Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області, третя особа: [PERSON] , про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Позовні вимоги обгрунтувала тим, що вона з 01.06.2018 року працює на посаді начальника відділу якості правової допомоги та підвищення кваліфікації її надавачів Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області. З 01.06.2018 року до кінця 2020 року керівником Регіонального центру її робота заохочувалася (премії, грамоти, подяки). Після тяжкого перебугу хвороби на ковід та тривалого лікування, з кінця листопада 2020 року і до початку січня 2021 року, директор [PERSON] зажадав її звільнення, і у випадку, якщо вона не піде, пригрозив дисциплінарним переслідуванням. Так, 11.01.2021 року їй була оголошена догана, та у подальшому вказаний наказ було оскаржено і, рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 24.02.2021 року у справі №554/160/2, яке залишено без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 25.05.2021 року, наказ Регіонального центру №1-К від 11.01.2021 року скасований. До скасування наказу, не зважаючи на оскарження, директор [PERSON] її звільнив за систематичне невиконання обов`язків, як особу, яка раніше притягувалася до дисциплінарної відповідальності. Вказаний наказ також оскаржено та скасовано. У зв`язку з оголошенням воєнного стану в Україні, з 24.02.2023 року працівники Регіонального центру переведені на дистанційний режим роботи. ЇЇ чоловік [PERSON] 24.02.2023 року мобілізувався до лав ЗСУ. Зважаючи на те, що термін дії медичної довідки на дитину, яка давала підставу на продовження відпустки по догляду за нею, закінчувався, на беручи до уваги вище перелічені обставини, позивачка вирішила, що зможе працювати віддалено із дому та поєднувати роботу і материнство, забезпечуючи себе та дітей. Так, 14.03.2022 року Регіональним центром видано наказ про переведення позивачки на дистанційний режим роботи та надано доручення, згідно якого вона кожного дня повинна подавати звіт про виконану роботу фахівцю з публічних закупівель, хоча, згідно її посадової інструкції, вона підзвітна і підконтрольна лише директору та заступнику директора Регіонального центру. Вважає, що вказане доручення суперечить її посадовій інструкції та є не законним. Це доручення видане лише 14.03.2022 року (при виході позивачки на роботу), хоча дистанційна робота запроваджена із 24.02.2023 року. Таке співпадіння не вважає випадковим, оскільки зобов`язання її подавати звіт було поєднано із діями [PERSON] щодо ненадання їй доступу до інформації та документів Регіонального центру, які були необхідні для виконання посадових обов`язків. Фактично не була допущена до роботи. Необхідні документи запитувалися письмово, але у їх наданні відмовлено. У зв`язку з чим, вона звернулася письмово до вищестоящого керівництва органу Координаційного центру з надання правової допомоги (м.Київ) та прохала надати рекомендації щодо подальшого виконання своїх посадових обов`язків в таких умовах. В подальшому Координаційним центром з надання правової допомоги були видані доручення, які передані позивачці через Регіональний центр, які вона в повному обсязі та вчасно виконувала. В наданих поясненнях на вимогу Регіонального центру позивачка вказувала про те, що з дорученням № 2 від 14.03.2022 року не погоджуюся з тих підстав, що воно видане з порушенням посадової інструкції, в умовах абсолютної дискримінації, з грубим систематичним порушенням трудових прав. Крім того, що визначений дорученням порядок подання інформації не відповідає посадовим інструкціям, директором не визначена методика подання інформації та відсутні будь-які (найменші) гарантії прозорості запропонованої процедури. Одночасно з цим повідомила директора Регіонального центру про те, що продовжує в повному обсязі виконувати посадові обов`язки, з урахуванням умов воєнного стану та інших обмежень, які відносно неї активно застосовуються. Незважаючи на обставини справи та надані пояснення, 15.04.2022 року Регіональним центром видано Наказ № 42-К про притягнення мене до дисциплінарної відповідальності, оголошення догани. Виданий наказ позивачка вважає незаконним у зв`язку з його невідповідністю порядку звітності, який визначений посадовою інструкцією начальника відділу якості, та виходячи з інших фактичних обставин справи, які викладені вище. Окрему увагу [PERSON] звернула на пункт 19 посадової інструкції начальника відділу якості, який вказує, що начальник відділу якості бере участь у підготовці звітів регіонального центру з питань, що внесені до компетенції Відділу. Наказом Координаційного центру з надання правової допомоги № 50 від 09.04.2021 року «Про затвердження Порядку організації проведення моніторингу дотримання адвокатами стандартів якості надання безоплатної вторинної правової допомоги» визначений порядок та строки такого звітування. Визначена його мета, завдання та цілі. Доручення ж директора [PERSON] № 2 від 14.03.2022 року не відображає ні мети такого звітування, ні єдиного порядку чи нормативного обґрунтування. Не