Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~26 червня 2023 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ «Консалтінг Центр УА» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовна заява обґрунтована тим, що у відкритому доступі в реєстрі виконавчих проваджень позивач [PERSON] дізнався, що відносно нього відкрите приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. виконавчі провадження № 65486008, де стягувачем є ТОВ «Центрокредит». Оскільки [PERSON] не отримував жодного документа від приватного виконавця, адвокатом Гиря А.В. було подано адвокатські запити по виконавчому провадженню № 65486008 з вимогою надати належним чином завірені постанову про відкриття виконавчого провадження з ідентифікатором доступу, копію виконавчого напису нотаріуса відповідно до якого, за заявою ТОВ «Центрокредит» було відкрито виконавчі провадження, копію заяви про відкриття виконавчого провадження ТОВ «Центрокредит». 18.02.2022 року від приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. надійшли відповіді на адвокатські запити. Відтак копію постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 65486008 позивач [PERSON] отримав 18.02.2022 року. В пункті 8 даної постанови вказано ідентифікатор доступу до автоматичної системи виконавчого провадження (АСВП), за допомогою якого в мережі Інтернет [PERSON] отримав доступ до інформації про виконавче провадження № 65486008. Як виявилося відповідачем по виконавчому провадженні № 65486008 було винесено наступні постанови: 19.05.2021 року постанова про відкриття виконавчого провадження (з ідентифікатором), 19.05.2021 року постанова про відкриття виконавчого провадження, 19.05.2021 року постанова про стягнення з боржника основної винагороди, 19.05.2021 року постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, 05.07.2021 року постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, 02.06.2023 року постанова про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження (об`єднано виконавчі провадження № 66302010 та № 6548608 у зведене виконавче провадження № 71939208), 02.06.2023 року постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Було виявлено, що предметом стягнення за виконавчим провадженням № 6548608 за виконавчим написом є заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Центрокредит». Загальна сума стягнення за виконавчим провадженням становить 12 806,40 гривень та складається із суми боргу в розмірі 6952,00 гривень та 3832,00 гривень, основної винагороди приватного виконавця в розмірі 695,20 гривень та 383,20 гривень, витрат на проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні по 472,00 гривень. ТОВ «Центрокредит» не направляло жодних листів з вимогою про усунення порушення стосовно зобов`язання із зазначенням у листі стислого змісту порушених зобов`язань, у зв`язку з чим позивач позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості оспорити вимоги відповідача, що не може свідчити про її безспірність як основну умову вчинення виконавчого напису. Позивач\~ [PERSON] уважає виконавчий напис приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. № 29171 від 16.03.2021 року таким, що підлягає скасуванню, оскільки нотаріусом не дотримано приписи ст.ст. 87 і 88 Закону України «Про нотаріат», у тому числі на підставі документа, за яким стягнення заборгованості в безспірному порядку неможливе; відсутня безспірна заборгованість позивача перед відповідачем; відповідачем для вчинення виконавчого напису не надано нотаріусу документів, які можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача та не доведено наявності негативних наслідків через прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором, які могли виникнути лише для первісного кредитора; не надано арифметичного розрахунку з посиланням на норми кредитного договору щодо стягнення сум штрафів та пені; відсутні первинні бухгалтерські документи на підтвердження заборгованості. У виконавчому написі нотаріуса № 29171 йдеться посилання на виникнення заборгованості позивача за кредитним договором № МК-77718009949 від 26.05.2018 року, укладеним з ТОВ «Центрокредит». При цьому [PERSON] не укладав жодних договорів з ТОВ «Центрокредит». Станом на 12 червня 2023 року ТОВ «Центрокредит» змінило офіційну назву на ТОВ «Консалтінг Центр УА».\~\~\~\~\~\~ Враховуючи викладене, позивач [PERSON] прохав суд визнати виконавчий\~ напис № 29171, вчинений 16.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. про стягнення з нього на користь ТОВ «Центрокредит» заборгованості в сумі 6952,00 гривень таким, що не підлягає виконанню; стягнути з ТОВ «Консалтінг Центр УА» на користь позивача понесені судові витрати, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 26 червня 2023 року по даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.26-27). Представник позивача адвокат Гиря А.В. у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та прохала задовольнити. Директор ТОВ «Консалтінг Центр УА» Смірнов О.В. подав клопотання, в якому прохав здійснювати розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Консалтінг Центр УА». Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. та приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В., будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Суд, заслухавши представника позивача, розглянувши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Суду надано копію договору № МК-77718009949 від 26.05.2018 року, за умовами якого ТОВ «Центрокредит» (позикодавець) надає [PERSON] (позичальник) фінансовий кредит у тимчасове, строкове, платне користування в національній валюті України гривні, на загальну суму, яка визначається в п. 4.1 Додатку № 1.