Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

У травні 2023 року Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» (далі - Позивач) звернулось до Печерського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиті послуги у розмірі 12 776, 40 грн. та витрат з оплати судового збору у розмірі 2 684, 00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [PERSON] є власником нежитлових приміщень № 2 загальною площею 55 кв. м., за адресою: [ADDRESS] , відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від від 09.05.2023 р. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги вказує, що виходячи з розрахунку нарахувань та сплат за надані експлуатаційні послуги, станом на 07.04.2023 року заборгованість Відповідача за період з 01.02.2020 року по 30.04.2023 року складає: 12 776 грн. 40 коп. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26 липня 2023 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами відкрито провадження та роз`яснено відповідачу право надати у десятиденний строк з дня вручення даної ухвали надати відзив на позовну заяву. Як вбачається із матеріалів позовної заяви, судові документи відповідачу не були врученні та конверт було повернуто за зворотною адресою з відміткою за закінченням терміну зберігання, то в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином. Згідно з частиною першою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною четвертою статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.12.2010 року № 1112, багатоквартирний житловий будинок [ADDRESS] , як об`єкт комунальної власності територіальної громади міста Києва, віднесено до сфери управління Печерської районної у місті Києві державної адміністрації. Відповідно до розпорядження Печерської районної у місті Києві державної адміністрації від 20 вересня 2013 року № 509 «Про перезакріплення майна, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Києва, переданого до сфери управління Печерської районної в місті Києві державної адміністрації» передбачено здійснення перезакріплення об`єктів житлового фонду разом з вбудованими нежилими приміщеннями з балансів комунальних підприємств по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Липкижитлосервіс», «Печерська брама», «Хрещатик», «Печерськжитло» на баланс комунального підприємства «Дирекція з управління нежитловим фондом Печерського району м. Києва», яке згідно до розпорядження Печерської районної у місті Києві державної адміністрації від 28 січня 2015 року № 48 перейменовано в комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва». На підставі рішення Київської міської ради від 09.10.2014 року №270/270 «Про удосконалення структури житлово-комунальним господарством міста Києва» зазначений вище будинок передано на балансове утримання «КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва». Відповідач [PERSON] , згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, є власником групи нежитлових приміщень № 2, за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до матеріалів справи на адресу Відповідача 21.02.2023 року цінним листом з описом вкладення направлено лист КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» від 17.02.2023 року № 432-490 щодо необхідності укладення договору та сам проект договору про надання послуг від 15.02.2023 року. Крім того, 27.04.2023 року цінним листом з описом вкладення Відповідачу направлено Вимогу КП ««Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» від 14.04.2023 року № 432-1025 щодо необхідності сплати заборгованості за надані послуги разом із розрахунком нарахувань та сплат за надані послуги, Актом звірки взаємних розрахунків, рахунком-фактурою та актами надання послуг. Так, Відповідач проігнорував вказані звернення, заборгованість не сплатив, відповідь не направив. Згідно з п. 1.3. Договору розмір щомісячної плати за надані послуги разом з ПДВ становить 327,60 грн., відповідно до переліку послуг (Додаток № 1 до Договору). Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901 та ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому, такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992р. № 572 Власник та наймач (орендар) зобов`язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил Таким чином, згідно із наведеними нормами чинного законодавства споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Постановою Пленуму Верховного суду України від 30 жовтня 2013 року роз`яснено, що не укладання договору про надання житлово-комунальних послуг у письмовій формі не звільняє боржника від обов`язку оплачувати отримані ним послуги. Так, матеріали справи не містять доказів того, що Відповідач звертався в порядку, передбаченому ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» з оформленим Актом-претензією про не якісне надання послуг КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» та вимогою перерахунку суми заборгованості. Згідно з ч. 2 ст. 382 Цивільного кодексу України, власникам квартир та нежитлових приміщень у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території. Відповідно до статті 1 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія є спільною сумісною власністю співвласників багатоквартирного будинку (власників житлових та нежитлових приміщень). Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Обов`язок щодо належного утримання та забезпечення належного санітарного, протипожежного і технічного стану спільного майна багатоквартирного будинку покладено на співвласників багатоквартирного будинку (стаття 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»). Відповідно до наданого позивачем розрахунку боргу за надані експлуатаційні послуги станом на 07.04.2023 року, заборгованість Відповідача за період з 01.02.2020 року по 30.04.2023 року складає: 12 776 грн. 40 коп. На час розгляду справи судом, Відповідачем не надано даних, що свідчать про сплату заборгованості у добровільному порядку, а наданий Позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не оспорюється. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за спожиті послуги в сумі 12 776,40 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки, позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати понесені Позивачем з оплати судового збору в розмірі 2 684,00 грн. підлягають стягненню з Відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved