Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-07 00:00:00

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулась КРЕДИТНА СПІЛКА «СУПЕР КРЕДИТ» (далі позивач) з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] (далі відповідач) заборгованість за договором про споживчий кредит № СК17/115/17/165/04СЗ від 24.11.2017 у сумі 20 390 грн 68 коп, з яких: 3\~473 грн 08 коп сума заборгованості по сплаті тіла кредиту за період з 17.11.2018 по 28.06.2023, 15\~846 грн 74 коп сума заборгованості по сплаті процентів за період 17.11.2018 по 28.06.2023, 494 грн 82 коп інфляційні витрати на прострочене тіло кредиту за період з 25.11.2020 по 23.02.2022, 129 грн 88 коп три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 25.11.2020 по 23.02.2022, 446 грн 16 коп три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період з 20.03.2019 по 23.02.2022. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що між сторонами укладено договір про споживчий кредитпро надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту (кредитна лінія) № СК17/115/17/165/04СЗ від 24.11.2017, відповідно до\~умов п.1.1\~якого позивач\~зобов`язався\~надати відповідачу\~кредит в\~сумі 5\~000\~грн 00\~коп.\~Позивач виконав\~умови договору\~та надав\~відповідачу кредит\~у вказаній\~сумі,\~а позичальник\~його отримав,\~що підтверджується\~видатковим касовим\~ордером.\~Позивач стверджує,\~що відповідач\~порушив умови\~Кредитного договору\~в частині\~своєчасного погашення\~кредиту та\~сплати нарахованих\~процентів.\~Оскільки\~позичальник добровільно\~не повертає\~отримані кошти,\~вимоги позивача\~про їх\~повернення ігнорує,\~тому позивач\~змушений звернутись\~до суду\~з позовом\~про стягнення\~заборгованості за\~кредитом та процентів. Ухвалою від 12.07.2023 відкрито провадження у справі за даним позовом, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Згідно з вимогами ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. З матеріалів справи судом встановлено, що 24.11.2017 між КРЕДИТНОЮ СПІЛКОЮ «СУПЕР КРЕДИТ» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит про надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту (кредитна лінія) № СК17/115/17/165/04СЗ (далі Договір), відповідно до умов якого позивач зобов`язується надати відповідачу кредит у сумі 5 000 грн 00 коп на умовах строковості, зворотності, платності, цільового використання та забезпеченості, а відповідач зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за використання кредитом на умовах, визначених цим договором. Згідно з п 3.1 Договору кредит надається Позичальнику у національній валюті після підписання Договору готівкою в касі Кредитодавця або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням Позичальника, або шляхом спрямування суми виданого кредиту на цільовий внесок Позичальника в додатковий капітал за його заявою. Відповідно до п. 3.2 Договору нарахування процентів здійснюється на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. Кількість днів у році приймається 365 (366 для високосного року). Проценти за користування кредитом нараховуються з наступного дня після надання кредиту Позичальнику (перерахування на рахунок за дорученням Позичальника або видачі готівкою, або спрямування суми виданого кредиту на цільовий внесок Позичальника в додатковий капітал) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування на рахунок Кредитодавця або внесення в касу Кредитодавця готівкою, або спрямування коштів з цільового внеску Позичальника в додатковий капітал за відповідною заявою на погашення заборгованості за кредитом) включно. Згідно з п. 3.3 Договору розмір змінюваної процентної ставки за користування кредитом на дату видачі кредиту становить 84% річних. Відповідно до п. 3.4 Договору, сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка платежів. Строк, на який надається кредит становить 36 місяців. Згідно з п. 3.5 Договору Позивач має право збільшувати процентну ставку не частіше ніж один раз на місяць. Пунктом 3.6 Договору встановлено, що сторони домовились, що строк позовної давності за Договором становить 10 років, у тому числі щодо неустойки. Відповідно доп.