Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт», у травні 2022 року, звернулось до суду з позовом, про стягнення з [PERSON] , зокрема заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 96459135000 від 18 червня 2020 року в загальній сумі 106189,39 грн., яка станом на 23.02.2022 року складається з: заборгованості за кредитом в сумі 84632,35 грн., комісії в сумі 21557,04 грн. Позов мотивований тим, що 18 червня 2020 року між Акціонерним товариством «Укрсиббанк» та відповідачем був укладений договір про надання споживчого кредиту № 96459135000. За умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 110433,00 грн., зі сплатою процентної ставки у розмірі 0,00001% річних. 27 вересня 2021 року між Акціонерним товариством «Укрсиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» було укладено договір факторингу № 220, відповідно до умов якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором про надання споживчого кредиту № 96459135000. Оскільки відповідач зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту № 96459135000 від 18 червня 2020 року належним чином не виконав та відповідно до реєстру боржників за кредитними договорами, Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в загальній сумі 106189,39 грн., яка станом на 23.02.2022 року складається з: заборгованості за кредитом в сумі 84632,35 грн., комісії в сумі 21557,04 грн., у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 02 червня 2022 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с.61). На виконання вимог ухвали судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 02 червня 2022 року позивачем подано заяву (вх. № 16614 від 20.06.2022 року), якою усунуто недоліки вказані в ухвалі судді від 02.06.2022 року (а.с.63-78). Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 23 червня 2022 року роз`єднано в окремі провадження позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт», до [PERSON] , про стягнення кредитної заборгованості. Виділено зі справи №404/2300/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт», до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 96459135000 від 18.06.2020 року: позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт», до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 96459164000 від 18.06.2020 року; позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 96459114000 від 18.06.2020 року (а.с.72). Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 29 червня 2022 року відкрито провадженняу справі № 404/2300/22, № провадження 2/404/554/22, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» про стягнення з [PERSON] кредитної заборгованості за кредитним договором № 96459135000 від 18 червня 2020 року в загальній сумі 106189,39 грн., яка станом на 23.02.2022 року складається з: заборгованості за кредитом в сумі 84632,35 грн., комісії в сумі 21557,04 грн., в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання (а.с.79). Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання (вх. № 30383 від 27.10.2022 року; вх. № 5697 від 20.02.2023 року; вх. № 18588 від 22.05.2023 року; вх. № 33961 від 14.09.2023 року) про розгляд справи за відсутності представника позивача, та підтримання позовних вимог. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечує (а.с. 80-83; 87-91; 96-100; 107-112). Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 95, 106), причини неявки суду не відомі, заяв, клопотань та відзиву на позов до суду не подавав. Відповідно до частин сьомої, восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідачу направлялась повістка про виклик до суду на адресу, зазначену в позовній заяві, та є адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку (довідка № 006586/1 про реєстрацію місця проживання, а.с. 60), а також відповідача про розгляд справи було повідомлено в порядку, передбаченому частиною одинадцятою статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням частини четвертої статті 223 та статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Розглянувши наявні матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. На підставі договору про надання споживчого кредиту № 96459135000 від 18 червня 2020 року [PERSON] отримав від Акціонерного товариства «Укрсиббанк» кредит в сумі 110443,00 грн., зі сплатою 0,00001 % річних (а.с.11). Між Акціонерним товариством «Укрсиббанк`та Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» 27 вересня 2021 року укладено договір факторингу № 220. За умовами пункту 1.1 якого клієнт відступає фактору, а фактор зобов`язується прийняти права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором (а.с.39-41). Згідно з реєстру боржників до договору факторингу № 220 від 27.09.2021 року Акціонерне товариство «Укрсиббанк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт`право вимоги до [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , за договором про надання споживчого кредиту № 96459135000 від 18 червня 2020 року (а.с.43-48). Згідно довідки про стан кредитної заборгованості, заборгованість [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 96459135000 від 18 червня 2020 року становить в загальній сумі в загальній сумі 106189,39 грн., яка станом на 23.02.2022 року складається з: заборгованості за кредитом в сумі 84632,35 грн., комісії в сумі 21557,04 грн. (а.с.5), яку і заявив до стягнення позивач. Відповідно до частин першої та другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За визначенням, що міститься у статтях 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно частини першої статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України). Обов`язок позичальника повернути позику встановлений статтею 1049 Цивільного кодекс України згідно якої позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Товариству з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 Цивільного кодексу України, за змістом якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» заборгованості за основною сумою боргу в сумі 84632,35 грн. Крім того, позивач заявив до стягнення з відповідача заборгованості по комісії в сумі 21557,04 грн. Додатком № 1 до договору № 96459135000 від 18.06.2020 року визначена щомісячна комісія за управління кредитом в розмірі 2,4 % від суми кредиту (включається до суми ануїтетного платежу). Відповідач погодився зі встановленим розміром комісії, про що засвідчив підписом на вказаному додатку (а.с.12). При цьому, за положеннями частини п`ятої статті\~ 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~ до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього\~ Закону\~ про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.\~ Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Згідно з абзацами 2, 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Відповідно до частини восьмої\~ статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Крім того, відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених\~ постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року № 6-1746цс16. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача комісії в сумі 21557,04 грн., не підлягають задоволенню. Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір 1977,34 грн. виходячи з такого розрахунку. Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 84632,35 грн., тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 1977,34 грн. (84632,35 грн. х 100 % : 106189,39 грн. х 2481,00 грн.).

Outcome: partial