забезпечує її доступ до звітів підлеглих працівників відділу, що унеможливлює отримання будь-якої інформації про роботу підпорядкованого відділу: кількості, якості та виду прийнятих та перевірених актів за результатами надання адвокатами безоплатної вторинної правової допомоги, що позбавляє можливості проведення аналітичної роботи відділу, спрямованої на контроль та поліпшення якості надання безоплатної правової допомоги та організацію заходів для підвищення кваліфікації адвокатів, тобто виконання безпосередніх функцій начальника відділу. З урахуванням обставин незаконного притягнення до дисциплінарної відповідальності та сімейних обставин вимушена перерва в роботі складала понад один рік. Після виходу на роботу і до моменту оголошення догани позивачка не отримала жодного доручення від Регіонального центру. Хоча, було б логічним з початку надати завдання (доручення), визначити строк його виконання, а потім це проконтролювати шляхом отримання звіту. Вважає, що поведінка керівництва Регіонального центру, спрямована на обмеження її доступу до роботи та завдань, і покладення при цьому обов`язку щоденного звітування, штучно звужує мої трудові права і створює несприятливі негативні юридичні наслідки. Так, у воєнний час позивачка вимушена відшукувати сил та засобів для того, щоб доводити в суді свою невинність у вчиненні дисциплінарного проступку, якого навіть не існує. Незважаючи на все це [PERSON] завжди вчасно виконувала свої обов`язки і вживала всіх можливих заходів для доступу до роботи і виконання покладених на неї обов`язків. Окремою підставою для скасування наказу про оголошення догани вважає дискримінаційне ставлення до себе, оскільки за весь час існування Регіонального центру до жодного працівника не було застосовано такої кількості дисциплінарних стягнень та вимог про надання пояснень, навіть без оцінки їх законності та обґрунтованості. Такі дії суперечать приписам статті 2 КЗпП України та забороні будь-якої дискримінації у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливої прямого або непрямого обмеження прав працівників залежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, тендерної ідентичності, сексуальної орієнтації, етнічного, соціального та іноземного походження, віку, стану здоров`я, інвалідності, підозри чи наявності захворювання на ВІЛ/СНІД, сімейного та майнового стану, сімейних обов`язків, місця проживання, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, участі у страйку, звернення або наміру звернення до суду чи інших органів за захистом своїх прав або надання підтримки іншим працівникам у захисті їх повідомлення про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції", а також сприяння особі у здійсненні такого повідомлення, за мовними або іншими ознаками, не пов`язаними характером роботи або умовами її виконання. Просила скасувати Наказ Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області № 42-К від 15.04.2022 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] ». Ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави від 27.04.2022 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. 24.05.2023 року позивачкою [PERSON] надано до суду письмові пояснення, відповідно до яких позивачка зазначила, що серед підстав незаконності оскаржуваного наказує відсутність складу дисциплінарного проступку, оскільки відсутні об?єкт, об?єктивна сторона та суб?єктивна сторона проступку. Згідно постанови Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 664/2820/15-ц, відсутність хоча б одного елементу не утворює складу правопорушення, що виключає дисциплінарну відповідальності. Вважає, що на неї були покладені обов?язки, не передбачені посадовою інструкцією та/або іншими нормативно-правовими актами, що виключає дисциплінарну відповідальність внаслідок відсутності об?єкту проступку. Так як Регіональний центр змісту посадової інструкції не врахував, тому дійшов до помилкового висновку про наявність об?єкту порушення/невиконання посадових обов?язків. Крім цього, при вирішенні питання дисциплінарної відповідальності не було враховано і той факт, що начальник відділу якості підзвітний та підконтрольний директору Регіонального центру та його заступнику, а дорученням від 14.03.2022 року мене зобов?язано звітувати перед фахівцем з публічних закупівель. При вирішенні даного позову, на думку [PERSON] , потрібно враховувати і той факт, що вона вийшла на дистанційну роботу в умовах воєнного часу, після тривалої перерви. Вона не мала фактичного доступу до роботи, доручень від керівника не отримувала. Зі своєї сторони вчиняла можливі заходи для організації роботи самостійно, зверталась із запитами про надання документів та інформації, які так і не були надані. Тим самим Регіональний центр штучно створював для несприятливі умови праці, особливо від того, що при цьому зобов?