Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

У березні 2016 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява АТ «Державний експортно-імпортний\~банк України», в уточненій редакції якої, позивач просив суд: -в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №5006С47 від 02.11.2006, що станом на 15.02.2016 становить 484\~501,29 швейцарських франків та 6\~388\~658,42 грн. та складається з: прострочена заборгованість за кредитом 271\~152,30 швейцарських франків., прострочена заборгованість по процентам за користування кредитом 158\~731,63 швейцарських франків., пеня за основним боргом 4\~154\~740,14 грн., пені за процентами 2\~231\~918,28 грн., 3% річних від простроченої суми боргу 54\~617,36 швейцарських франків, звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №5006Z95 від 02.11.2006 зі змінами, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. та зареєстрований в реєстрі за №8456 на нерухоме майно: квартиру в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , що належить на підставі права власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» встановивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ЗУ «Про виконавче провадження», із початковою ціною продажу, яку буде визначено в межах виконавчого провадження на підставі ЗУ «Про іпотеку» та ЗУ «Про виконавче провадження»; -вирішити питання розподілу судових витрат. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що 02.11.2006 між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] було укладено кредитний договір №5006С47 від 02.11.2006, за яким банк надав останньому кредит у розмірі 252\~000,00 швейцарських франків зі сплатою процентів за користування кредитом у валюті кредиту у розмірі річних процентної ставки, яка визначається наступним чином: LIBOR (12m)+7,01%, але не нижче 8,99% річних, з кінцевою датою погашення кредиту 01.11.2013. 03.10.2007 до кредитного договору №5006С47 було укладено додатковий договір №5006С47-1, за яким було збільшено суму кредиту, та встановлено її розмір на рівні 348\~000,00 швейцарських франків зі сплатою процентів за користування кредитом за наступною процентною ставкою: LIBOR (12m)+6,90%, але не менше 9,99% річних. 28.11.2007 до кредитного договору №5006С47 було укладено додатковий договір №5006С47-2, за яким було змінено проценту ставку за користування кредитом та визначено механізм її нарахування наступним чином: LIBOR (12m)+5,90%, але не менше 8,99% річних. З метою забезпечення належного виконання зобов`язань [PERSON] виниклих з кредитного договору №5006С47, між банком та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки, предметом якого стала квартира [ADDRESS] та за умовами якого у разі не належного виконання позичальником умов вказаного кредитного договору, банк має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки. З огляду на те, що позичальником виконувалися умови кредитного договору не належним чином, за позовом банку, рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27.06.2013 (справа №200/8675/13), стягнуто суму заборгованості за кредитним договором, розмір якої станом на 02.08.2011 становить 318\~496,62 швейцарських франків та 217\~794,27 грн. Згодом, за позовом ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», було ухвалено рішення у справі №200/5750/14, за яким стягнуто заборгованість за період з 01.08.2011 по 04.04.2014 у розмірі 92\~084,18 швейцарських франків та 644\~548,61 грн. Виходячи з того, що [PERSON] не виконано умов кредитного договору №5006С47 (з урахуванням додаткових договорів), що призвело до утворення заборгованості, а також враховуючи не виконання останнім вказаних судових рішення про стягнення заборгованості, позивач вважав за необхідне звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Женеску Е.В. від 17.03.2016 позовну заяву ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» було залишено без руху у зв`язку з її не відповідністю приписам ЦПК України. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська [PERSON] від 05.08.2016 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 04.04.2017 зустрічну позовну заяву [PERSON] , залишено без руху у зв`язку з її не відповідністю приписам ЦПК України. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27.09.2017 зустрічну позовну заяву [PERSON] прийнято до спільного розгляду з позовом ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України». Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 04.10.2018 у справі призначено судово-технічну експертизу у зв`язку з чим зупинено провадження. У зв`язку з відстороненням судді [PERSON] від здійснення правосуддя, справу було передано судді Литвиненку І.Ю., яким за ухвалою від 12.03.2020 її прийнято до свого провадження та призначено до розгляду. У зв`язку з відстороненням судді [PERSON] від здійснення правосуддя, справу було передано судді [PERSON] . У зв`язку із відстороненням судді [PERSON] від здійснення правосуддя, справу було передано судді Куцеволу В.В. яким за ухвалою від 09.04.2021 її прийнято до свого провадження та вирішено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 23.08.