п. 10 п. 2.4 Договору відповідач зобов`язуєтьсясплачувати нараховані проценти і повертати передбачену графіком частину кредиту щомісяця не пізніше 22-го числа, вказаного в останньому укладеному Додатковому договорі про транш. Пунктом 3.7 Договору передбачено, що прострочення сплати кредиту не зупиняє нарахування процентів. Згідно з п. 6.1 Договору, його сторони за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за Договором несуть відповідальність згідно чинного законодавства та умов Договору. На виконання заяви відповідача від 24.11.2017 про повернення добровільного цільового внеску в додатковий капітал, КРЕДИТНА СПІЛКА «СУПЕР КРЕДИТ» повернула [PERSON] добровільний цільовий внесок в додатковий капітал в сумі 5\~000 грн 00 коп, що стверджується видатковим касовим ордером № 126/17 від 24.11.2017. Відповідачем порушено строки сплати обов`язкових платежів та процентів за користування кредитом, що в свою чергу спричинило затримку повернення кредиту та сплати процентів за Договором, та підтверджується розрахунком нарахування процентів та штрафних санкцій по Договору, з якого вбачається, що заборгованість відповідача за кредитним договором становить 19\~319 (дев`ятнадцять тисяч триста дев`ятнадцять) грн 82 коп, з яких: 3\~473 грн 08 коп сума заборгованості по сплаті тіла кредиту за період з 17.11.2018 по 28.06.2023, 15 846 грн 74 коп сума заборгованості по сплаті процентів за період 17.11.2018 по 28.06.2023. Відповідно до Розрахунку інфляційних витрат та трьох процентів річних від простроченої суми по Кредитному договору станом на 23.02.2022, заборгованість відповідача становить 1\~070 (одна тисяча сімдесят) грн 86 коп, з яких: 494 грн 82 коп інфляційні витрати на прострочене тіло кредиту за період з 25.11.2020 по 23.02.2022, 129 грн 88 коп три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 25.11.2020 по 23.02.2022, 446 грн 16 коп три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період з 20.03.2019 по 23.02.2022. Посилаючись на те, що загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за Кредитним договором № СК17/115/17/165/04СЗ від 24.11.2017 становить 20\~390 (двадцять тисяч триста дев`яносто) грн 68 коп, позивач звернувся з даним позовом до суду. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке. У силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України). Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3. ч. 1 ст. 3 ЦК України. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Згідно з положеннями ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Зі змістом ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з положеннями ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Доказів, щодо належного виконання умов договору та спростування розміру заборгованості відповідачкою суду не надано. Водночас суд зауважує, що звертаючись з даним позовом до суду, позивач стверджує, що загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором № СК17/115/17/165/04СЗ від 24.11.2017 становить 20 390 (двадцять тисяч триста дев`яносто) грн 68 коп, з яких: 3 473 грн 08 коп сума заборгованості по сплаті тіла кредиту за період з 17.11.2018 по 28.06.2023, 15 846 грн 74 коп сума заборгованості по сплаті процентів за період 17.11.2018 по 28.06.2023, 494 грн 82 коп інфляційні витрати на прострочене тіло кредиту за період з 25.11.2020 по 23.02.2022, 129 грн 88 коп три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 25.11.2020 по 23.02.2022, 446 грн 16 коп три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період з 20.03.2019 по 23.02.2022. Судом установлено, що відповідач не сплатив КС «СуперКредит» своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також положень ст. 509, 526, 1049 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Відтак вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту в сумі 3\~473 грн 08 коп та відсотках у сумі 15 846 грн 74 коп є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача інфляційного збільшення за період з 25.11.2020 по 23.02.2022 у сумі 494 грн 82 коп, 3 % річних за період з 25.11.2020 по 23.02.2022 у сумі 129 грн 88 коп, та 3 % річних за період з 20.03.2019 по 23.02.2022 в сумі 446 грн 16 коп, суд зазначає про таке. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу встановленого інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем заявлено вказані вимоги за період з 20.03.2019 по 23.02.2022 та з 25.11.2020 по 23.02.2022, включно. При цьому позивачем не враховано положення пункту 15 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, чинного у періоди з 20.03.2019 по 23.02.2022 та з 25.11.2020 по 23.02.2022, відповідно до якого у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», прийнятої відповідно до ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», на усій території України встановлений карантин з 12 березня 2020 року, який, у свою чергу, постановами Кабінету Міністрів України був неодноразово продовжений (від 25 березня 2020 року № 338, від 20 травня 2020 року № 392, від 22 липня 2020 року № 641, від 26 серпня 2020 року № 760, від 13 жовтня 2020 року № 956, від 09 грудня 2020 року № 1236, від 17 лютого 2021 року № 104, від 21 квітня 2021 року № 405, від 23 лютого 2022 № 229, від 27 травня 2022 року № 630, від 19 серпня 2022 № 928). Таким чином, наслідки невиконання цивільно-правових зобов`язань за договорами позики змінились. Зокрема, боржники за такими договорами звільняються від оплати штрафу, пені, трьох відсотків річних, інфляційних втрат та іншої відповідальності. Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Позивач звернувся з даним позовом до суду 06.07.2023, тобто у тридцятиденний строк після дня завершення дії карантину. Отже, з аналізу вищевказаних норм вбачається, що неустойка та інші платежі, як захід відповідальності, за період включно із 12.03.2020 року і на період дії карантину та тридцятиденний строк після його припинення або скасування, не нараховуються за кредитними договорами (договорами позики) і підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (на відміну від мораторію, який передбачає лише відстрочення). Тому, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача трьох відсотків річних та інфляційних втрат від простроченої суми заборгованості за період з 25.11.2020 по 23.02.2022 та трьох відсотків річних від простроченої суми зобов`язання з 20.03.2019 по 23.02.2022 є безпідставними, оскільки не відповідають приписам пункту 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та не підлягають до задоволення. Згідно із ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно ч. 1 ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст. 83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Крім того, будь-які інші докази, ніж ті, що були надані позивачем разом із позовом, до суду сторонами по справі подані не були. Заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, до суду не надходили. Будь-які клопотання про витребування доказів по справі в зв`язку з неможливістю їх самостійного надання та заяви про забезпечення доказів до суду сторонами по справі не подавалися. Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Також, судом в ухвалі суду від 20.07.2023 було роз`яснено сторонам по справі наслідки ненадання суду доказів по справі, дії в разі неможливості надання доказів, а також право і порядок звернення до суду із заявами та клопотаннями. Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В даному випадку, суд позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу. Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Таким чином, враховуючи вищевикладене та положення ч. 8 ст. 279 ЦПК України, судом досліджуються докази і письмові пояснення, викладені в заявах по суті, в даному випадку пояснення, викладені в позовній заяві, а також докази, надані разом із нею. Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позові, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає частковому задоволенню. Враховуючи вищевикладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно з якою суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором кредиту № СК17/115/17/165/04СЗ від 24.11.2017 у сумі 19 319 (дев`ятнадцять тисяч триста дев`ятнадцять) грн 82 коп, з яких: 3 473 грн 08 коп сума заборгованості по сплаті тіла кредиту за період з 17.11.2018 по 28.06.2023, 15 846 грн 74 коп сума заборгованості по сплаті процентів за період 17.11.2018 по 28.06.2023. Відповідно до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Звертаючись до суду з даним позовом, позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви у сумі 2684 грн 00 коп. Враховуючи, що позов задоволено частково, відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача належить стягнути судові витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволеним вимогам у сумі 2\~543 грн 04 коп, решту судового збору в сумі 140 грн 96 коп належить залишити за позивачем. Доказів понесення сторонами по справі інших судових витрат суду не надано.

Outcome: partial