Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-17 00:00:00

У серпні 2023 року позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем [PERSON] . Свої вимоги мотивувала тим, що з часом у їх сімейних відносинах зникло порозуміння, що в кінцевому результаті призвело до припинення шлюбних відносин. Кожен із них має протилежні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Через суперечки спільне їх життя стало неможливим. Продовжувати такі шлюбні відносини позивач не бажає. Фактично шлюбні відносини припинені з серпня 2018 року, з цього часу разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Їх шлюб носить лише формальний хаарактер. Вважає подальше спільне життя із [PERSON] та збереження сім`ї неможливим. Від сумісного життя мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем. Ухвалою суду від 04 серпня 2023 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, в зв`язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і тому позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що 16\~вересня 2014\~року між\~ [PERSON] та\~ [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві був зареєстрований шлюб, про що 16.09.2014 складено відповідний актовий запис за № 896 ( а.с. 7). Від сумісного життя сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] ( а.с. 5). Подружні відносини подружжя припинило, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини, з яких позивач просить розірвати шлюб, є обґрунтованими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, а тому позов підлягає задоволенню. У відповідності до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір, але за відсутності даної вимоги судовий збір не стягується. Враховуючи викладене,

Outcome: approved