язував до щоденного звітування. Незважаючи на це завдання відділу виконувалися, наскільки то було можливо. Доручення з кінцевим терміном виконання були виконані повністю та вчасно, про що директор Регіонального центру був поінформований. Крім цього, звіти щодо оцінки якості первинної правової допомоги подаються в електронній формі шляхом заповнення гул форм по факту оцінки кожної консультації окремо. Їх загальна кількість обраховується десятками. Таким чином, по мірі виконання доручення Координаційний центр, який є первинним автором доручення, та Регіональний центр, який здійснив передоручення, отримували звіти у вигляді електронних гул форм по факту перевірки кожного доручення. Цим спростовується висновок про те, що директор Регіонального центру не був поінформований про роботу відділу. Вважає, що для встановлення дисциплінарного проступку важливо з?ясувати коло трудових (службових) обов`язків працівника. Саме їх невиконання чи неналежне виконання складають основу об?єктивної сторони складу цього правопорушення. В оскаржуваному наказі вказано, що мною не були подані щоденні звіти і наслідком сього с відсутність інформації про обсяг виконаної роботи та завдань відділу. Звертає увагу суду, що таке формулювання є неконкретним і не дозволяє зробити висновок про те, що будь-які завдання відділу не були виконані. Говориться лише про необізнаність директора Регіонального центру про фактично виконану роботу, що також спростовується електронними звітами та листами. Так, засобами електронного зв?язку нею було подано звіт про виконання доручення від 07.04.2022 року (кінцевий термін виконання 15.04.2002 року). Додатково, про виконання цього завдання Регіональний центр був поінформований листом працівника Координаційного центру Дмитром Красовським, що підтверджується електронним листом. Виконання інших доручень підтверджується поданими звітами від 21.04.2022 року, 25.04.2022 року, 06.05.2022 року та електронними звітами, які подані шляхом заповнення гул форми, як було визначено в дорученні. Загальна кількість електронних звітів становить 41. По мірі виконання доручення про оцінку якості консультацій, по факту перевірки кожної з них, Регіональний центр отримував звіти у вигляді гул форм з ідентифікуючим номером кожної консультації. Вказані докази свідчать про виконання завдань відділу і поінформованість про це дирекції Регіонального центру. Перелік інших завдань, які покладаються на начальника відділу якості, визначені в пункті 2 посадової інструкції. Пунктом 4 посадової інструкції встановлено, що начальник відділу несе відповідальність, згідно з чинним законодавством:- за неякісне або несвоєчасне виконання посадових обов?язків та обов?язків, в межах, що передбачені цією посадовою інструкцією;- за перевищення своїх повноважень; - за бездіяльність або невикористання наданих йому прав; -за подання недостовірних даних керівництву Регіонального центру, Координаційного центру, державних органів та інших суб?єктів ; - за розголошення відомостей, що містять інформацію з обмеженим доступом, зокрема, адвокатську таємницю та персональні дані адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу та постійній чи тимчасовій основі; - за будь-які дії, що призвели або могли призвести для негативних для Регіонального центру наслідків; - за заподіяння Регіональному центру матеріальної шкоди; - за правопорушення, вчиненні в процесі своєї діяльності. Зміст вказаного пункту посадової інструкції також доводить, що при вирішенні наявності законних підстав для відповідальності мають ключове значення безпосередні обов?язки працівника. Не може бути поставлене у провину невиконання чи неякісне виконання того доручення, яке працівник не повинен був виконувати згідно безпосередніх обов`язків. Окрему увагу суду звертаю на той факт, що Регіональний центр ставить у провину невиконания такого документу як доручення Цивільний кодекс України визначає доручення як договір, відповідно до якого одна сторона (повірений) зобов?язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Таким чином, доручення може бути видане для вчинення дій від імені юридичної особи за її межами. Внутрішніми ж організаційно-розпорядчими документами директора відносно підлеглих працівників можуть бути накази та/або розпорядження. Не повністю відповідає Положенню про Регіональний центр у Полтавській області в частині повноважень його директора, які закріплені у п/пункт 3 пункту 11: «Директор Регіонального центру видає в межах компетенції накази організаційно-розпорядчого характеру, контролює їх виконання». Враховуючи відсутність обов?язку подавати щоденний звіт у посадовій інструкції га той факт, що наказ чи розпорядження про подання щоденного звіту директором Регіонального центру не видавалися, об?єктивна сторона проступку відсутня. Суб?єктивна сторона. Виконання службових обов?язків дистанційно є новою формою трудових відносин, що вимагає додаткових зусиль від обох сторін. Додаткове навантаження покладається при виконанні роботи в умовах війни, коли на першому місці є збереження життя та здоров?