Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Перша Київська державна нотаріальна контора про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Свій позов [PERSON] обґрунтовує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] . До складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , увійшло таке майно: 1/2 частина будинку [ADDRESS] , яку мати успадкувала після смерті свого батька [PERSON] ; земельна ділянка площею 0,0963 га по [ADDRESS] , в тому числі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,0500 га; для ведення особистого селянського господарства - 0,0462 га. Вказана земельна ділянка була передана у власність [PERSON] на підставі рішення Ірпінської міської ради №34/9 від 22.02.2000 року; 1/3 частина квартири [ADDRESS] , що належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.03.1994 року; грошові вклади, що знаходилися: у філії Печерського відділення Ощадбанку міста Києва №3715/0527 на рахунках - [NUMBER] , № [NUMBER] , у філії Шевченківського відділення Ощадбанку міста Києва №5441/0341 на рахунках - № [NUMBER] , №№ [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , у філії Шевченківського відділення Ощадбанку міста Києва №5441/0352 на рахунках - № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] . Зазначає, що заповіту на своє майно [PERSON] не залишила, при цьому, спадкоємцями першої черги в порядку спадкування за законом після смерті є [PERSON] - син спадкодавця, та його батько [PERSON] чоловік спадкодавця. [PERSON] додає, що після смерті матері у встановлений законодавством строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори він не звертався, однак відповідно до статті 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину після її смерті, так як постійно проживав на час відкриття спадщини разом із [PERSON] і у встановлений статтею 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини заяву про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавав. [INFO] його батько [PERSON] помер. Позивач зазначає також, що після того, як він звернувся до нотаріуса за прийняттям спадщини після смерті батька, йому стало відомо, що за життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 07 липня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бичковою Тамілою Дмитрівною, реєстровий номер 653, номер у Спадковому реєстрі 56273353, яким належне йому на праві власності нерухоме майно заповів відповідачці [PERSON] , тому [PERSON] є відповідачем у даній справі, так як його позовні вимоги стосуються її права на спадкування. Також додає, що для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадкового майна в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] звернувся до Першої київської державної нотаріальної контори. 15.07.2021 року державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Мотицьким І.Л. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину майна, що залишилось після смерті [PERSON] , а саме: на 1/4 частину будинку [ADDRESS] ; на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0963 га по [ADDRESS] , в тому числі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,0500 га; для ведення особистого селянського господарства - 0,0462 га; 1/6 частину квартири [ADDRESS] ; частину грошових вкладів, що знаходяться на відповідних рахунках банківських установ. Стверджує, що підставою для відмови у видачі йому свідоцтв про право на спадщину за законом стало те, що 10 червня 2005 року та 17 липня 2008 року свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене майно [PERSON] були видані [PERSON] . Нотаріус також повідомив, що в заяві про прийняття спадщини, яка міститься у спадковій справі №1224, [PERSON] вказує, що він є єдиним спадкоємцем після смерті дружини. Враховуючи, що [PERSON] не надав нотаріусу відомості про нього як спадкоємця першої черги в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , а надана ним інформація не була перевірена нотаріусом шляхом витребування відповідних довідок з місця проживання про склад сім`ї спадкодавця, то це призвело до порушення його права на спадкування. Позивач вважає, що свідоцтва про право на спадщину за законом, видані Першою Київською державною нотаріальною конторою [PERSON] на майно померлої [INFO] [PERSON] , мають бути визнані судом недійсними. Також позивач стверджує, що оскільки після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , залишилось два спадкоємці першої черги в порядку спадкування за законом: він, а також [PERSON] - чоловік спадкодавця, - і частки у спадщині кожного з них є рівними, то право власності на частину спадкового майна, яке залишилось після смерті його матері, а саме: на частину будинку [ADDRESS] ; на частину земельної ділянки загальною площею 0,0963 га по [ADDRESS] , в тому числі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,0500 га; для ведення особистого селянського господарства - 0,0462 га; на 1/6 частину квартири [ADDRESS] ; на частину грошових вкладів, що знаходяться: у філії Печерського відділення Ощадбанку міста Києва №3715/0527 на рахунках - [NUMBER] , № [NUMBER] , у філії Шевченківського відділення Ощадбанку міста Києва №5441/0341 на рахунках - № [NUMBER] , №№ [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , у філії