\~ Даний договір не містить нотаріального посвідчення (а.с.17-21). 16 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною на підставі\~ статей\~ 87-91\~ Закону\~ України\~ «Про нотаріат»\~ та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 29171, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Центрокредит» заборгованість за кредитним договором № МК-77718009949 від 26.05.2018 року, укладеним з ТОВ «Центрокредит». Стягнення заборгованості проводиться за період з 08 червня 2018 року по 26 лютого 2021 року. Сума заборгованості складає 6 952,00 гривень, у тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 2000,00 гривень, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 3 420,00 гривень, строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 532,00 гривень, строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 1000,00 гривень. Загальна сума, що підлягає стягненню 6 952,00 гривень (а.с.22). На підставі виконавчого напису № 29171 від 16.03.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.05.2021 року (ВП № 6548608) про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Центрокредит» заборгованість у розмірі 6 952,00 гривень (а.с.18-19). Судом встановлено, що правонаступником ТОВ «Центрокредит» є ТОВ «Консалтінг Центр УА». Відповідно до статті 18 Цивілького кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Зі змісту статті 87 Закону України «Про нотаріат» вбачається, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Аналогічні правила та умови вчинення нотаріусами виконавчого напису містить Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження\~ стягувача\~ та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Водночас цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Верховний Суд зазначає, що дійсно на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати в позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику в порядку, визначеному статтею 84 Закону України «Про нотаріат». Отже, встановлена законом процедура стягнення боргу на підставі виконавчого напису нотаріуса не вважається дотриманою (виконана), якщо боржник не був повідомлений про вимогу повернути заборгованість, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. До таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові 13 жовтня 2021 року (справа № 554/6777/17). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», такими документами для одержання виконавчого напису є нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а саме: платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Приватним нотаріусом Головкіною Я.В. було вчинено виконавчий напис на підставі пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», яким передбачено, що до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів належить така форма договору, як кредитний договір. Вказаний пункт № 2 був включений до Переліку Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662, зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Згідно з ч. 1 ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття. Тому постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року набрала законної сили цього ж дня 22.02.2017 року, отже і пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року також втратив чинність з цього дня. Тобто з 22.02.2017 року нотаріуси позбавлені можливості вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості, що випливають з кредитних відносин. Таким чином, діючим на момент вчинення виконавчого напису та на сьогодні є Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 в редакції до Постанови Кабінету Міністрів від 26.11.2014 року № 622, тобто без розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Оскільки виконавчий напис, який є предметом спору в даній справі, вчинено 16 березня 2021 року, тобто після визнання недійсною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, що свідчить про те, що приватним нотаріусом Головкіною Я.В. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не враховано тієї обставини, що норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитним договорам, вже не чинні. Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року в справі № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі та встановити й зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Крім цього, з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому в нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості, зазначений у виконавчому написі, є безспірним. Отже, суд вважає, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та визнати виконавчий напис № 29171 від 16.03.2021 року таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі задоволення позову на відповідача. Оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1073,60 гривень. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Враховуючи, що в судовому засіданні представник позивача адвокат Гиря А.В. зробила заяву про надання доказів сплати судових витрат, їй необхідно встановити строк, що не перевищує п`яти днів після ухвалення рішення суду для подання доказів щодо розміру понесених позивачем судових витрат з правничої допомоги.

Outcome: approved