я. Сукупність таких факторів впливає на психоемоційний стан загалом. При цьому свідоме створення несприятливих умов роботи на тлі незаконного притягнення до відповідальності двічі, в тому числі і звільнення, викликає критичне ставлення до неточних, нечітких розпоряджень керівника, які не передбачені чинним законодавством і посадовою інструкцією. Одночасно недопущення до роботи (ненадання відомостей про стан справ відділу, іншої інформації і документів, контактів підлеглих працівників і їх звітів) та висунення вимоги щоденного звітування формує враження необ?єктивного ставлення та штучного створення несприятливих наслідків дисциплінарної відповідальності. В той час як держава всіляко підтримує громадян України, які в наслідок воєнних дій втратили роботу, створює соціальні програми та запроваджує їх на державному рівні, Регіональний центр діючи навпаки перешкоджає здійсненню трудового права і створює передумови для звільнення. Так, в позовній заяві вказуються, що протягом 2021 року позивачка двічі притягнута до дисциплінарної відповідальності: 11.01.2021 року їй була оголошена догана, а 01.02.2021 року видано наказ про звільнення. Обидва накази скасовані як незаконні. 15 квітня 2022 року Регіональним центром видано оскаржуваний в даному позові наказ, 05 травня 2022 року та 16 травня 2022 року видано ще два накази про притягнення мене до дисциплінарної відповідальності - оголошення догани, а 18 травня 2022 року позивачку звільнено. Таким чином, загальна кількість дисциплінарних проваджень - 6 шт. Кількість та характер прийнятих рішень вважає системними. Два вже скасованих накази свідчать, що директор Регіонального центру зловживає правом притягнення до дисциплінарної відповідальності, що вже спричинили наслідки у вигляді порушення конституційного права на працю Про зухвалий характер дій та рішень дирекції Регіонального центру свідчить використання сукупності складних соціально-економічних та сімейних обставин в умовах війни. В своїй заяві про запровадження дистанційної роботи [PERSON] вказувала, що являєся багатодітного матір?ю. Дошкільні навчальні заклади не працюють. Заклади середньої освіти працюють у дистанційному режимі. Мій чоловік боронить суверенітет та незалежність в лавах Збройних Сил України з 24 лютого 2022 року. Оскільки самостійно мушу дбати про безпеку і добробут малолітніх дітей, самостійно їх виховувати та організовувати побут, просила запровадити відносно мене дистанційну роботу. Незважаючи на відсутність будь-яких порушень відповідач вирішив питання про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності не тільки у воєнний час, та ще й у Великодні свята. Додаткове психологічне навантаження виникло внаслідок відсутності інформації про місце перебування чоловіка і тимчасову відсутність зв?язку з ним. Незважаючи на це позивачка намагалася бути корисною не тільки на роботі, а і займалася волонтерською діяльністю відповідно до Указу Президента № 69/2022 «Про повну мобілізацію»: забезпечувала медикаментами, засобами гігієни та продуктами харчування військових, переселенців з дітьми, виготовляла додаткове спорядження (амуніцію) військовим, організовувала поселення переселенців тощо. Діяльність позивачки підтверджується довідкою командира військової частини. Проте, є і інші чинники, які виключають суб?єктивну сторону - це відсутність будь-якого матеріально-технічного забезпечення з боку відповідача. Після звільнення 01 лютого 2021 року [PERSON] приступила до роботи 14.03.2022 року. Всупереч вимогам ст. 29 КЗпП України Регіональний центр не забезпечив її потрібними для роботи засобами, що унеможливлювали виконання покладених на неї завдань. Незважаючи на це, з урахуванням власних можливостей вона виконувала службові обов?язки по мірі власних технічних можливостей. На підставі наведених доводів в позові та даних поясненнях, з урахуванням змісту посадової інструкції начальника відділу якості, оскаржуваний наказ вважає незаконним та просить скасувати. 24.05.2023 року до суду надійшов відзив Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області на позовну заяву, відповідно до якого вважають, що пред`явлений позов є таким що не підлягає задоволенню виходячи з наступного. [PERSON] призначена на посаду начальника віділу забезпечення якості правової допомоги та підвищення кваліальника видавачів РЦ 01.06.2018 Відповідно до п.п. 5 п. 11 Положення про РЦ, затвердженого наказом координаційного центру з надання правової допомоги (далі - КЦ від 0.04.2015 № 138 (зі змінами) зазначено, що директор РЦ приймає рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників РЦ. У зв?язку з порушенням трудової та виконавської дисципліни, а саме: невиконання доручення директора РЦ від 14.03.2022 № 2 у період з 14.03.2022 по 11.04.2022, наказом РЦ від 15.04.2022 № 42-К було оголошено догану начальнику відділу забезпечення якості правової допомоги та підвищення кваліфікації її надавачів РЦ [PERSON] . Щодо невиконання Позивачем доручення директора РЦ від 14.03.2022 № 2 у період з 14.03.2022 по 11.04.2022 повідомили наступне: Наказом РЦ від 14.03.2022 №32-к Позивачу, за її заявою, було запроваджено, таку організацію праці як дистанційна робота.

Outcome: dismissed