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 08.06.2023 зустрічну позовну заяву [PERSON] залишено без розгляду. У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги та надала пояснення аналогічні викладеним в уточненому позові. Відповідачі будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, про причину неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд вважає, за необхідне, зазначити наступне. Відповідно до копії кредитного договору №5006С47 від 02.11.2006, [PERSON] отримав кредит у ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» розміром 252\~000,00 швейцарських франка з кінцевим строком повернення 01.11.2013 та зі сплатою відсотків у розмірі встановленому наступним чином: LIBOR (12m)+7,01%, але не нижче 8,99% річних. Також вказаним договором встановлено наступне: -у разі порушення строків погашення кредиту, вказаних у графіку надання та погашення кредиту, процентів та платежів за цим договором, позичальник сплачує банку за кожен день прострочки, включаючи день проплати, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, що діяла у період, за який сплачується пеня. Пеня нараховується на суму прострочених платежів починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати повного погашення простроченої заборгованості за кредитом, процентами та платежами за цим договором у повному обсязі. Згідно копії додаткового договору №5006С47-1 від 03.10.2007 до кредитного договору №5006С47, було збільшено суму кредиту, та встановлено її розмір на рівні 348\~000,00 швейцарських франків зі сплатою процентів за користування кредитом за наступною процентною ставкою: LIBOR (12m)+6,90%, але не менше 9,99% річних. Відповідно до копії додаткового договору №5006С47-2 від 28.11.2007 до кредитного договору №5006С47, було змінено проценту ставку за користування кредитом та визначено механізм її нарахування наступним чином: LIBOR (12m)+5,90%, але не менше 8,99% річних. З метою забезпечення належного виконання [PERSON] умов кредитного договору №5006С47, 02.11.2006 між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було укладено іпотечний договір №5006Z95, предметом якого стала квартира [ADDRESS] (вказане вбачається з копії договору іпотеки №5006Z95). Вказаним договором визначено наступне: -загальна вартість іпотеки складає 1\~460\~600,00 гривень; -у разі невиконання або неналежного виконання [PERSON] умов кредитного договору або порушення обов`язків іпотекодавцями, встановлених цим договором, іпотеко держатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язання [PERSON] , а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки; -звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або шляхом позасудового врегулювання на підставі застереження про задоволення вимог іпотеко держателя, що містяться в п.5.3 ст.5 цього договору або будь-яким іншим чином відповідно до законодавства України, чинного на дату звернення стягнення, за вибором іпотеко держателя. 03.10.2007 між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було укладено додатковий договір №5006Z95-1 до іпотечного договору, за яким визначено, що загальна вартість предмета іпотеки становить 1\~805\~710,00 грн. (вказане вбачається з додаткового договору №5006Z95-1). Відповідно до копії рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27.06.2013 (справа №200/8675/13), з [PERSON] на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №5006С47, яка виникла станом на 08.11.2011, було стягнуто суму у розмірі 318\~496,62 швейцарських франків та 217\~794,27 грн., з яких: 271\~152,30 швейцарських франків заборгованість по оплаті кредиту, 47\~344,32 швейцарських франків заборгованість по сплаті відсотків, 217\~794,27 грн. пеня, 120,00 грн. судові втрати. При ухваленні вказаного рішення суд виходив з приписів ч.2 ст.1050 ЦК України. Згідно копії рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20.11.2014 (справа №200/5750/14), з [PERSON] на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» було стягнуто заборгованість за відсотками за користування кредитом за кредитним договором №5006С47 від 02.11.2006 станом на 04.04.2014 в сумі 65\~952,14 швейцарських франків, пеню на суму нарахованих та не сплачених відсотків в межах річного строку з 04.04.2013 по 18.03.2014 в сумі 172\~005,44 грн., 3% річних в розмірі 26\~194,89 швейцарських франків, де 3% річних на суму простроченого кредиту за період з 02.08.2011 по 04.04.2014 907,27 швейцарських франків, 3% річних на суму прострочених процентів за кредитом за період з 02.08.2011 по 04.04.2014 6\~287,62 швейцарських франків. Відповідно до копії рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.01.2016, рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20.11.2014 в частині відмови у стягненні пені нарахованої на заборгованість за основним боргом, скасовано. Ухвалено у цій частині нове рішення, яким стягнуто пеню на прострочену заборгованість за основним боргом за період з 04.04.2013 по 04.04.2014 у розмірі 472\~543, 17 грн. Згідно копії ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.04.2016, за рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20.11.2014 з урахуванням рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.01.2016, за результатами розгляду справи №200/5750/14, стягнуто: пеню на прострочену заборгованість за основним боргом (кредитом) за кредитним договором №5006С47 від 02.11.2006 за період з 04.04.2013 по 04.04.2014 у розмірі 472\~543,17 грн.; пеню на суму нарахованих та не сплачених відсотків в межах річного строку з 04.04.2013 по 18.03.2014 в сумі 172\~005,44 грн.; 3% річних на суму простроченого кредиту за період з 02.08.2011 по 04.04.2014 в сумі 19\~907, 27 швейцарських франків, 3% річних на суму прострочених процентів за кредитом за період з 02.08.2011 по 04.04.2014 у сумі 6\~287,62 швейцарських франків, в всього 26\~194,89 швейцарських франків; судові витрати у сумі 3\~654,00 грн. Крім того позивачем надано розрахунок заборгованості та виписку за рахунком, а також відомості про те, що вказані судові рішення не виконані. Наразі позивачем ставиться вимога про стягнення заборгованості станом на 15.02.2016. