Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

У лютому 2023 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, 02.05.1991 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, від якого [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 29.12.2021 року в справі № 278/3311/21 встановлено факт народження дитини чоловічої статі - [PERSON] , який народився [INFO] в м. Житомирі, Житомирської області, Україна, у матері [PERSON] , [INFO] , громадянки України, та батька [PERSON] , [INFO] , громадянина України. На підставі рішення суду 03.02.2022 року йому було видано свідоцтво про народження серії серії [NUMBER] . Рішенням суду також встановлено, що дійсно з 2010 року по 2019 рік він навчався в Пряжівській загальноосвітній школі І-ІІ ступенів Житомирського району Житомирської області та під час навчання проживав за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтво про базову загальну середню освіту серії [NUMBER] видане Пряжівською загальноосвітньою школою І-ІІ ступенів Житомирського району Житомирської області на « [PERSON] ». При його оформленні було зроблено помилку в зазначенні по батькові, а саме вказано « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] », так як його матір [PERSON] під час його навчання проживала разом зі [PERSON] , який був його вітчимом, а не рідним його батьком, проте опікувався ним як рідним сином. Вимоги позову мотивовані також тим, що на його звернення в лютому 2022 року до Корольовського відділу у м. Житомирі УДМС України в Житомирській області для оформлення та видачі паспорта він отримав лист про відмову в оформленні та видачі паспорта громадянина України, оскільки дані, отримані з баз даних реєстрів, картотек не підтверджують надану інформацію для оформлення та видачі паспорта та рекомендовано звернутися до суду з метою встановлення особи для подальшого провадження процедури видачі паспорта громадянина України. Тому просить встановити особу [PERSON] , який народився [INFO] в місті Житомирі Житомирської області, Україна, та факт належності йому свідоцтва про базову загальну середню освіту серії [NUMBER] , виданого Пряжівською загальноосвітньою школою І-ІІ ступенів Житомирського району Житомирської області. Ухвалою судді Корольовського районного суду міста Житомира від 07.02.2023 року справу передано на розгляд до Богунського районного суду міста Житомира. Ухвалою судді Богунського районного суду міста Житомира від 13.03.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. У квітні до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача Управління державної міграційної служби України в Житомирській області з викладеними в ньому запереченнями проти задоволення позову. Зокрема, за замістом відзиву, позивачем не надано доказів на підтвердження особи та належності йому свідоцтва про здобуття базової загальної середньої освіти. У своїй заяві [PERSON] просила зарахувати до школи свою дитину\~ [PERSON] , зазначивши батьком у графі «дані про батьків» - [PERSON] . 02.08.2011 року [PERSON] зверталась до територіального підрозділу УДМС із заявою про видачу паспорта громадянина України у зв`язку з його втратою, при цьому відсутня інформація в графі «Діти до 16-річного віку», тоді як на той час [PERSON] було лише 9 років. Така ж інформація відсутня і в заяві про видачу паспорта [PERSON] , хоча інші його діти\~ [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у заяві зазначені. У відзиві також вказано, що здійснивши всі заходи, передбачені Порядком № 302 від 25.03.2015 року, територіальному підрозділу УДМС не вдалось встановити особу [PERSON] , тому було складено висновок про про відмову в оформленні та видачі паспорта громадянина України у вигляді ІD - картки. Позивач та його представник у судовому засіданні вимоги позову підтримали з викладених у позовній заяві обставин. Представник відповідача УДМС України в Житомирській області в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з підстав, вказаних у відзиві на позовну заяву. Представник відповідача Пряжівської гімназії Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області в судовому засіданні вимоги позову визнала, пояснивши, що позивач дійсно навчався в їхній школі, був зарахований до школи в перший клас на підставі заяви матері, в якій було зазначено по батькові дитину як « [PERSON] », матір\~обіцяла надати свідоцтво про народження дитини, але не зробила цього. Тому в інтересах дитини було видано свідоцтво про базову середню освіту із зазначенням по батькові « [PERSON] ». [PERSON] навчався в школі всі 9 років та підтвердила, що знає його особисто. Його матір школу відвідувала дуже рідко та під час навчання школі він жив у кооперативному селищі згідно інформації, введеної в електронну базу даних. Суд, заслухавши позивача та його представника, представників відповідачів, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] в місті Житомирі згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Його батьками є: мати\~- [PERSON] , батько - [PERSON] (а. с. 7 звор. стор.). Свідоцтво про народження видане на підставі рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 29.12.2021 року в справі № 278/3311/21, яке нбрало законної сили та яким встановлено факт народження дитини чоловічої статі [PERSON] , який народився [INFO] в м. Житомирі, Житомирської області, Україна, у матері [PERSON] , [INFO] , громадянки України, та батька [PERSON] , [INFO] , громадянина України (а. с. 10. 11). Окрім того, рішенням суду встановлено, що 02.05.1991 року Виконкомом Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області було зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON] , після укладення шлюбу присвоєно прізвища [PERSON] та [PERSON] . Також, як зазначено в рішенні суду, згідно копії медичного свідоцтва про народження № 1962-484-69, виданого 09.03.2002 року Центральною міською лікарнею № 1, [PERSON] народила в зареєстрованому шлюбі живого доношеного хлопчинка. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . На звернення 09.02.2022 року позивача до Корольовського відділу у м. Житомирі УДМС України в Житомирській області для оформлення та видачі паспорта висновком від 17.05.2022 року йому відмовлено в оформленні та видачі паспорта громадянина України у вигляді ІD - картки, так як було встановлено, що дані, отримані з баз даних реєстру, картотек не підтверджують надану заявником інформацію (а. с. 9, 13, 14). З матеріалів справи слідує, що [PERSON] був зарахований до першого класу Пряжівської загальноосвітньої школи\~І-ІІ\~ступенів Житомирського району на підставі заяви його матері [PERSON] від 27.08.2010, що підтверджується копією заяви та копією особової справи учня. В даних про батька в заяві зазначено [PERSON] (а. с. 113-118). Підтвердженням навчання [PERSON] в Пряжівській загальноосвітній школі\~І-ІІ\~ступенів Житомирського району є інформація даного навчального закладу до УДМС в Житомирській області від 12.08.2022 року № 17 про те, що він дійсно навчався в цій школі з 01.09.2010 року та в 2019 році отримав свідоцтво про базову загальну середню освіту серії [NUMBER] , а також копія алфавітної книжки запису учнів школи, копія характеристики на учня 4 класу [PERSON] від 31.05.2014 року, копія книги обліку та видачі похвальних листів і похвальних грамот, копія наказу про від 06.06.2019 року № 30 про випуск учнів 9 класу, копія реєстру документів про освіту, копія свідоцтва про здобуття ним базової середньої освіти, копія додатку до свідоцтва, копія замовлення на виготовлення свідоцтв про базову загальну середню освіту та копія наказу № 51 від 31.08.2010 року про зарахування учнів до 1 класу (а. с. 65, 113 131). Допитана в судовому засідання в якості свідка [PERSON] , яка є матір`ю позивача, надала показання про те, що він є її молодшим сином із п`яти дітей, народжених від її чоловіка [PERSON] . Чоловік застосовував до неї фізичне насильство, через що після народження меншого сина в березні 2002 року до кінця квітня вона перебувала з дитиною в лікарні, а в 2004 році вона була змушена залишити його, забравши з собою всіх дітей. Чоловік займався реєстрацією народження дітей та в нього були всі документи, в тому числі документи дітей, а потім вона зрозуміла, що документів взагалі немає та народження молодшого сина він не зареєстрував, а довідка з лікарні про народження сина також залишилася в нього. На час, коли [PERSON] мав іти в перший клас, вона проживала без реєстрації шлюбу з іншим чоловіком [PERSON] , який замінив дітям батька. Як багатодітна сім`я оформлена не була. Її менша дочка так само, як і менший син не була зареєстрована. Допитана в судовому засідання в якості свідка [PERSON] , яка є двоюрідною сестрою позивача, надала показання про те, що знає його з дитинства. Підтвердила, що її тітка [PERSON] залишила свого чоловіка [PERSON] в 2004 році через знущання над нею, забравши із собою дітей, а в подальшому вона проживала однією сім`єю близько 7 років з [PERSON] . Їй відомо, що [PERSON] обіцяв зареєструвати [PERSON] , але цього не зробив. Надання адміністративної послуги з оформлення паспорта громадянина України регламентовано Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», Законом України «Про громадянство України». Згідно із підпунктом «а» пункту 1 частини першої статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», паспорт громадянина України відноситься до документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, і оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру. Частиною першою статті 4\~Закону України\~«Про Єдиний\~державний демографічний\~реєстр та\~документи,\~що підтверджують\~громадянство України,\~посвідчують особу\~чи її\~спеціальний статус» передбачено, що Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування. Відповідно до пункту «б» частини першої статті 3\~Закону України\~«Про Єдиний\~державний демографічний\~реєстр та\~документи,\~що підтверджують\~громадянство України,\~посвідчують особу\~чи її\~спеціальний статус» ідентифікація особи - встановлення особи шляхом порівняння наданих даних (параметрів), у тому числі біометричних, з наявною інформацією про особу в реєстрах, картотеках, базах даних тощо. Згідно пункту 1 частини першої статті 2\~Закону України\~«Про Єдиний\~державний демографічний\~реєстр та\~документи,\~що підтверджують\~громадянство України,\~посвідчують особу\~чи її\~спеціальний статус» розпорядник Реєстру - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів. Пунктом 1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 360, визначено, що Державна міграційна служба України є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів. Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 25\~березня 2015\~року №\~302\~«Про затвердження\~зразка бланка,\~технічного опису\~та Порядку\~оформлення,\~видачі,\~обміну,\~пересилання,\~вилучення,\~повернення державі,\~визнання недійсним\~та знищення\~паспорта громадянина\~України» визначено загальний порядок видачі та відновлення паспорта (далі - Порядок № 302). У пунктах 38-40 Порядку № 302 передбачено, що після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального підрозділу Державної міграційної служби України здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється паспорт. Ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, отриманих з баз даних Реєстру. Ідентифікація особи, на ім`я якої оформляється паспорт і стосовно якої відсутня інформація в базах даних Реєстру, здійснюється відповідно до наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій. У виключних випадках за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи (пункт 43 Порядку № 302). Зокрема, цим пунктом встановлено, що у разі неподання особою, яка досягла 18-річного віку, документів з фотокартками проводиться процедура встановлення особи шляхом надсилання запитів щодо перевірки документів та інформації, зазначеної заявником у письмовому зверненні, зокрема до Міністерства внутрішніх справ, Національної поліції, Міністерства юстиції України, органів Державної фіскальної служби, навчальних закладів, військових частин, військових комісаріатів, установ виконання покарань, для отримання інформації з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, у тому числі фотокартки особи, яка дасть змогу ідентифікувати особу. В процесі перевірки береться до уваги вся інформація, яку повідомив заявник. Одночасно проводиться перевірка за даними обліку територіальних органів та територіальних підрозділів ДМС. Перевірка стосовно осіб, які проживають на тимчасово окупованій території України проводиться, зокрема, за даними Державного реєстру виборців шляхом надсилання запитів до відповідних відділів ведення Державного реєстру виборців. Крім того, у виключних випадках за відсутності фотокартки особи та за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, з метою встановлення особи проводиться опитування родичів, сусідів, які були зазначені у письмовому зверненні. За результатами їх свідчень складається акт встановлення особи за формою, встановленою МВС. Строк проведення процедури встановлення особи не повинен перевищувати двох місяців. Згідно із частиною першою статті 10\~Закону України\~«Про Єдиний\~державний демографічний\~реєстр та\~документи,\~що підтверджують\~громадянство України,\~посвідчують особу\~чи її\~спеціальний статус» у разі неможливості встановити особу розпорядником реєстру особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. До завершення процедури встановлення особи державною міграційною службою України та (або) прийняття відповідного рішення суду, документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, не видаються. Враховуючи вищевикладені норми законодавства, заявник має право на встановлення відповідного факту, що має юридичне значення у порядку, визначеному частиною першою статті 10 Закону України «Про Єдиний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус». Частиною 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Оскільки рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 29.12.2021 року в справі № 278/3311/21, яке набрало законної сили, встановлено факт народження дитини чоловічої статі [PERSON] , який народився [INFO] в м. Житомирі, Житомирської області, Україна, у матері [PERSON] , [INFO] , громадянки України, та батька [PERSON] , [INFO] , громадянина України, то такий факт в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України є встановленим і не потребує доказування в справі, що розглядається. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача стосовно відсутності інформації щодо позивача як неповнолітнього сина графі «діти до 16-річного віку» в заявах його батьків про видачу паспортів, так як незаповнення цієї графи не є беззаперечним доказом відсутності сина. Показання свідків суд вважає правдивими, оскільки вони узгоджуються між собою та не суперечать матеріалам справи. Із повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 19.04.2023 року вбачається, що свідоцтво про народження серії [NUMBER] , зазначене у копії виписаного від руки свідоцтва про народження [PERSON] (а. с. 92), було видане іншій особі - [PERSON] , народженій в травні 1994 року (а. с. 100 - 103). Проте така невідповідність не спростовує обставин, якими обґрунтовані вимоги позову, з огляду на те, що зазначена копія свідоцтва про народження не є копією офіційного документу, виданого уповноваженим органом реєстрації народжень. Таким чином, з аналізу наведених норм та з досліджених доказів можна зробити висновок про наявність підстав для встановлення факту, що має юридичне значення, тобто встановлення особи [PERSON] , який народився [INFO] в місті Житомирі, враховуючи доведеність заявлених вимог відповідними доказами та здійснення досудовго врегулювання цього питання відповідно до Порядку. Що стосується вимог відносно встановлення належності позивачу правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про базову загальну середню освіту серії [NUMBER] , виданого Пряжівською загальноосвітньою школою І-ІІ ступенів Житомирського району Житомирської області, суд дійшов до наступного висновку. Згідно листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5\~передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5\~роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Матеріали справи свідчать про те, що серед них відсутні докази звернення позивача до навчального закладу, яким було видано свідоцтво про базову загальну середню освіту серії [NUMBER] з неправильними персональними даними, для виправлення помилки та відмовлено в цьому йому не було. За таких обставин у цій частині позову вимоги є необґрунтованими і передчасними, через що задоволенню не підлягають. Справа розглядалася в порядку позовного провадження на підставі того, що за зверненням [PERSON] до суду з аналогічною заявою в порядку окремого провадження в справі № 296/3752/22 ухвалою Корольовського районного суду міста Житомира від 01.12.2022 року, залишеню без змін постановою Житомирського апеляційного суд від 18.01.2023 року 2023 року, заяву було залишено без розгляду на підставі ч. 6 ст. 294 ЦПК України.

Outcome: partial