потерпілого внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для його особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди. Враховуючи доводи позивачки щодо змісту моральної шкоди та обсяг доказів на її підтвердження, ступень пошкодження квартири та його особливості (негативний вплив надмірного зволоження приміщення квартири), розмір матеріальних збитків, завданих залиттям квартири, значення пошкодженої квартири для позивачки (постійне місце проживання), поведінку відповідачки (відсутність будь-якого добровільного відшкодування шкоди), суд доходить висновку про визначення грошової компенсації за завдану позивачці моральну шкоду на рівні 10\~000 грн., яка підлягає компенсації за рахунок відповідачки. За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на загальну суму 100\~676,42 грн. (90\~676,42 грн. + 10\~000 грн.). При цьому варто звернути увагу, що відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідачкою не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність та обґрунтованість заявлених позивачем вимог та встановлених судом обставин спірних правовідносин. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачкою при зверненні до суду в сумі 2684 грн. /а.с. 1/ та витрат позивачки на оплату правової допомоги. Враховуючи клопотання сторони позивача, то питання про розподіл судових витрат у вигляді витрат з оплати правової допомоги може бути вирішене судом шляхом ухвалення додаткового рішення у справі після подачі стороною позивачі відповідних доказів. Стосовно витрат позивачки з оплати судового збору, то суд виходить з того, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на загальну суму 100\~676,42 грн., що складає 90,96% від ціни позову. За таких обставин на підставі ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідачки слід стягнути на користь позивачки суму коштів в розмірі 2441,49 грн. в якості компенсації витрат з оплати судового збору. На підставі вищевикладеного і

Outcome: partial