Шевченківського відділення Ощадбанку міста Києва №5441/0352 на рахунках - № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , має бути визнане за ним в судовому порядку, оскільки інакше не передбачено діючим законодавством. На час звернення до суду вартість майна, право на яке він просить суд визнати за ним, становить: частини будинку [ADDRESS] - 367 500 грн; частини земельних ділянок загальною площею 0,0963 га по [ADDRESS] - площею 0, 0500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 202 500 грн; площею 0,0463 га для ведення особистого селянського господарства - 125 000 грн; 1/6 частини квартири [ADDRESS] - 421 000 грн., при цьому, сума грошових вкладів, що знаходились на час відкриття спадщини після смерті матері на рахунках банківських установ, йому невідома. 11 лютого 2022 року до суду від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову. Обґрунтовуючи відзив, представник відповідача зазначає, що в матеріалах спадкової справи №1224, яка була заведена Київською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] міститься довідка про склад сім`ї, в якій зазначено, хто саме мешкав з померлою на день її смерті, також міститься нотаріально посвідчена відмова громадянина [PERSON] від спадщини, на яку він мав право після смерті матері. Також, представник відповідача у відзиві звертає увагу, що позивач [PERSON] у позові зазначає, що йому не було відомо, що [PERSON] отримав всю спадщину і в той же час не повідомляє суд, що після отримання 10 червня 2005 року 1/3 частини квартири, що належала матері позивача, [INFO] померлий [PERSON] подарував [PERSON] 1/6 частину квартири [ADDRESS] , тобто розпорядився частиною власності, яка могла належати позивачу як спадщина, і яку позивач просить суд знову визнати за ним, але вже в судовому порядку. Також, представник відповідача зазначає, що нотаріусом правомірно відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, оскільки позивач звернувся до нотаріуса лише 15 липня 2021 року, тобто через сімнадцять років після її смерті. Таким чином, представник відповідача вказує, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки позивач у встановлені законом порядок та строк відмовився від належної йому частки у спадщині після смерті [PERSON] . 14 липня 2022 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача вказує, що без ознайомлення з матеріалами спадкової справи [PERSON] , зроблений у відзиві представником відповідача висновок про наявність у матеріалах спадкової справи довідки про склад сім`ї та нотаріально посвідченої відмови [PERSON] від прийняття спадщини після смерті матері є безпідставним. Також, представник позивача зазначає, що факт укладення договору дарування між [PERSON] та позивачем [PERSON] не спростовує необізнаність позивача з обсягом майна, яке успадкував його батько після смерті [PERSON] , бо на час укладення зазначеного договору дарування [PERSON] був власником 1/3 частини квартири [ADDRESS] , про це було відомо позивачу, і останній вважав, що батько дарує йому свою частку квартири. Більше того, отримання в дар від батька 1/6 частини квартири за вказаною адресою не позбавляє позивача права на спадкування 1/6 частини цієї квартири після смерті матері [PERSON] . Таким чином, на переконання представника позивача, відповідачем та його представником не надано будь-яких доказів, які б спростовували доводи позивача щодо підстав для визнання недійсними свідоцтв, виданих [PERSON] на все майно після смерті [PERSON] та визнання за позивачем права власності на частину спадкового майна. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 20 серпня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 17 лютого 2022 року витребувано з Першої київської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи №1224, яка була заведена після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; витребувано з Київського державного нотаріального архіву викопіювання з книги обліку спадкових справ за період з 22 вересня 2004 року по 22 березня 2005 роки, про реєстрацію заяви [PERSON] про відмову від спадщини після померлої [PERSON] ; витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лазарєвої Людмили Іванівни належним чином завірену копію спадкової справи №50 за 2018 рік до майна [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 15 травня 2023 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Перша Київська державна нотаріальна контора про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсними та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, призначено справу до судового розгляду по суті. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд дійшов наступних висновків. Згідно із копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого міським ЗАГС м. Києва, 28 вересня 1952 року, [PERSON] та [PERSON] 28 вересня 1952 року уклали шлюб, про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження зроблено відповідний запис за № 1484. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого міським ЗАГС м. Києва 07 серпня 1957 року, [PERSON] народився [INFO] , батьками зазначені: батько - [PERSON] ; мати - [PERSON] . Згідно із копією ордера № В-108389 на жиле приміщення, останній виданий [PERSON] про право на зайняття квартири [ADDRESS] сім`єю з трьох людей, а саме: [PERSON] , [PERSON] (чоловік) та [PERSON] (син). Головою комісії по приватизації житлового фонду 15 березня 1994 року було вирішено прохання наймача [PERSON] задовольнити та передати квартиру [ADDRESS] , загальною площею 84,16 кв. м. в приватну спільну сумісну власність. Уповноваженим власником квартири визначено [PERSON] , що підтверджується копією розпорядження № 64 від 15 березня 1994 року виданого Комісією по приватизації житлового фонду. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 15 березня 1994 року, посвідчено, що квартира [ADDRESS] , дійсно належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] та [PERSON] . Згідно із копією державного акту на право власності на земельну ділянку серія ІІІ-КВ № 068893, виданого на підставі рішення виконкому Ірпінської міської ради народних депутатів від 22 лютого 2000 року № 34/9, [PERSON] була власником земельної ділянки площею 0.0500 га для обслуговування житлового будинку та 0.0462 га - для ведення особистого підсобного господарства, розташованої на території [ADDRESS] . Згідно із копією повторного виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13 липня 2021 року, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 72 роки у м. Києві. Судом досліджено матеріали спадкової справи №1224/2004, заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] , відповідно до якої встановлено, що 09 грудня 2004 року [PERSON] звернувся до Першої київської державної нотаріальної контори із заявою №2190 про прийняття спадщини після смерті дружини [PERSON] , у вказаній заяві [PERSON] також зазначено, що крім нього, інших спадкоємців передбачених законом немає. Згідно із копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 червня 2005 року зареєстровано в реєстрі за №2-2778, посвідченого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Лазарєвою Л.І., спадкоємцем майна громадянки [PERSON] , яка померла [INFO] є її чоловік [PERSON] , спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з земельної ділянки площею 0, 0962 га, яка передана для обслуговування житлового будинку 0, 0500 га, ведення особистого підсобного господарства 0, 0462 га, яка розташована на території [ADDRESS] . Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 червня 2005 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-2774, посвідченого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Лазарєвою Л.І., спадкоємцем майна громадянки [PERSON] , яка померла [INFO] є її чоловік [PERSON] , спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з 1/2 частини житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно із копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 червня 2005 року зареєстровано в реєстрі за №2-2776, посвідченого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Лазарєвою Л.І., спадкоємцем майна громадянки [PERSON] , яка померла [INFO] є її чоловік [PERSON] , спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з 1/3 частини квартири номер [ADDRESS] . 17 липня 2008 року [PERSON] подано до Першої київської державної нотаріальної контори заяву №1940, в доповнення до заяви №2190 від 09.12.2004, в якій зазначив про те, що приймає спадкове майно після смерті [PERSON] , яке складається із грошових вкладів, що перебувають на відпоідних рахунках у банківських установах, а також зазначено про те, що інших спадкоємців, передбачених законом, немає. Згідно із копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 липня 2008 року зареєстровано в реєстрі за №1-445, посвідченого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Цопіним Л.О., спадкоємцем майна громадянки [PERSON] , яка померла [INFO] є її чоловік [PERSON] , спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з грошових вкладів, що знаходяться: у філії Печерського відділення Ощадбанку міста Києва №3715/0527 на рахунках - [NUMBER] , № [NUMBER] , у філії Шевченківського відділення Ощадбанку міста Києва №5441/0341 на рахунках - № [NUMBER] , №№ [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , у філії Шевченківського відділення Ощадбанку міста Києва №5441/0352 на рахунках - № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] . Згідно із копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва 22 жовтня 2010, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 22 жовтня 2010 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 22 жовтня 2010 року зроблено відповідний актовий запис№ 3275. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 01 листопада 2018 року Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 87 років у м. Києві. Згідно копій витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 53961006 від 06 листопада 2018 року приватним нотаріусом Лазарєвою Л.І. 06 листопада 2018 року зареєстровано спадкову справу № 50/2018, спадкодавець [PERSON] , що помер [INFO] . Відповідно до копії заповіту від 07 липня 2014 року, [PERSON] , [INFO] , заповів [PERSON] , [INFO] : частку квартири [ADDRESS] ; частку житлового будинку [ADDRESS] ; земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3210900000:01:039:0030; земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3210900000:01:039:0077. Згідно із інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкту нерухомого майна, індексний номер 237869223 від 20 грудня 2020 року, квартира [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] (1/6), [PERSON] (1/3), [PERSON] (1/6). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкту нерухомого майна, індексний номер 237869340 від 20 грудня 2020 року видно, що земельні ділянки, кадастровий номер 3210900000:01:039:0030 та кадастровий номер 3210900000:01:039:0077, розташовані за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] . Також, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкту нерухомого майна, індексний номер 237869340 від 20 грудня 2020 року, [PERSON] та [PERSON] є співвласниками будинку, по частці за кожним, за адресою: [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 липня 2021 року, відмовлено [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частку квартири [ADDRESS] , після померлої [INFO] [PERSON] , у зв`язку із тим, що Свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку квартири вже видане 10 червня 2005 року на ім`я чоловіка померлої [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 липня 2021 року, відмовлено [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0962 гектарів, що розташована на території [ADDRESS] , яка передана для обслуговування житлового будинку 0,0500га, ведення особистого підсобного господарства 0,0462 га, після померлої [INFO] [PERSON] , у зв`язку із тим, що Свідоцтво про право на спадщину на спадщину на вищевказану земельну ділянку вже видане 10 червня 2005 року на ім`я чоловіка померлої [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 липня 2021 року, відмовлено [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після померлої [INFO] [PERSON] , у зв`язку із тим, що Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку житлового будинку вже видане 10 червня 2005 року на ім`я чоловіка померлої [PERSON] . Відповідно до копії паспорта громадянина України [PERSON] , останній зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 17 червня 1983 року. Відповідно до копії листа Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 30.12.2020 №109/05/50-9050, станом на 22 вересня 2004 року за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , з 01.07.1969 по 19.12.2018 роки; [PERSON] , [INFO] , з 17 червня 1983 року; [PERSON] , [INFO] , з 01.07.1969 по 21.01.2005 роки. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. У ЦК України закріплено можливість пред`явити позовну вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. Заявляти вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину може будь-яка особа, цивільні права чи інтереси якої порушені видачею свідоцтва про право на спадщину .Тобто, оспорювання свідоцтва про право на спадщину відбувається тільки за ініціативою заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимоги про визнання його недійсним (позов про оспорювання свідоцтва). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 червня 2023 року у справі № 752/18506/20 (провадження № 61-2434св23), зазначено, що «аналіз статті 1301 ЦК України свідчить, що заявляти вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину може будь-яка особа, цивільні права чи інтереси якої порушені видачею свідоцтва про право на спадщину». Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із ч.ч.3,5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Згідно із ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Судом встановлено, що на час відкриття спадщини після [PERSON] , тобто станом на 22 вересня 2004 року, її син - позивач [PERSON] проживав разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується зазначеними вище доказами реєстрації місця проживання позивача за вказаною адресою, а тому, в силу положень ст.ст. 1261, 1268 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину. Разом з тим, [PERSON] не звернувся за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті [PERSON] . Правових наслідків невиконання такого обов`язку, зокрема у вигляді втрати права на спадщину, положеннями цивільного законодавства не передбачено. Водночас, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якого є нерухоме майно, але не отримав свідоцтва про право на спадщину, не має можливості розпоряджатися таким майном, оскільки у нього немає правовстановлюючого документа на спадкування нерухомого майна. Свідоцтво про право на спадщину - це документ, який посвідчує перехід права власності на спадкове майно від спадкодавця до спадкоємців. Видачею свідоцтва про право на спадщину завершується оформлення спадкових прав. Згідно із ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. У постановах від 14 листопада 2018 року у справі N 2-1316/2227/11 (провадження N 61-12290св18), від 14 травня 2018 року у справі N 296/10637/15-ц (провадження N 61-2448св18) та від 23 вересня 2020 року у справі N 742/740/17 (провадження N 61-23св18) Верховний Суд виклав правові висновки, відповідно до яких свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Таким чином, видачею Першою Київською державною нотаріальною конторою Митницькому Едуарду Марковичу свідоцтв про право на спадщину за законом, до всього майна [PERSON] , яка померла [INFO] , як єдиному спадкоємцю, а саме: свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 червня 2005 року на частину будинку [ADDRESS] ; свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 червня 2005 року на земельну ділянку площею 0,0962 га по [ADDRESS] , в тому числі для обслуговування житлового будинку - 0,0500 га; для ведення особистого підсобного господарства - 0,0462 га; свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 червня 2005 року на 1/3 частину квартири [ADDRESS] ; свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 липня 2008 року на грошові вклади, що знаходяться: у філії Печерського відділення Ощадбанку міста Києва №3715/0527 на рахунках - [NUMBER] , № [NUMBER] , у філії Шевченківського відділення Ощадбанку міста Києва №5441/0341 на рахунках - № [NUMBER] , №№ [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , у філії Шевченківського відділення Ощадбанку міста Києва №5441/0352 на рахунках - № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] ; - порушено право позивача [PERSON] на спадкування після смерті матері частини будинку [ADDRESS] ; частини земельної ділянки загальною площею 0,0962 га по [ADDRESS] , в тому числі площею 0,0500 га - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; площею 0,0462 га - для ведення особистого селянського господарства; 1/6 частини квартири [ADDRESS] ; частини грошових вкладів, а тому наявні правові підстави для визнання недійсними вказаних свідоцтв. Оскільки спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] , були її чоловік [PERSON] та син [PERSON] , які мали право на спадкування по 1/2 частині спадкового майна, яке складалося з: частини будинку [ADDRESS] ; земельної ділянки площею 0,0962 га по [ADDRESS] , в тому числі для обслуговування житлового будинку - 0,0500 га; для ведення особистого підсобного господарства - 0,0462 га; 1/3 частини квартири [ADDRESS] ; грошових вкладів, що знаходяться: у філії Печерського відділення Ощадбанку міста Києва №3715/0527 на рахунках - [NUMBER] , № [NUMBER] , у філії Шевченківського відділення Ощадбанку міста Києва №5441/0341 на рахунках - № [NUMBER] , №№ [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , у філії Шевченківського відділення Ощадбанку міста Києва №5441/0352 на рахунках - № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання за позивачем права власності на частину вказаного спадкового майна в порядку спадкування за законом. При цьому, не знайшли свого підтвердження посилання представника відповідача про наявність у спадковій справі, заведеній після смерті [PERSON] , довідки про склад сім`ї та нотаріально посвідченої відмови громадянина [PERSON] від спадщини, на яку він мав право після смерті матері, оскільки у належним чином завіреній копії спадкової справи №1224, заведеної Першою київською державною нотаріальною конторою до майна померлої [INFO] [PERSON] , відсутній будь-який документ про те, що [PERSON] відмовився від спадщини, на яку він мав право після смерті матері, а також на час видачі [PERSON] свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у матеріалах спадкової справи була відсутня інформація про те, хто мешкав разом із спадкодавцем на час її смерті. При цьому, [PERSON] у поданих до Першої київської державної нотаріальної контори заявах про прийняття спадщини після смерті дружини [PERSON] , зазначав, що крім нього, інших спадкоємців передбачених законом немає. Посилання у відзиві представником відповідача на ту обставину, що після отримання 10 червня 2005 року 1/3 частини квартири, що належала матері позивача, [INFO] померлий [PERSON] подарував [PERSON] 1/6 частину квартири [ADDRESS] , тобто розпорядився частиною власності, яка могла належати позивачу як спадщина, також не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки як видно із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкту нерухомого майна, індексний номер 237869223 від 20 грудня 2020 року, квартира [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] (1/6), [PERSON] , розмір частки - 1/3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, [PERSON] , розмір частки - 1/6 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.03.1994. Представником відповідача не долучено копію даного договору дарування від 02.08.2007 до матеріалів справи, однак представник позивача не заперечувала щодо існування такого правочину. Таким чином, із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно видно, що [PERSON] подарував [PERSON] частину належної йому частини квартири, яка йому належала на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.03.1994, а не на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Представником відповідача під час судового розгляду в усному порядку заявлено про застосування позовної давності до вимоги позивача про визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , у зв`язку із чим просив у задоволенні позову відмовити. Проаналізувавши доводи представника відповідача про застосування позовної давності до вимоги позивача про визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом, суд прийшов до наступного висновку. Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). У частині першій статті 261 ЦК України передбачено, що початком перебігу строку є день, коли особа довідалась або повинна була (могла) довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Перебіг позовної давності починається з моменту, коли у особи виникло право на подання позову у матеріально-правовому аспекті. Мається на увазі таке подання позову, з яким пов`язується судовий захист права або здійснення примусу до дотримання норм права. Перебіг позовної давності пов`язується з моментом, коли право позивача порушено і таке порушення не усувається. Насамперед, для визначення моменту виникнення права на позов важливими є об`єктивні обставини - самий факт порушення права, а із встановленням моменту порушення права позивача підлягають встановленню суб`єктивні обставини - момент, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення. Представником відповідача заявлено про застосування позовної давності до вимоги позивача про визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Зокрема, представник відповідача вказував, що [PERSON] знав, що його мати [PERSON] померла у вересні 2004 року, а тому, як спадкоємець, не міг не знати про необхідність переоформлення спадкового майна. Крім того, у серпні 2007 року [PERSON] подарував позивачу частину належної [PERSON] частини квартири, а тому під час укладення даного договору [PERSON] міг дізнатися про порушення свого права, а саме про те, що 1/3 частина квартири, належна [PERSON] , повністю успадкована [PERSON] . Також, на переконання представника відповідача, ніщо об`єктивно не перешкоджало позивачу [PERSON] протягом усього часу після смерті матері поцікавитися майном, яке мало бути ним успадковане, в тому числі і частиною будинку, земельними ділянками, грошовими вкладами. Таким чином, на переконання представника відповідача, позивач міг дізнатися про порушення своїх спадкових прав щонайпізніше 02 серпня 2007 року під час укладення договору дарування частини квартири між [PERSON] та [PERSON] , отже, позивач не довів, що звернувся до суду у межах позовної давності з моменту, коли йому з об`єктивних причин могло бути відомо про порушення його спадкових прав, поважність причин пропуску позовної давності позивач також не довів. Представник позивача на доводи представника відповідача про застосування позовної давності до вимоги позивача про визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування, зазначила, що цивільним законодавством не передбачено обмеження строку, у який спадкоємець, який прийняв спадщину, може зареєструвати своє право власності у встановленому законом порядку або звернутися до суду за захистом свого права, а тому немає підстав для застосування позовної давності до спірних правовідносин, оскільки про порушення свого права позивач [PERSON] дізнався у 2019 році, коли [PERSON] звернулася до нього із позовом про зменшення обов`язкової частки у спадщині, відкритій після смерті [PERSON] , та до позову були долучені копії оспорюваних свідоцтв про право на спадщину за законом. Як видно із копії спадкової справи №50/2018, заведеної приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л.І. щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , [PERSON] 06 листопада 2018 року звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лазарєвої Л.І. із заявою, реєстраційний номер 110, про прийняття спадкового майна після смерті [PERSON] . В той же день, 06 листопада 2018 року приватним нотаріусом Лазарєвою Л.І. отримано Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру щодо наявності чинного заповіту №56273353, реєстровий номер 653 від 07.07.2014, заповідач [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Бичковою Т.Д. 06 листопада 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л.І. складено лист на адресу Київського державного нотаріального архіву з проханням, у зв`язку із заведенням спадкової справи №50/2018 після померлого [PERSON] , видати на руки [PERSON] дублікат заповіту, посвідченого 07 липня 2014 року за реєстровим №653 приватним нотаріусом Бичковою Т.Д. Відповідно до копії заповіту від 07 липня 2014 року, [PERSON] , [INFO] , заповів [PERSON] , [INFO] : частку квартири [ADDRESS] ; частку житлового будинку [ADDRESS] ; земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3210900000:01:039:0030; земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3210900000:01:039:0077. Отже, починаючи з 06 листопада 2018 року позивач [PERSON] дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права на спадкування майна після смерті матері [PERSON] . Доводи представника відповідача про те, що [PERSON] міг дізнатися про порушення своїх спадкових прав 02 серпня 2007 року, не підтверджені відповідними доказами, при цьому, судом встановлено що під час вчинення даного правочину [PERSON] подарував [PERSON] не успадковану після дружини [PERSON] частину квартири, а частину квартири, яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло. Таким чином, оскільки позивач [PERSON] звернувся до суду із даним позовом 26 липня 2021 року, то строк позовної давності за вимогою позивача про визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування, не є пропущеним. Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню. Судові витрати слід розподілити відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved