Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за законом. В обґрунтуванні позовних вимог посилалася на те, що [INFO] померла двоюрідна сестра позивачки - [PERSON] , [INFO] . Після її смерті спадщину прийняв її син [PERSON] , шляхом подання до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, однак не отримав свідоцтво про право на спадщину, оскільки помер [INFO] . Заповіт померлий [PERSON] не залишив. Позивачка [PERSON] , як спадкоємець п?ятої черги за законом, подала у встановлений 6-ти місячний термін до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а саме: квартири [ADDRESS] , після [PERSON] , який помер [INFO] . Утім, постановою державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Шугаєвою Н.С. від 31.05.2023 року позивачці відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що не підтверджено ступінь споріднення зі спадкодавцем [PERSON] та відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно САС №366652 від 27.10.2011 року на квартиру [ADDRESS] , та рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позивачка зазначила про те, що у її діда [PERSON] та баби [PERSON] було дві дочки - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Державним архівом Дніпропетровської області 29.03.2023 року були надані відповіді на звернення позивачки про неможливість надання архівних довідок про народження [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку із відсутністю метричних книг Миколаївської церкви села Гуляй-Поле, парафіянами якої були мешканці села Смоленка (Смолянка) Верхньодніпровського повіту Катеринославської губернії. Мати позивачки - [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». 29.07.1972 року позивачка [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб з [PERSON] . Тітка позивачки - [PERSON] 19.03.1939 року уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». [INFO] у тітки народилася донька - [PERSON] , яка була двоюрідною сестрою позивачки [PERSON] , однак у її свідоцтві про народження, виданому повторно 12.11.1998 року, помилково зазначено ім`я матері - « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». Від шлюбу народився син - [PERSON] , [INFO] . У 1973 році [PERSON] розірвала шлюб та взяла дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд: -встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] , як двоюрідних сестер, а також між [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , як двоюрідної тітки та двоюрідного племінника. -визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, підтримала позовні вимоги, просила справу слухати у її відсутності, про що надала письмову заяву. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, просив справу слухати у його відсутності, про що надав письмову заяву. Представник третьої особи Шугаєва Н.С. у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи у її відсутності та винести рішення на розсуд суду. Дослідивши матеріали цивільної справи та матеріали спадкової справи №77/2020 після смерті [PERSON] , матеріали спадкової справи №281/2020 після смерті [PERSON] , суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] (а.с.22). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, а саме на квартиру [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.10.2011 року, виданого Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради на підставі Довідки ОК «ЖБК №140 «Молнія» від 08.08.2011 року №88, Рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 21.10.1999 року №2091 та рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради (а.с.80, 81 зворот). Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син [PERSON] , [INFO] , шляхом подання до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, однак не отримав свідоцтво про право на спадщину, оскільки помер [INFO] (а.с.25, 41). Заповіт померлий\~ [PERSON] \~не залишив.\~ [INFO] [PERSON] , як спадкоємець п?ятої черги за законом, звернулася до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою №822 про прийняття спадщини, а саме на квартиру [ADDRESS] , після [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.49). Постановою державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Шугаєвою Н.С. від 31.05.2023 року позивачці відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку тим, що нею не підтверджено ступінь споріднення зі спадкодавцем [PERSON] та відсутні правовстановлі документи на спадкове майно [NUMBER] від 27.10.2011 року на квартиру [ADDRESS] , у зв`язку з чим рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом (а.с.7). Відповідно до матеріалів спадкової справи №77/2020, відкритої після смерті [PERSON] , та матеріалів спадкової справи №281/2020 після смерті [PERSON] , із заявами про прийняття спадщини ніхто, окрім позивачки та відповідача, не звертався. Заповіт від імені спадкодавця відсутній. Із матеріалів справи вбачається, що у діда та баби позивачки [PERSON] та [PERSON] було дві дочки - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Державним архівом Дніпропетровської області 29.03.2023 року були надані відповіді на звернення позивачки про неможливість надання архівних довідок про народження [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку із відсутністю метричних книг Миколаївської церкви села Гуляй-Поле, парафіянами якої були мешканці села Смоленка (Смолянка) Верхньодніпровського повіту Катеринославської губернії (а.с.13,14). 17.05.1946 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується Витягом із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №00039271993 від 13.04.2023 року (а.с.15-16). Від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 15.06.1948 року Куйбишевським міським бюро записів актів громадянського стану, актовий запис №620 (а.с.17). 29.07.1972 року позивачка [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 29.07.1972 року Будинком щастя Жовтневого району м. Дніпропетровська, актовий запис №1456 (а.с.18). Тітка позивачки - [PERSON] 19.03.1939 року уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується довідкою про укладення шлюбу №92, про що складений актовий запис про укладення шлюбу № 34 від 19.03.1938 року (а.с.19). [INFO] у тітки [PERSON] народилася донька - [PERSON] , яка, відповідно, була двоюрідною сестрою позивачки [PERSON] , однак у її свідоцтві про народження, виданому повторно 12.11.1998 року, помилково зазначено ім`я матері - « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] » (а.с.20). [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », однак у 1973 році [PERSON] розірвала шлюб та взяла дошлюбне прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим 18.12.1973 року Амур-Нижньодніпровським районним відділом записів актів громадянського стану м. Дніпропетровська (а.с.29). Від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 27.09.1967 року Амур-Нижньодніпровським районним бюро записів актів громадянського стану м. Дніпропетровська, актовий запис №1944. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. №5 "Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.95 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд вправі розглядати справи про встановлення фактів родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимога позивачки про встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] , як двоюрідних сестер, а також між [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , як двоюрідної тітки та двоюрідного племінника, знайшов своє підтвердження та підлягає задоволенню, оскільки факт, який просить встановити позивачка, має юридичне значення, бо від його встановлення залежить вирішення її особистих майнових прав. Статтею 1218 ЦК України\~визначено до складу спадщини входять усі права та обов`язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 1, 2\~ст. 1220 ЦК України\~передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Як передбачено\~ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із ч.1\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3\~ст.1268 ЦК України\~визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до положень ч.1\~ст.1270 ЦК України\~встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1\~ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим ч. 5\~ст. 1268 ЦК України\~визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1\~статті 1297 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. У той же час, ч. 5\~ст. 1296 ЦК України\~встановлено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Пунктом 23\~постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року №7\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Як встановлено матеріалами справи, після смерті [PERSON] залишилася спадщина, а саме квартира [ADDRESS] . Згідно з матеріалами спадкової справи №77/2020, заведеної після смерті [PERSON] , та матеріалів спадкової справи №281/2020 після смерті [PERSON] , крім позивачки інші спадкоємці, які віднесені до черговості за законом, відсутні. Відповідно до\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч.ч. 1, 2\~ст. 95 ЦПК України\~письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Статтями 77 - 80 ЦПК України\~встановлено критерії доказів, а саме їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Статтею 80 ЦПК України\~передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Вирішуючи позов по суті, суд також звертає увагу, що відповідно до положень ст. ст.\~12,\~13,\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Так, згідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень\~ст. 5 ЦПК України\~суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, тому вважає: -встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] , як двоюрідних сестер, а також між [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , як двоюрідної тітки та двоюрідного племінника. -визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Витрати по справі суд вважає покласти на рахунок сторони, що їх понесла.

Outcome: approved