Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

В лютому 2023 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Картель Буд» про стягнення пені за договором, в якому просила стягнути з відповідача 167387,85 грн пені та судові витрати. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 10.08.2018 р. між сторонами укладено договір купівлі-продажу майнових прав №168/2/ШК, за яким об`єкт нерухомості, майнові права на який передається, розташований за будівельною адресою: [ADDRESS] , загальною площею 40 кв.м. Запланований термін будівництва та введення в експлуатацію об`єкта капітального будівництва - 1 квартал 2019 р., загальна вартість майнових прав складає 580000,00 грн. Позивач було сплачено частково вартість майнових прав, а саме 386666,32 грн. Відповідач порушив умови договору, не завершив будівництво житлового будинку, не ввів його в експлуатацію, що стало підставою для нарахування пені на підставі ст. 10 ч.5 Закону України «Про прав споживачів» в розмірі 3 % вартості робіт за кожен день прострочення, а саме за період з 01.04.2019 р. по 13.03.2023 р. нараховано 167387,85 грн. Вказане стало підставою для звернення до суду. У відзиві на позов представник відповідача заперечує щодо його задоволення, зазначає, що позивачем не виконано зобов`язання за договором та не здійснено повної оплати вартості майнових прав до 25.09.2020 р. Залишок заборгованості складає 193333,36 грн. Внаслідок невиконання позивачем зобов`язання, договір купівлі-продажу майнових прав №168/2/ШК є розірваний з 29.03.2021 р. Вважає, що в умовах договору не передбачено кінцевий строк виконання зобов`язання, оскільки йдеться про запланований, орієнтовний термін завершення будівництва. До спірних правовідносин не підлягає застосуванню Закон України «Про прав споживачів», в тому числі ст. 10 ч.5 в частині нарахування пені. Крім цього, позивачем пропущено строк позовної давності, який сплив 01.04.2020 р., а до суду з позовом звернувся в березні 2023 р. У відповіді на відзив представник позивача зазначає, що договір купівлі-продажу майнових прав №168/2/ШК не розірваний, оскільки відповідач не повідомив належним чином про припинення його дії. Лист щодо розірвання договору позивач не отримувала, він адресований іншій особі, невірно зазначено ім`я, номер телефону. Вважає, що сторони визначили в договорі термін виконання зобов`язання - 1 квартал 2019 р. Звертає увагу, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню Закон України «Про захист прав споживачів». Строк позовної давності вважає не пропущеним, оскільки правовідносини між сторонами закінчаться в момент завершення будівництва та введення будинку в експлуатацію. Ухвалою судді від 24.03.2023 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача заперечив щодо задоволення позову. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.08.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Картель Буд» (Продавець) та [PERSON] (Покупець) було укладено договір № 168/2/ШК купівлі-продажу майнових прав, відповідно до якого Продавець продає, а Покупець купує Майнові права на Об`єкт нерухомості у порядку та на умовах, передбачених цим договором, та у відповідності до норм Цивільного кодексу України, що визначається загальні положення про купівлю-продаж майнових прав. Сторони домовилися, що Об`єкт нерухомості, Майнові права на який передаються за даним договором, є об`єкт нерухомості, розташований в Об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою: [ADDRESS] , з наступними характеристиками: квартиру [ADDRESS]. Згідно із п. 2.4. запланований термін будівництва та введення в експлуатацію та введення в експлуатацію Об`єкта капітального будівництва - 1 квартал 2019 року. Відповідно до п. 3.1. Договору, майнові права на Об`єкт нерухомості за цим Договором передаються Продавцем Покупцеві шляхом підписання Акту прийому-передачі майнових прав на Об`єкт нерухомості. Акт підписується Сторонами не пізніше 60 робочих днів з дати настання останньої з таких подій: здійснення Покупцем оплати 100% загальної площі Об`єкта нерухомості, що визначена у п. 2.2 цього договору, введення Об`єкта капітального будівництва в експлуатацію та здійснення розрахунків відповідно до п. 4.3. даного Договору. Згідно із 3.3. Договору сторони погоджуються, що у випадку часткової оплати вартості зазначеної площі Об`єкта нерухомості, Покупець не набуває права власності на частину майнових прав. Пунктом 4.1. Договору встановлено, що в день укладення цього Договору вартість Майнових прав 1 м2 Об`єкту нерухомості складає 14500,00 грн., в тому числі ПДВ 20% - 2416,67 грн. Відповідно до п. 4.2. Договору загальна вартість майнових прав на Об`єкт нерухомості у день укладення цього договору складає 580000,00 грн., в тому числі ПДВ 20% - 96666,67 грн. Згідно п.