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина перша статті 611 ЦК України). Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно висновку ВП/ВС викладеного у постанові від 28.03.2018 прийнятій за результатами розгляду справи №444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (статті 549, 551, 611 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (частини друга, четверта\~статті 77 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша\~статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (частини перша, третя\~статті 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга\~статті 78 ЦПК України. Виходячи з матеріалів справи та з огляду на вищезазначені норми матеріального права, суд дійшов висновку, що заборгованість за кредитним договором №5006С47 від 02.11.2006 станом на 15.02.2016 становить 402\~995,74 швейцарських франків та 862\~342,88 грн. і складається з: -271\~152,30 швейцарських франків заборгованість за тілом кредиту; -113\~296,46 швейцарських франків заборгованість за відсотками; -862\~342,88 грн. - загальна заборгованість з пені за рішеннями судів ухвалених у справах №200/8675/13 та №200/5750/14; -18\~546,98 швейцарських франків 3% річних (для розрахунку, судом було взято суму заборгованість за тілом кредиту та відсотками, загальний розмір якої становить 330\~448,76 швейцарських франків). Суд вважає за необхідне зазначити про те, що вимога про стягнення нарахованих відсотків у розмірі визначеному договором після пред`явлення до позичальника вимоги про дострокове виконання зобов`язань не підлягає задоволенню у зв`язку з чим судом до складу заборгованості включено лише заборгованість за відсотками, яка стягнута попередніми судовими рішеннями, які набрали законної сили. З огляду на те, що матеріалами справи підтверджується лише наявність заборгованості за пенею у розмірі 862\~342,88\~грн.,\~тобто та\~заборгованість,\~яка встановлена\~судовими рішеннями\~ухваленими за\~результатами розгляду\~справ №200/8675/13\~та №200/5750/14, судом до складу заборгованості, включено лише її. Також,\~суд зазначає,\~що позивачем\~не надано\~належного розрахунку\~заборгованості,\~яка б\~дозволяла визначити\~розмір пені\~виходячи з\~заборгованості за\~відсотками нарахованими\~у межах\~строку дії\~кредитного договору\~за ставкою\~ним встановленою (тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову, за загальним правилом, покладається на позивача (постанова ВС/КЦС від 21.09.2022 у справі №645/5557/16). Крім того, нормами ЦПК України не покладено на суд обов`язок розрахунку заборгованості. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (частина перша статті 546 ЦК України). Згідно ч.1 ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у\~ст. 590 ЦК України\~й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено\~Законом України «Про іпотеку». Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з частиною першою статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Частинами 1, 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. За змістом ч. 1\~ст. 35 Закону України «Про іпотеку»\~у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення ч. 1 цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (ч. 2\~ст. 35 Закону України «Про іпотеку»). Отже, законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання. Виходячи з того, що з матеріалів справи вбачається наявність між сторонами боргових зобов`язань строк виконання яких настав і які не були виконані відповідачами у порядку передбаченому кредитним договором з додатками, що призвело до утворення заборгованості, наявні всі підстави для реалізації механізму задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки. Суд вважає за необхідне зазначити про те, що відповідачі будучи обізнаними про наявність даного спору, докази чого містяться в матеріалах справи, не реалізували своє право щодо надання заперечень та висловлення контраргументів стосовно доводів позивача. Відповідно до постанови ВС/ВП від 29.05.2019 прийнятої за результатами розгляду справи №310/11024/15, можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 41-47 Закону) в межах процедури виконавчого провадження, передбаченої\~Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог\~Закону України «Про іпотеку», є правомірною. Виходячи з вищевикладеного, заявлені позовні вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню, оскільки матеріалами справи підтверджується наявність між сторонами зобов`язань, які не виконані відповідачами, що призвело до утворення заборгованості та стало передумовою для реалізації механізму задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки. Виходячи з приписів ст.141 ЦПК України, з відповідачів, у рівних частинах, на рахунок позивача підлягає стягненню судовий збір та витрати пов`язані з призначенням експертизи, що становлять 3\~353,80 грн.

Outcome: partial