Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про стягнення з відповідача на користь позивача 189359, 45 грн. заборгованості по коштах, які належать позивачу, як сину і спадкоємцю [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 1893, 60 грн. сплаченого судового збору. Позивач обґрунтовує позов тим, що він є сином [PERSON] , [INFO] . [INFO] мати позивача померла. Рішенням Житомирського\~окружного адміністративного\~суду від\~08.04.2022\~року у\~справі №\~240/23864/21\~за позовом\~ [PERSON] до\~Головного управління\~Пенсійного фонду\~України в\~Житомирській області\~про визнання\~протиправною бездіяльності,\~зобов`язання\~вчинити дії,\~яке 10.05.2022\~року набрало\~законної сили, позовну заяву задоволено. У справі № 240/23864/21 було виготовлено виконавчий лист, який не передано на виконання спадкодавцем [PERSON] , оскільки вона померла. На даний час, рішення суду залишилося невиконаним, внаслідок чого виникла заборгованість, яка не була виплачена ні матері позивача за її життя, ні позивачу, як сину спадкоємцю. Позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату йому коштів, які належали матері позивача, та надання довідки про заборгованість, як спадкоємцю. Відповідачем було надано відповідь, відповідно до якої, позивач встановив, що заборгованість виплачена не буде і довідка, яка відповідає вимогам закону та вищезазначеного рішення суду теж не буде видана. Позивач вважає, що відповідач порушує його спадкові права та перешкоджає їх реалізації. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 25.07.2023 року у справі відкрито загальне позовне провадження та задоволено клопотання позивача про витребування доказів. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву, у якій зазначив, що справу просить слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, у зв`язку із безпідставністю та необґрунтованістю, та заяву про розгляд справи без участі, у якій зазначив, що просить проводити розгляд справи № 295/9784/23 без участі представника Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області протягом усього розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08.04.2022 року, ухваленого у справі № 240/23864/21 за позовом [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, яке набрало законної сили 10.05.2022 року, позовну заяву задоволено; визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо ненарахування та невиплати [PERSON] підвищення до пенсії непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити з 11.02.2021 року нарахування та виплату [PERSON] підвищення до пенсії непрацюючому пенсіонеру, яка проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 908, 00 грн. 12.07.2023 року на підставі вищевказаного рішення суду Житомирським окружним адміністративним судом було видано виконавчі листи. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.05.2022 року. Позивач [PERSON] є сином померлої, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . 11.05.2023 року позивач [PERSON] звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про виплату йому, як сину померлої [PERSON] , нарахованої та невиплаченої їй за життя доплати до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат щомісячно, відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі № 240/23864/21 від 08.04.2022 року. У разі невиплати зазначених коштів, позивач просив надати йому довідку про розмір коштів, які нараховані і невиплачені [PERSON] за життя, а саме доплати до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат щомісячно, відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі № 240/23864/21 від 08.04.2022 року. На вищевказане звернення, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області 05.06.2023 року надало відповідь про те, що рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08.04.2022 року у справі № 240/23864/21 виконано в межах покладених судом зобов`язань, з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством. Сума заборгованості, нарахована за вищезазначеним судовим рішенням, за період з 11.02.2021 року по 31.05.2022 року, становить 71018, 57 грн. Питання виплати заборгованості, нарахованої на виконання вищезазначеного рішення суду, може бути вирішено у разі зміни сторони стягувача. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Тлумачення\~статті 1227 ЦК України\~свідчить, що: - цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої\~ ЦК України\~ процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до\~статті 1227 ЦК України\~не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень\~статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати. Матеріалами справи підтверджується, що позивач дійсно є сином [PERSON] . За правилами ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно зі ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. За положеннями ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Отже, позивач, як спадкоємець, який в установленому законом порядку прийняв спадщину після смерті матері, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04 травня 2023 року та копією Витягу з Державного реєстру речових прав від 04.05.2023 року, які містяться у матеріалах справи, має право на отримання нарахованої, але не отриманої [PERSON] за життя пенсії. Таким чином, суд вважає, що право позивача на отримання недоотриманої пенсії після смерті матері відповідачем порушено і підлягає судовому захисту, у позивача відсутня інша можливість захистити порушене право. У постанові від 15.03.2021 року у справі № 243/5743/19 Верховний Суд дійшов висновку, що якщо спадкоємець вважає кошти нараховані, але не отримані померлим пенсіонером, частиною спадку та бажає їх успадкувати, має звертатись до суду з позовом до боржника у порядку цивільного судочинства шляхом пред`явлення позову про стягнення коштів. Позовні вимоги не стосуються оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання особою пенсійних виплат. Позивач мотивувала позовну заяву порушенням приписів цивільного законодавства та права власності на успадковані кошти. Предметом позовних вимог є зобов`язання відповідача виплатити позивачу нараховані, але не отримані спадкодавцем за життя суми пенсії, що ввійшли до складу спадщини. Вказані вимоги є майновими. Тому спір слід розглядати за правилами цивільного судочинства, а доводи апеляційної скарги про неналежність спору до юрисдикції адміністративного суду є обґрунтованими. Такий висновок відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, сформульованим у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 286/3516/16-ц, від 3 квітня 2019 року у справі №808/1346/18, від 26 червня 2019 року у справі № 284/252/17 та від 04 вересня 2019 року у справі №750/7865/18. У постанові від 27.11.2019 року у справі №2-а/1741/2009 Верховний Суд прийшов до висновку, що захист прав спадкоємців на отримання призначених, але не отриманих спадкодавцем сум пенсії, повинен відбуватися шляхом звернення з позовом до органу Пенсійного фонду в порядку цивільного судочинства, а не шляхом заміни сторони у виконавчому провадженні, яке закінчено. Також суд визнає неспроможними доводи відповідача про те, що Головне управління Пенсійного фонду України є неналежним відповідачем у справі, оскільки стягнення за судовими рішеннями, боржниками в яких є державний орган, здійснюється шляхом списання коштів з рахунків, які відкриті в Державній казначейській службі. Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] перебувала на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області, саме цей державний орган здійснював нарахування та виплату їй пенсійних виплат, саме на нього був покладений обов`язок за судовим рішенням від 08.04.2022 року в справі № 240/23864/21 здійснити нарахування та виплату [PERSON] підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, а відтак суд вважає, що вимоги позивач заявив до належного відповідача. Судом встановлено, що позивач, як спадкоємець після смерті [PERSON] , має право на отримання невиплачених пенсійних виплат, на підставі положень ст. 1227 ЦК України, норм ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і саме відповідач відмовив позивачу у виплаті зазначених коштів. Крім того, безпідставним є посилання представника відповідача на відсутність бюджетних коштів для виконання відповідачем свого зобов`язання, оскільки це не може бути підставою для відмови у захисті порушеного права. Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду від 18.04.2018 року у справі № 743/1216/17. Європейський Суд з прав людини у рішеннях проти України також вказував, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань, зокрема у справі "Кечко проти України" від 08.11.2005 року. Щодо розміру пенсії, який підлягає стягненню з відповідача, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з\~ст. 13 ЦПК України, суд\~розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Зі змісту копії розрахунку суми, що підлягає виплаті по пенсійній справі 918160118394 [PERSON] на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08.04.2022 року по справі № 240/23864/21, за період з 11.02.2021 року по 31.05.2022 року, щодо нарахування та виплати підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення (ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"), вбачається, що розмір недоотриманої пенсії складає 71018, 57 грн., заборгованість утворилася за період з 11.02.2021 року по 31.05.2022 року. Суд відхиляє наданий позивачем розрахунок заборгованості за рішенням суду від 08.04.2022 року, згідно якого недоотримана пенсія становить 189359, 45 грн., оскільки він здійснений позивачем у довільній формі і не підтверджений належними доказами. Наданий представником відповідача розрахунок заборгованості, який здійснений уповноваженим органом, позивач не спростував. Беручи до уваги те, що позивач до матеріалів справи не долучив докази, які підтверджують суму, заявлену до стягнення у розмірі 189359, 45 грн., суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково і стягує з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 71018, 57 грн., розмір якої підтверджений належними доказами.

Outcome: partial