п. 4.3.1. сторонами визначено наступний порядок розрахунків за Договором: Покупець перераховує за 50% вартості Об`єкту фінансування визначеної у п. 4.2. цього Договору, а саме 290000,00 грн., в тому числі ПДВ 20% - 48333,33 грн. на поточний рахунок Продавця до 21.08.2018 включно. По фіксованій вартості метра квадратного 14500,00 грн., в тому числі ПДВ 20% - 2416,67 грн. Залишок - 50 % від вартості об`єкту - 290000,00 грн Покупець перераховує на поточний рахунок продавця до 25.09.2020 р. включно по фіксованій вартості метра квадратного 14500,00 грн., в тому числі ПДВ 20% - 2416,67. Щомісячний платіж складає 12083,33 грн, в тому числі ПДВ 20% - 2013,89 грн., який оплачується не пізніше 25 числа кожного місяця. У разі не виконання інкасових зобов`язань Продавець має право в односторонньому порядку розірвати договір. Пунктом 4.3.2. Договору встановлено, що у разі не виконання Покупцем фінансових зобов`язань, визначених пп. 4.3.1. цього Договору, останній втрачає право на купівлю Майнових прав на Об`єкт нерухомості на умовах, визначених пп. 4.1., 4.2. цього Договору і набуває право на купівлю Майнових прав на Об`єкт нерухомості за іншою ціною і на умовах, про що Сторони укладають Додаткову угоду до цього Договору або має право розірвати договір, на умовах, викладених у п. 6.1. цього Договору. Відповідно до п. 5.4.1. Покупець зобов`язується здійснити оплату майнових прав в порядку та на умовах, передбачених даним Договором. В свою чергу, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як передбачено ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 7.1. Договору, у випадках невиконання або неналежного виконання зобов`язань за даним Договором, винна Сторона відшкодовує потерпілій Стороні всі збитки, спричинені такими її винними діями (бездіяльністю) згідно чинного законодавства. Згідно зі статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Уклавши договір купівлі-продажу майнових прав, позивач взяв на себе обов`язок здійснити оплату майнових прав в порядку та на умовах, передбачених даним Договором, а відповідач взяв на себе зобов`язання передати Покупцеві майнові права на квартиру після здійснення Покупцем оплати 100% загальної площі Об`єкта нерухомості, що визначена у п. 2.2 цього договору та введення Об`єкта капітального будівництва в експлуатацію, а також і інші зобов`язання, визначенні умовами договору, зокрема, забезпечувати будівництво Об`єкту капітального будівництва та введення його в експлуатацію в термін - 1 квартал 2019 р. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Позивач на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» просила стягнути з відповідача пеню за кожний день прострочення виконання зобов`язання з 01.04.2019 по 13.03.2023 у розмірі 167387,85 грн. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментальних принципів цивільного права - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають не лише суб`єктивні права, а й обов`язки, які вони мають виконувати. Невиконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша статті 549 ЦК України). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (абзац перший частини другої статті 551 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 ЦК України. У частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення. Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів. Другим рівнем тлумачення (у разі, якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину, а також з чого вони виходили при його виконанні. Третім рівнем тлумачення (при без результативності перших двох) є врахування: мети правочину, змісту попередніх переговорів, усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніш у правовідносинах між собою), звичаїв ділового обороту; подальшої поведінки сторін; тексту типового договору; інших обставин, що мають істотне значення Таким чином, тлумаченню підлягає зміст правочину або його частина за правилами, встановленими статтею 213 ЦК України. Аналіз цивільного законодавства свідчить, що перекваліфікація відповідного договору може мати місце, зокрема, при: (а) недійсності договору (зокрема, удаваності договору); (б) тлумаченні змісту договору. Перекваліфікація договору можлива тільки в тих випадках, коли вона відбувається в межах спору, що стосується такого договору. Саме такий висновок зумовлений тим, що по своїй суті перекваліфікація направлена на з`ясуванні справжньої волі сторін договору, який перекваліфіковується в інший. А це, відповідно, можливо зробити тільки в рамках спору щодо такого договору. У разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення (частина п`ята статті 10 Закону № 1023-XII). Тлумачення абзацу першого частини п`ятої статті 10 Закону № 1023-XII свідчить, що ця норма не поширюється на договори купівлі-продажу майнових прав. Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду у постанові від 04 серпня 2021 року у справі № 587/823/19 та в постанові від 15.06.2022 р. у справі № 711/1032/21. З огляду на викладене, відсутні підстави для застосування положень частини 5 статті 10 Закону № 1023-XII до спірних правовідносин. Крім цього, за схожих обставин Верховний Суд в постанові від 17.05.2023 р. у справі № 591/19/20 відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення пені на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки укладений між сторонами договір про інвестування у будівництво житла не передбачає розмір процентів на суму вкладу або дохід в іншій формі. А позивачем неустойка обчислена від вартості об`єкта інвестування. При цьому у відповідача не існувало грошового зобов`язання, а лише зобов`язання зарезервувати квартиру й передати її після введення будинку в експлуатацію. Варто також зазначити, що споживач має право на стягнення з виконавця пені за прострочення виконання зобов`язання за наявності двох умов: виконання споживачем своїх зобов`язань за договором; невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань. Умовами укладеного між сторонами договору чітко передбачено, що порядок розрахунків за Договором, а саме: покупець перераховує продавцю 50% вартості Об`єкту фінансування визначеної у п. 4.2. цього Договору, а саме 290000,00 грн. до 21.08.2018 включно, а залишок - 50 % від вартості об`єкту - 290000,00 грн покупець перераховує на поточний рахунок продавця до 25.09.2020 р. включно Між тим, як встановлено судом та не заперечується учасники справи, позивачем було сплачено частину вартості майнових прав, а саме 386666,64 грн, що підтверджується квитанціями, наданими позивачем, та довідкою ТОВ «Картель Буд» від 22.05.2023 р., за якою за даними бухгалтерського обліку станом на 22.05.2023 за Договором № 168/2/ШК купівлі-продажу майнових прав від 10.08.2018 за [PERSON] обліковується заборгованість перед ТОВ «Картель» у розмірі 193333,36 грн. З наданих квитанцій вбачається, що останній платіж за договором було вчинено 25.04.2019 р. З огляду на викладене, позивачем не в повному обсязі виконано зобов`язання за Договором №168/2/ШК купівлі-продажу майнових прав від 10.08.2018 щодо здійснення оплати майнових прав в порядку та на умовах, передбачених даним Договором, а саме на сплачено грошові кошти у розмірі 193333,36 грн. Вказане, на думку суду, виключає можливість стягнення пені за невиконання зобов`язання. Окрім цього, як свідчать матеріали справи, внаслідок невиконання у повному обсязі взятих на себе зобов"язань, відповідачем направлено вимогу позивачу про розірвання спірного договору, що свідчить про те, що Договір № 168/2/ШК купівлі продажу майнових прав від 10.08.2018 року є розірваним з 29.03.2021 з ініціативи відповідача, оскільки продавець має право розірвати договір в односторонньому порядку, наслідком чого є його припинення, лише в таких випадках: не перерахування та/або несвоєчасне перерахування покупцем, зазначених в п. 4.2 коштів, порушення покупцем строку оплати майнових прав, зазначеного в п. 4.3.1 договору. Підпунктом 8.3.6 п. 8.3. договору визначено, що одностороннє рішення продавця про розірвання цього договору, з причин, зазначених у п. 8.3 цього договору, оформлюється у формі письмового повідомлення про припинення дії даного договору, яке направляється покупцю. Договір є розірваний на двадцятий день з моменту відправлення повідомлення. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи викладене вище, а також те, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами в розумінні ЦПК України обставин, на які вона посилається, підстав для задоволення позовних вимог про стягнення пені за договором, суд не вбачає. Щодо заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності, то суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц). Таким чином, суд відмовляє у задоволенні заяви про застосування строків позовної давності, оскільки судом відмолено у задоволенні позову по суті. Суд також зауважує, що позивач не позбавлений можливості захистити своє порушене право у інший спосіб, зокрема заявивши позов про повернення йому сплаченої суми коштів.

Outcome: dismissed