Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачкою [PERSON] та визначити місце проживання неповнолітньої дочки [PERSON] разом з ним. В обґрунтування позову позивач [PERSON] вказує, що вони з відповідачкою [PERSON] 08.06.2019 зареєстрували шлюб, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем. Сімейне життя сторін не склалось через різні погляди на нього та відсутність спільних інтересів. Шлюбні відносини між сторонами та ведення спільного господарства припинено. Позивач [PERSON] самостійно виховує їхню малолітню дочку [PERSON] , піклується про її стан здоров`я та виховання. Спір про місце проживання дочки [PERSON] між сторонами відсутній, однак відповідачка [PERSON] відмовляється укладати нотаріально засвідчений договір щодо визначення місця проживання дитини, тому позивач і звернувся з вказаним позовом до суду. \~ \~ \~ \~20.06.2023 ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області позовну заяву залишено без руху, позивачеві надано строки для усунення недоліків, які усунуто 16.07.2023. \~ \~ \~ \~13.07.2023 ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 29.08.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених у позові. Також додав, що з відповідачкою [PERSON] вони проживають окремо, сім`я фактично припинила своє існування, при цьому їхня спільна малолітня дочка [PERSON] проживає разом з ним та знаходиться на повному його утриманні, за якою він здійснює піклування, водить її в садок та займається її вихованям і розвитком. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечила та вказала, що вони з позивачем різні особистості, у з`язку з чим шлюб зберегти не можливо. Зазначила, що не заперечує стсовно визначення місця проживання їхньої малолітньої дочки [PERSON] разом з батьком, оскільки планує виїхати за кордон на заробітки. Представник третьої особи - начальник служби у справах дітей Диканської селищної ради Кудінова І.В. подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Заслухавши сторони по справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, 08.06.2019 сторони зареєстрували шлюб у Диканському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис 16 ( а.с.9). Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Судом встановлено, що подружнє життя сторін не склалось через втрату взаєморозуміння та різних поглядів на сімейне життя. Шлюбні стосунки між подружжям та ведення спільного господарства фактично припинені. Клопотання про примирення між подружжям сторони до суду не подавали. Відповідно до положень ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. При цьому, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що прямо вказано в ст. 24 цього Кодексу. Як зазначає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Вказане свідчить, що подальше спільне життя подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам кожного з них, тому, відповідно до ст. 112 СК України, шлюб між сторонами слід розірвати. Щодо позовних вимог про визначення місця проживання дитини, суд зазначає наступне. У постанові від 15.01.2020 року у справі №200/952/18 Верховний Суд визначив, що за загальним правилом за відсутності спору, щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірванню шлюбу. У разі наявності спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Крім того встановлено, що малолітня дочка [PERSON] проживає разом з позивачем [PERSON] та знаходиться на повному його утриманні. З висновку Служби у справах дітей Диканської селищної ради встановлено, що малолітня [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] , у приватному будинку у якому три житлові кімнати, кухня, санвузол та коридор. У дитини є спальне місце та місце для ігор. Сам [PERSON] позивач по справі тримає підсобне господарство, а його щомісячний дохід складає 5\~000 грн. Разом з тим, у даному висновку вказано, що службою у справах дітей також проведено бесіду з [PERSON] , яка повідомлиа, що вони з [PERSON] дійшли спільної згоди щодо місця визначення їхньої малолітньої дитини [PERSON] разом з батьком, також дійшли до спільного бажання розірвати шлюб. Сама ж [PERSON] повідомила, що має намір виїхати за кордон. Служба у справах дітей Диканської селищної ради вважає, що в інтересах дитини [PERSON] , 06.09.2019 вважає заможливе визначити її місце проживання разом з батьком [PERSON] позивачем по справі. (а.с.33). Відповідно до п.18\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення\~ст.160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч.2\~ст.161 СК України, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України» від 11.07.2017 року (заява №2091/13) ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по\~перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язок із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по\~друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному , спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. Відповідно до\~ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року по справі №402/428/16- ц Верховний Суд зазначив, що законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Також у вказані постанові Верховний Суд відступив від висновків Верховного Суду України висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі №6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі №6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме\~ст. 161 СК України\~та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена з матір`ю. Велика Палати Верховного Суду зазначила, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року. Отже, при розгляді даної справи суд надає першочергове значення найкращим інтересам дитини. Як слідує із матеріалів справи, сторони сімейно-шлюбних стосунків не підтримують. Малолітня [PERSON] , [INFO] проживає разом з батьком за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] скарг від жителів, підприємтсв, установ та організацій стосовно його повведінки не має, характеризується загалом задовільно, що вбачається з довідки характеристки, виданої державним реєстратором ЦНАП Диканської селищної ради (а.с.19). Разом з тим, суд враховує те, що сама відповідачка [PERSON] не заперечувала проти визначення місця проживання її неповнолітньої дочки [PERSON] разом з батьком позивачем по справі, про це вказала безпосередньо в судовому засіданні. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що проживання малолітньої [PERSON] зі своїм батьком буде відповідати найкращому забезпеченню інтересів дитини. Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, враховуючи завдання суду діяти в інтересах дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги\~ [PERSON] \~про визначення місця проживання дочки [PERSON] разом з батьком підлягають задоволенню, що буде відповідати принципу «найкращих інтересів дитини». Разом з тим, суд зазначає, що проживання дитини з одним із батьків, ніяким чином не перешкоджає іншому з них брати участь у вихованні, матеріальному забезпеченні дитини, спілкуванню з нею, що передбачено чинним законодавством, а в разі зміни обставин, які впливають на вирішення спору про місце проживання дитини, другий з батьків не обмежений повторно ставити таке питання. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved