Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

Управління соціального захисту населення адміністрації Салтівського району Харківської міської ради звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] надмірно перераховану суму грошової допомоги у розмірі 2650,01 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачка та її син [PERSON] перебували на обліку в Управлінні соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради та отримували щомісячну адресну допомогу особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 2018 року. 19.06.2019 року відповідачка [PERSON] звернулась до Управління соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради з заявою про продовження виплати щомісячної адресної допомоги. 06.09.2019 відповідачці та її сину була призначена адресна допомога для покриття витрат на проживання. 20.01.2020 року відповідачка [PERSON] на адресу управління написала заяву про припинення надання адресної допомоги на проживання, у зв`язку із тим, що вона уклала шлюб із [PERSON] , який має власне житло на території підконтрольній Україні. З 01.11.2019 року, відповідачці [PERSON] виплата допомоги переміщеним особам на проживання була припинена. Проте, переплата грошової допомоги за період з 01.11.2019 по 26.12.2019 року склала 2650,01 грн. 04.02.2020 року відповідачці [PERSON] було направлено повідомлення про добровільне повернення надмірно виплаченої суми грошової допомоги у розмірі 2650,01 грн., яку вона так і не сплатила. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 10.04.2023 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків позовної заяви. 28.04.2023 року позивача усунуто недоліки позовної заяви. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 01.05.2023 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, у разі неявки в судове засідання відповідача на підставі ст. 280 ЦПК України не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилась, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи наявні поштові конверти з відміткою про відсутність адресату за адресою, зазначеною в позовній заяві, що свідчить про належне її повідомлення, не використала наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у її відсутність до суду не надходило. Відповідачкою не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Відзив на позов не подала. Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідачка обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надала, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідачки. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлявся про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду, суд, відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Судом встановлено, відповідачка [PERSON] та її син [PERSON] перебували на обліку в Управлінні соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради та отримували щомісячну адресну допомогу особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення анти терористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 2018 року. 19.06.2019 року відповідачка [PERSON] звернулась до Управління соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради з заявою про продовження виплати щомісячної адресної допомоги особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, що підтверджується копією заяви [PERSON] від 19.06.2019 року. Відповідно до п. 5 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 505 (який діяв на час надання такої допомоги), у заяві про отримання грошової допомоги зазначаються відомості про всіх членів сім`ї, які претендують на отримання грошової допомоги, в тому числі наявність у будь-якого із членів сім`ї у власності житлового приміщення/частини житлового приміщення, розташованого в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення. Згідно із п. 2 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 505 (далі - Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам) грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців. Так, згідно копії Рішення про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 06.09.2019 року, [PERSON] та [PERSON] була призначена адресна допомога для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, на склад сім`ї [PERSON] (категорія працездатності працездатний, не здійснює догляду, працює) у розмірі 442 грн. та [PERSON] (дитина до 18 років) у розмірі 1000 грн. на період з 27.06.2019 по 26.12.2019. Відповідно до п. 11 Порядку, уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. 20.01.2020 року відповідачка [PERSON] на адресу начальника управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району ХМР написала заяву про припинення надання адресної допомоги на проживання, у зв`язку із тим, що вона 19.10.2019 року уклала шлюб із [PERSON] , який має власне житло на території підконтрольній Україні. Відповідно до п. 6 Порядку, грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто із членів сім`ї має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану. Рішенням про припинення допомоги переміщеним особам на проживання від 22.01.2020 року, відповідачці [PERSON] виплата допомоги переміщеним особам на проживання припинена з 01.11.2019 року. Так, згідно довідки Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат від 30.01.2020 року за № 373, переплата грошової допомоги за період з 01.11.2019 по 26.12.2019 року складає 2650,01 грн. 04.02.2020 року відповідачці [PERSON] було направлено повідомлення про добровільне повернення надмірно виплаченої суми грошової допомоги у розмірі 2650,01 грн. Однак, в добровільному порядку гроші повернуті не були. Відповідно до п. 11 Порядку, суми грошової допомоги, надмірно виплачені внаслідок подання недостовірних документів, неповідомлення про зміну обставин, які впливають на виплату грошової допомоги, повертаються уповноваженим представником сім`ї самостійно. У разі неможливості добровільного повернення або утримання надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються в судовому порядку. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що позовні вимоги Управління соціального захисту населення адміністрації Салтівського району Харківської міської ради підлягають задоволенню, а тому слід стягнути з [PERSON] на користь Управління соціального захисту населення адміністрації Салтівського району Харківської міської ради надмірно сплачену суму грошової допомоги за період з 01.11.2019 по 26.12.2019 у розмірі 2650,01 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені повністю, то з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2684 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved