Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Кошілко М.М., звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що 20 лютого 2006 року між нею і відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований у відділі РАЦС Тячівського РУЮ Закарпатської області, за актовим записом №26. 11 лютого 2021 року рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області вказаний шлюб було розірвано. Від шлюбу з відповідачем по справі мають двох синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Після розірвання шлюбу діти проживають разом з нею, в [ADDRESS] та знаходяться на її повному матеріальному утриманні. Вказує, що діти відвідують школу, а також спортивний гурток по Греко-Римській боротьбі, і на них потрібні досить значні витрати на одяг та харчування. Позивачка зазначає, що для нормального рівня та умов життя, необхідних для гармонійного розвитку дітей, її заробітної плати не вистачає. Відповідач зовсім не цікавиться матеріальним забезпеченням та вихованням своїх синів та від виконання своїх батьківських обов?язків ухиляється, добровільно про сплату аліментів домовитися з ним не вдалося. Зазначає, що на даний час відповідач [PERSON] працює в Чехії є матеріально забезпеченим і має можливість матеріально допомагати своїм синам. На підставі викладеного, просить ухвалити рішення суду, яким стягнути з [PERSON] , на її користь аліменти в розмірі по 2833 гривень щомісячно на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , щомісячно з моменту звернення до суду з цим позовом і до досягнення ними повноліття. Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 08.08.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Кошілко М.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. Позивачка повідомила, що розмір отриманого нею заробітку, який складає десять тисяч гривень на місяць, на утримання синів не вистачає, а відтак з урахуванням того що відповідач є здоровим та інших утриманців не має, просить стягнути з нього розмір зазначених нею аліментів. Відповідач, відповідно до положень п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення за штрих кодовими ідентифікаторами за №0600038239152 та 0600042673304, в судове засідання не з`явився та про причини неявки, суду не повідомив. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що надані позивачкою до позовної заяви, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку, як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 20 лютого 2006 року, який було зареєстровано у відділі РАЦС Тячівського РУЮ Закарпатської області, за актовим записом №26 та згідно рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області ухваленого 11.02.2021 у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , було розірвано. (а.с.4-5). Від шлюбу сторони мають синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження серії [NUMBER] від 6.11.2012 та серії [NUMBER] від 22.02.2011, виданих Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області. Батьками в свідоцтвах про народження дітей значаться сторони. (а.с.6-7). Діти, перебувають на утриманні і вихованні у позивачки, про що свідчить акт обстеження матеріально-побутових умов життя гр. [PERSON] , складений депутатом Тячівської міської ради Мийсарош Т.С. (а.с.8). Таким чином позивачці належить право вимоги за пред`явленим до відповідача позовом, про стягнення аліментів на утримання малолітніх синів. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. З акту обстеження матеріально побутових умов сім`ї позивачки вбачається, що сім`я складається з трьох чоловік а саме: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які проживають у квартирі батька позивачки. Діти знаходиться на повному утриманні матері. (а.с.8). Таким чином під час судового розгляду встановлено, що відповідач не проживає разом з дітьми. Належну матеріальну допомогу на їх утримання не надає, однак, виходячи з того, що він у свідоцтві про народження дітей зазначений батьком, він зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дітей на користь позивачки, з якою вони проживають. Вирішуючи спір та визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів на утримання дітей, суд виходить з наступного. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини можуть бути присуджені у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 - 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» установлено у 2023 році прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років з 1 січня - 2833 гривень. При визначенні розміру аліментів на утримання спільних дітей, суд враховує майновий стан позивачки, яка веде догляд за дітьми, розмір отримуваної нею заробітку, вік неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , майновий стан відповідача, який є особою молодого та працездатного віку, відсутність відомостей про наявність у нього постійного місця роботи та стабільного джерела доходу, відсутність у нього на утриманні інших утриманців, а також вимоги щодо розміру аліментів, який має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі по 2000 (дві тисячі) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи з 04 серпня 2023 року і до їх повноліття, оскільки така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дітей мінімальним та найнеобхіднішим. Доказів того, що відповідач спроможний сплачувати більший розмір аліментів при вирішенні розглядуваного спору, позивачкою суду не надано. У відповідності із ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачка за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 гривень судового збору. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: partial