Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

13.06.2023 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Територіальної громади Старостинського округу №1 с. Хрещатик Кадубовецької об`єднаної територіальної громади, в особі Кадубовецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, про визнання права власності на житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 42,30 кв.м., житловою площею 28,30 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , посилаючись на відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцю. Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 19.06.2023 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, витребувано матеріали спадкової справи. Відповідач відзив на позов не подав. Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 22.08.2023 року підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, остання надала заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позов підтримали. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. За таких обставин, суд розглянув справу за відсутності сторін. При цьому фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, з огляду на положення ст.247 ч.2 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [INFO] в селі Хрещатик Заставнівського району Чернівецької області померла [PERSON] , про що виконавчим комітетом Кадубовецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області вчинено актовий №40 від 12.04.2020 року (а.с.7). За загальними правилами про спадкування (ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини (ст.ст.1220, 1221 ЦК України). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння [ADDRESS] . Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України). Заповіт на випадок смерті [PERSON] відсутній. Відповідно до ст.1261 ЦК України, діти спадкодавця мають право на спадкування за законом у першу чергу. Позивачка [PERSON] (дівоче прізвище згідно свідоцтва про народження - [PERSON] ) є донькою [PERSON] , померлої [INFO] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження виданим Заставнівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області 03.12.2016 року та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №00036438309 від 09.08.2022 року (а.с.12,13). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). З матеріалів спадкової справи №201/2022, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , вбачається, що 23.01.2023 року [PERSON] , якій рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 29.11.2022 року (набрало законної сили 30.12.2023 року) надано додатковий строк два місці для подання заяви про прийняття спадщини, звернулася до органів нотаріату з заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Інші спадкоємці після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , які прийняли спадщину, - відсутні. Таким чином, позивачка [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , померлої [INFO] ,і є такою, що прийняла спадщину. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Водночас, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.05.2023 року, приватним нотаріусом Чернівецького районного нотаріального округу Чернівецької області Бурдейною Г.П. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю реєстрації права власності на нерухоме майно на ім`я померлої. З матеріалів справи, право власності на домоволодіння [ADDRESS] не зареєстроване. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважаються набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР був встановлений інструкцією, яка була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року та втратила чинність згідно наказу Держжитлокомунгоспу N 56 від 13 грудня 1995 року. Згідно з п.4, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. За даними Кадубовецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, домоволодіння [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с.17). Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Кадубовецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області №447 від 04.08.2022 року [PERSON] була зареєстрована та проживала по день своєї смерті в будинку [ADDRESS] та проживала одна (а.с.11). Пленум Верховного Суду України у п.9 своєї постанови від 04 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснив, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Вказаною інструкцією обов`язковою була реєстрація права власності на житлові будинки в органах БТІ лише у містах і селищах міського типу, однак не у сільській місцевості. Відповідно до ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 43 Постанови КМУ від 25 грудня 2015 року №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані: - документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; - виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим. Таким чином, досліджені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що домоволодіння [ADDRESS] побудоване [PERSON] відповідно до діючого на час його будівництва законодавства та належним чином було зареєстровано органом місцевого самоврядування в погосподарській книзі, про що свідчить облікова картка об`єкта по господарського обліку на 2016-2020 роки (а.с.18-20). Згідно з листом №10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ роз`яснив, що відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Отже, право власності на придбане, побудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його придбання, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Аналогічну правову позицію було висловлено ВСУ у постанові від 13 червня 2012 р. у справі № 6-54цс12, яка є обов`язковою для врахування судами України. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що спадкодавиця [PERSON] за життя набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин, встановивши під час розгляду справи, що спадкодавиця [PERSON] була власником домоволодіння [ADDRESS] , але за відсутності правовстановлюючого документу та реєстрації права власності на домоволодіння на ім`я спадкодавця позивачка, будучи спадкоємцем першої черги за законом, не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом через органи нотаріату, суд вважає, що право позивача порушено та підлягає судовому захисту шляхом визнання за спадкоємицею [PERSON] права власності на домоволодіння [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] .

Outcome: approved