Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

15 червня 2018 року Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» (далі - КПТМ «Криворіжтепломережа») звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії, обґрунтовуючи свій позов тим, що відповідачі є споживачем теплової енергії для потреби опалення за адресою: [ADDRESS] , та відповідачам проводились нарахування відповідно до тарифів на теплову енергію. На виконання своєї статутної мети КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснює постачання теплової енергії відповідачу за адресою: [ADDRESS] . Так як будинок [ADDRESS] є багатоповерховим, опалення до квартири №73 здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку, це свідчить про те, що відповідач отримує теплову енергію, але оплату за отримані послуги не здійснював, в результаті чого виникла заборгованість за період з 01.11.2013 року по 01.01.2018 року в розмірі 25215,53 грн. Вказану заборгованість позивач просив солідарно стягнути на свою користь з відповідачів та сплачений судовий збір. 12 квітня 2019 року заочним рішенням суду позов Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії судом було задоволено частково та стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» за період з 01 листопада 2013 року по 16 грудня 2016 року борг по оплаті за послугу з централізованого опалення в сумі 15438,96 грн. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» за період з 17 грудня 2016 року по 01 січня 2018 року борг по оплаті за послугу з централізованого опалення в сумі 9776, 57 грн. В решті позову, відмовлено. Стягнуто з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» сплачений судовий збір в сумі 587, 33 грн., з кожного (а.с.41-43). 06 липня 2023 року від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшла заява про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 квітня 2019 року, в якій представник відповідача зокрема зазначив, що позовні вимоги КПТМ «Криворіжтепломережа» виходять за межі строку позовної давності. Так, позивач просить суд стягнути заборгованість за період з 01.11.2013 року по 01.01.2018 року, а сама позовна заява зареєстрована в суді 15 червня 2018 року, тобто виходить за межі трьохрічного строку позовної давності. Окрім того, [INFO] відповідач [PERSON] померла. Ухвалою суду від 17 липня 2023 року заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 квітня 2019 року скасовано та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику з повідомленням сторін. Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи положення ч.4 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи, ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу,та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A.v.Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно з ч.1 ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Судом встановлено, що на ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] по отриманню комунальних послуг, які надаються позивачем, за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованими за вказаною адресою значаться: [PERSON] , [INFO] зареєстрований з 16.08.2007 року, [PERSON] , [INFO] зареєстрована з 03.12.1992 року та [PERSON] , [INFO] зареєстрована з 25.10.2002 року (а.с.6). Згідно з наданим до суду розрахунком заборгованості сума боргу відповідача за період з 01.11.2013 року по 01.01.2018 року становить 25215,53 грн. (а.с.7). Як встановлено з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по централізованому опаленню та гарячому водопостачанню, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII (далі - Закон № 2189-VIII), Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 р. № 2633-IV (далі - Закон № 2633-IV) та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону № 2189-VIII, до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII). Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону № 2189-VIII встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (частина третя статті 9 Закону № 2189-VIII). Відповідно до частини шостої статті 19 Закону № 2633-IV, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Згідно пункту 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв.метр (куб.метр) опалювальної площі квартири та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення згідно із законодавством. Нарахування за опалення по житловим квартирам в будинках, в яких не встановлено будинковому засобу обліку теплової енергії, виконується виходячи з вартості опалення в поточному місяці та опалювальної площі квартири. Виходячи з тарифу за 1Гкал кожного місяця виконується розрахунок фактичних витрат теплової енергії (з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря за поточний місяць згідно довідки авіаційної метеорологічної станції м. Кривого Рогу) та вартість опалення 1 кв.м. опалювальної площі. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено з матеріалів справи за період з 01.01.2013 року по 01.01.2018 року відповідачі не виконували свої зобов`язання по сплаті отриманих послуг з опалення квартири [ADDRESS] , у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 25215,53 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за теплову енергію за вказаною адресою. Дослідивши заяву про перегляд заочного рішення представника відповідача та посилання на застосування позовної давності до позовних вимог, суд зазначає. Позивач звернувся до суду із вимогами про стягнення заборгованості за період з січня 2013 року по січень 2018 року включно. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частин 3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Між тим представник відповідача просив суд застосувати строки позовної давності до заявлених позивачем вимог про стягнення заборгованості. Згідно ст.ст.256, 257 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). Згідно з ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки характер правовідносин, що склалися між сторонами. передбачає внесення оплати за фактичного надані послуги з теплопостачання шляхом здійснення періодичних щомісячних платежів, то строк позовної давності повинен обраховуватися щодо кожного платежу окремо. Таким чином, стягненню на користь позивача підлягають суми, що були нараховані у межах трирічного строку позовної давності, з урахуванням того, що позов був поданий 15 червня 2018 року, тобто період з 01.06.2015 року по 01.01.2018 року, що становить 19016,33 грн. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності є спільною рисою правових систем Держав - учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заборгованість може бути стягнута в межах трьохрічного строку, що передував зверненню до суду із позовною заявою, тобто з 01.06.2015 року по 01.01.2018 року, що становить 19016,33 грн. Крім того, [INFO] померла [PERSON] , про що Металургійним районним у місті Кривому Розі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 27 грудня 2018 року складено відповідний актовий запис №1082, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 27.12.2018 року. (а.с. 56) У зв`язку з чим, вимоги позивача про стягнення заборгованості за постання теплової енергії з відповідача [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки, на момент винесення рішення по вказаній справі відповідач [PERSON] померла. Разом із цим, позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості за послугу з централізованого опалення за період з 01 листопада 2013 року по 01 січня 2018 року з відповідача [PERSON] , [INFO] , яка станом на 01 листопада 2013 року була неповнолітньою. Тому, суд враховує, що повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття) (ч.1 ст.34 ЦК України). Спірні правовідносини не підпадають під вимоги ст.33 ЦК України, якою передбачено цивільна відповідальність неповнолітньої особи. Відповідач [PERSON] досягла повноліття [INFO] , тому з цього часу вона має відповідати по зобов`язанням щодо оплати житлово-комунальних послуг, в т.ч. з централізованого опалення. При зверненні до суду із позовом позивач сплатив судовий збір за вимогу майнового характеру, як юридична особа у розмірі 1762,00 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial