Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

Позиція позивача та відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі. Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що від спільного проживання однією сім`єю із відповідачкою [PERSON] вони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю та на утримання якої він добровільно сплачує аліменти. З початку квітня 2023 року у них із відповідачкою [PERSON] виникли непорозуміння щодо участі позивача у вихованні дочки [PERSON] , її відвідуванні, з боку відповідачки створюються штучні перешкоди стосовно можливості нормального його спілкування з дочкою. Оскільки в добровільному порядку сторони не змогли домовитися щодо порядку спілкування позивача з дочкою, він звернувся до комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Хорольської міської ради Лубенського району для встановлення визначеного терміну спілкування з дитиною, в результаті чого цим органом було винесено відповідне рішення та визначено спосіб участі позивача у вихованні дочки. Так як вказане рішення перестало виконуватися відповідачкою в добровільному порядку, позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Прохав суд визначити запропонований ним порядок спілкування з малолітньою дочкою [PERSON] без присутності матері за місцем проживання позивача. Ухвалою судді від 09 червня 2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. У встановлений судом 15-денний строк відзив на позов відповідачкою до суду надано не було. Ухвалою суду від 04 липня 2023 року витребувано висновок органу опіки та піклування Хорольської міської ради Лубенського району щодо визначення порядку спілкування позивача з дитиною. 06 вересня 2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, зазначених у ньому, прохав його задовольнити повністю. Відповідачка [PERSON] позов визнала частково. Суду пояснила, що вона не заперечує проти спілкування позивача із малолітньою дочкою [PERSON] та участі його у її вихованні, але вважає, що зустрічі батька із дитиною мають відбуватися за її присутності, оскільки вона вважає, що з боку позивача та його матері, тобто баби малолітньої [PERSON] , чиниться негативний вплив на останню, спрямований на налаштування дитини проти неї, відповідачки. В іншій частині запропонований позивачем порядок зустрічей із дитиною її влаштовує. Представник третьої особи Служби в справах дітей виконавчого комітету Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області Гавриленко Н.В. не заперечувала проти задоволення позову, підтримала висновок, наданий органом опіки та піклування Хорольської міської ради Лубенського району щодо визначення порядку спілкування позивача з дитиною та графік побачень, запропонований у ньому, щодо можливості задоволення позову в іншій частині поклалася на розсуд суду. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі, заслухавши пояснення учасників, суд вважає, що за результатами розгляду справи має бути ухвалене рішення, яким вимоги позивача підлягають задоволенню частково з нижчевикладених підстав. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що позивачка та відповідач є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] . На даний час неповнолітня [PERSON] проживає разом з матір`ю за адресою [ADDRESS] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки про склад сім`ї від 30.05.2023, виданою виконавчим комітетом Хорольської міської ради Лубенського району. Рішенням виконавчого комітету Хорольської міської ради Лубенського району від 16.05.2023 за № 112 за заявою позивача [PERSON] про визначення способів його участі у вихованні дитини вирішено визначити спосіб участі батька [PERSON] , 1983 року народження, у вихованні доньки [PERSON] , [INFO] , та спілкування з нею, встановивши наступний графік побачень: кожні другі та четверті вихідні місяця з 15:00 години п`ятниці до 14:00 години неділі без присутності матері за місцем проживання батька, що підтверджується копією вказаного рішення. Відповідно до висновку комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Хорольської міської ради про визначення способів участі [PERSON] у вихованні дитини від 16.05.2023 суд встановив, що позивач проживає разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] у будинку із зручностями, який складається із 4 житлових кімнат, крім того, мається пасіка, присадибна ділянка, яка обробляється, підсобне господарство. У будинку облаштовано окрему кімнату для потреб дитини. Позивач позитивно характеризується за місцем проживання, працевлаштований, працює в м. Хоролі по ремонту мобільних телефонів. Комісією надано висновок, в якому визнано за доцільне визначити вищевикладений у рішенні виконавчого комітету Хорольської міської ради Лубенського району спосіб участі позивача у вихованні дочки та спілкуванні з нею. Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 30.03.2021, [PERSON] є фізичною особою-підприємцем. Відповідно копії довідки-характеристики від 30.05.2023, наданої виконавчим комітетом Хорольської міськоїх ради Лубенського району, позивач має склад сім`ї - матір [PERSON] , 1940 року народженя та дочку [PERSON] , 2015 року народження. Норми права, застосовані судом. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 27.02.1991 року, яка набула чинності в Україні 27.09.1991 року «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини». Суд звертає увагу, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантованістаттею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»). Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на спілкування та виховання дитини. Мотивована оцінка аргументів сторін. Суд вважає, що в матеріалах справі достатньо доказів того, що позивач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON] , 2015 року народження, належним чином виконує свої батьківські обов`язки стосовно неї, добровільно надає матеріальну допомогу на її утримання у зв`язку із її проживанням окремо від батька з матір`ю [PERSON] , але наразі мається спір між сторонами щодо порядку спілкування позивача із дитиною, що не заперечується відповідачкою. Відповідачкою визнано позовні вимоги позивача та запропонований порядок його спілкування з неповнолітньою дочкою [PERSON] за виключенням вимоги щодо здійснення такого спілкування без присутності під час цих зустрічей матері дитини - відповідачки [PERSON] . На переконання суду, заперечення відповідачки про те, що на думку останньої, з боку позивача та його матері, тобто баби малолітньої [PERSON] , чиниться негативний вплив на дитину, спрямований на налаштування її проти відповідачки, є надуманими, такими, що не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Суд вважає, що спілкування дитини з батьком матиме виключно позитивний виховний вплив на останню, а запропонований позивачем та погоджений комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Хорольської міської ради порядок спілкування позивача [PERSON] із дочкою [PERSON] , з урахуванням особистих неприязних відносин між батьками неповнолітньої [PERSON] , не передбачає можливості перебування матері дитини [PERSON] за місцем проживання позивача цілодобово під час таких зустрічей в разі ухвалення відповідного рішення суду та на думку суду, не є доцільним. Відповідачкою [PERSON] не надано суду доказів негативного морального, фізичного чи виховного впливу позивача на неповнолітню дочку, як і можливого порушення прав дитини останнім. В той же час, відповідачкою визнано ту обставину, що вона та позивач не можуть самостійно в добровільному порядку визначити порядок спілкування дочки з батьком з метою дотримання найкращих інтересів дитини. За таких обставин, коли судом встановлено, що між батьками неповнолітньої [PERSON] , 2015 року народження, виник спір щодо порядку спілкування батька з неповнолітньою дитиною, з метою захисту прав дитини, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення частково. Так, поміж іншим, суд констатує, що вирішуючи питання щодо порядку спілкування батька з неповнолітньою дитиною, в рішенні суду з метою подальшого його виконання має бути конкретизовано місце, за яким мають відбуватися зустрічі позивача та його неповнолітньої дочки [PERSON] , 2015 року народження, а саме - за місцем проживання позивача у [ADDRESS] . Крім того, суд вважає за необхідне конкретизувати позовну вимогу позивача щодо порядку його спілкування з неповнолітньою дитиною - дочкою [PERSON] , 2015 року народження, під час літніх канікул. Оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів № 782 від 28 липня 2023 року установлено в закладах загальної середньої освіти тривалість 2023/2024 навчального року з 1 вересня 2023 року до 28 червня 2024 року, тому червень місяць слід виключити із числа місяців, коли зустрічі позивача з неповнолітньою дочкою відбуватимуться за графіком, визначеним рішенням суду під час літніх канікул. З урахуванням вищевикладеного, на підставі зібраних доказів, приймаючи до уваги те, що в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування з дитиною, а також беручи до уваги дослідивши наявні у справі докази, враховуючи рівні права батьків на участь у вихованні дитини та виходячи з інтересів дитини і вимог статей 157, 158 СК України, суд, врахувавши інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, вік дитини на час вирішення цього питання, режим її розпорядку дня, дійшов висновку про часткове задоволення позову та визначення судом способу спілкування батька з дитиною, дотримуючись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні останньої. Визначений судом спосіб участі у вихованні та спілкуванні дитини з батьком у формі встановлення порядку спілкування відповідає інтересам дитини, сприятиме уникненню між сторонами конфліктів, забезпечить спокійний психологічний розвиток та зростання дитини, створить умови для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку на виховання дитини та здійснення його права на особисте спілкування із дочкою, відповідатиме вимогам чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини. Саме такий спосіб участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з ним у повній мірі відповідатиме інтересам як батьків, так і дитини, а також є достатнім для забезпечення участі батька у процесі вихованні дитини. Розподіл судових витрат між сторонами. Питання про стягнення судових витрат судом не вирішувалось, оскільки така вимога не ставилась позивачем.

Outcome: partial