Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 5000 гривень щомісячно, з подальшою індексацію відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , однак з 2015 року і до цього часу відповідач не цікавиться фізичним і духовним розвитком дитини, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, жодних проявів уваги до сина від батька не надходить; з моменту розлучення відповідач не бачиться і не відвідує дитину, в тому числі і на дні народження, не здійснює підготовку до дорослого життя та не проявляє інтересу до сина. Зауважує, що останній раз відповідач бачив сина у віці 7 років, а тому вважає, що є всі підстави позбавити відповідача батьківських прав щодо сина, з урахуванням його не заперечення проти цього, про що зауважено у нотаріально посвідченій заяві відповідача. Щодо вимог про стягнення аліментів, позивач вказує, що всі витрати по утриманню дитини з 2015 року несе самостійно, жодної фінансової допомоги відповідач не надає. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 вересня 2021 року позовну заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В. 14 червня 2022 року на запит суду від Коропської селищної ради Чернігівської області надійшла відповідь на запит суду щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20 червня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 753/18591/21 за правилами загального позовного провадження; призначено у справі підготовче судове засідання на 29 листопада 2022 року; залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Службу у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації та зобов`язано Службу надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору. 29 листопада 2022 року підготовче засідання не відбулось у зв`язку з відсутністю енергопостачання адміністративної будівлі Дарницького районного суду м. Києва за адресою: м. Київ, вул. О. Кошиця, 5а, у вівторок 29.11.2022 з 09:05 до 12:32 год. Підготовче засідання призначено на 22 березня 2023 року. 22 березня 2023 року підготовче засідання відкладено на 09 травня 2023 року. 09 травня 2023 року за клопотанням представника позивача підготовче засідання відкладено на 05 липня 2023 року. 06 червня 2023 року від Служби надійшов висновок, згідно із яким орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . 12 червня 2023 року представник позивача подала заяву про зміну позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) [PERSON] , але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання до суду позову і до досягнення [PERSON] повноліття. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 05 липня 2023 року прийнято до розгляду заяву про зміну позовних вимог, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23 серпня 2023 року. 23 серпня 2023 року розгляд справи відкладено на 20 вересня 2023 року. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з наведених в позовній заяві підстав. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення за адресою його зареєстрованого місця проживання рекомендованим листом з повідомлення про вручення процесуальних документів у справі, проте поштові відправлення, адресовані відповідачу, повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Інформація про стан розгляду справи викладалась у відповідних процесуальних документах - ухвалах суду, які, відповідно до приписів Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень України оприлюднювались у цьому Реєстрі. Окрім того інформація про стан дату і час розгляду справи була розміщена на офіційному веб-сайті Судової влади України. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1913 від 10 червня 2009 року. Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 08 лютого 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Як слідує з Характеристики дитини, наданої директором ЗНЗ «Гімназія міжнародних відносин № 323», [PERSON] , [INFO] , навчається у Гімназії міжнародних відносин № 323 м. Києва з 2016 року, мати хлопчика спілкується з педагогами, цікавиться шкільним життям сина, самостійно займається вихованням та навчанням дитини, батько контакту із вчителями, класним керівником не підтримує, батьківські збори не відвідує, участі у вихованні дитини не бере. Відповідно до Довідки про реєстрацію місця проживання особи № 38466790 від 27 березня 2019 року, [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] , тобто за місцем реєстрації матері. Матеріали справи свідчать, що 6 травня 2019 року та 28 вересня 2020 року Дарницькою районною в місті Києві державною адміністрацією затверджувалися висновки Служби у справах дітей та сім`ї про підтвердження місця проживання дитини разом з матір`ю для її тимчасового виїзду за межі України Згідно з висновком від 26 травня 2023 року № 010-4350/02 орган опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно з частиною другою статті 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Виходячи з тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58). У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Як роз`яснено у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші) є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. У наданому висновку,

Outcome: approved