Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-10 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви. Позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою і просить стягнути з відповідача заробітну плату у розмірі 46010,55 грн., посилаючись на те, що вона в період з 01.04.2017 року до 18.04.2023 року знаходилася у трудових відносинах з ТОВ «Промислові ремонти», правонаступником якого на цей час є ТОВ «Кларікс Рем 23». Згідно з письмовим повідомленням про суми, які належать позивачу до виплати при звільненні 18.04.2023 року, їй було нараховано у квітні разом із компенсацію за невикористану відпустку 15169,04 грн., і після утримання обов`язкових платежів та зборів до виплати залишилося 12059,97 грн. Крім того, у зв`язку з неповною виплатою заробітної плати в період з серпня 2022 року по березень 2023 року відповідач має перед нею заборгованість у розмірі 33950,58 грн., про що не зазначив у наданому розрахунку. Оскільки іншої інформації про наявність боргу відповідач не надав, позивач доказом про нараховану та виплачену заробітну плату вказує відомості з ПФУ за формою ОК-7 за період з липня 2022 року по березень 2023 року та виписку з його банківського рахунку у відділенні ПУМБ про рух коштів в період з 01.08.2022 року по 08.05.2023 року, згідно з якими позивачу була нарахована заробітна плата у розмірі 56017,91 грн., а на платіжну картку перераховано 22067,33 грн. Оскільки ані в день звільнення, ані після відповідач не провів з ним розрахунку, позивач вважає, що з врахуванням заробітної плати за квітень 2023 року у розмірі 12059,97 грн., загальна сума боргу перед ним становить 46010,55 грн. і просить стягнути вказану суму з відповідача, як правонаступника підприємства, в якому він працював. Також просить допустити рішення суду до негайного виконання зі стягнення всієї суми заборгованості відповідно до ч.2 ст.430 ЦПК України. Процесуальні дії у справі. 07.07.2023 позовна заява надійшла до суду. 10.07.2023 судом отримано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання позивача. 12.07.2023 позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяв (клопотань) від сторін не надходило. Фактичні обставини, встановлені судом. [PERSON] з 01.04.2017 року по 18.04.2023 року працювала в ТОВ «Промислові ремонти» машиністом крана 4, 5, 6 розряду на дільниці по ремонту устаткування № 5. Згідно із записом у трудовій книжці звільнена наказом від 18.04.2023 №1/19у за угодою сторін згідно з п.1 ст.36 КЗпП України /а.с.7-10/. Згідно з виданою позивачем інформацією від 18.04.2023, підприємство повідомило Позивача про суми, які належать йому до виплати при звільненні, де зазначено, що їй нараховано: оклад за 7 днів, 57,5 год. у сумі 2469,10 грн., доплата за нічні години 152,44 грн., оплата надурочних годин 122,91 грн., доплата за особливі умови праці 296,29 грн., компенсація за 56 днів відпустки 12129,04 грн. Всього нараховано 15169,78 грн. Із вказаної суми утримано обов`язкових платежів на суму 3109,81 грн., до виплати 12059,97 грн. /а.с.11/. З індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України за формою ОК-7, вбачається, що ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23», код 40799891, в період з липня 2022 року по березень 2023 року включно нараховував позивачу заробітну плату у наступному розмірі: липень 2022 року - 4845,07 грн., серпень 2022 року 9168,25 грн., вересень 2022 року 5434,19 грн., жовтень 2022 року 0,00 грн., листопад 2022 року - 1967,87 грн., грудень 2022 року 5014,94 грн.; січень 2023 року 11328,20 грн., лютий 2023 року 11320,59 грн., березень 2023 року 11783,87 грн. Всього на суму 56017,91 грн. Починаючи з липня 2022 року сплата страхових внесків не здійснювалась, а починаючи з квітня 2023 року відсутні нарахування заробітку /а.с.12-13/. Із наданої Позивачем інформації про рух коштів в АТ «ПУМБ» за період з 01.08.2022 року по 08.05.2023 року, видно, що у серпні, грудні 2022 року та в січні-лютому 2023 року на банківській рахунок позивача від ТОВ «Промислові ремонти» надійшло 25392,59 грн., а ні 22067,33 грн., як зазначає позивач. Призначенням платежу вказано - виплата ТОВ «Промремонти». Останній раз надходження коштів від ТОВ «Промремонти» відбувалося 28 лютого 2023 року. Після цієї дати на банківській рахунок позивача кошти ані від ТОВ «Промислові ремонти», ані від ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23» не надходили /а.с.14-19/. Інших доказів сторонами суд не надано. Зміст спірних правовідносин. Встановленим у судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини, які регулюють трудові відносини. Норми права, які застосовує суд, та мотиви їх застосування. Статтею ст.43 Конституції України кожному громадянину гарантовано право на працю; на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до\~ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Статтею 1 Закону України «Про оплату праці»\~визначено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. За змістом ч.1\~ст.24 Закону України «Про відпустки»\~у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Виплата грошової компенсації за всі не використані працівником, що звільняється, дні щорічної відпустки, гарантована також ст.83 КЗпП України. Нормою ст.47\~КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку, провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України. Згідно зі ст.116\~КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніш наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми,\~нараховані та\~виплачені працівникові\~при звільненні,\~із зазначенням\~окремо кожного\~виду виплати\~(основна\~та додаткова\~заробітна плата,\~заохочувальні та\~компенсаційні виплати,\~інші виплати,\~на які\~працівник має\~право згідно\~з умовами\~трудового договору\~і відповідно\~до законодавства,\~у тому\~числі при\~звільненні)\~роботодавець повинен\~письмово повідомити\~працівника в\~день їх\~виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки «класичне» право власності, яке розглядається в Україні, а й, до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати. Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17 зазначила, що належними звільненому працівникові сумами необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо). Статтею 233 КЗпП України визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.ст.12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, суд дійшов до наступного висновку. Доказів на підтвердження повної сплати позивачу заробітної плати відповідач суду не надав, а тому суд керується доказами, які були надані позивачем. При цьому суд критично ставиться до інформації, наданої відповідачем позивачу при його звільненні, згідно з якою на момент звільнення останнього сума до виплати становить 12059,97 грн., оскільки наданими позивачем доказами доведено, що в період з липня 2022 року по березень 2023 року позивачу нараховано 56017,91 грн., виплачено 25392,59 грн. Позивач не зарахувала до отриманих коштів суму 3255,83 грн., яка надійшла на її картку від ТОВ «Промремонти» 12 серпня 2023 року. З врахуванням цієї суми, за період з серпня 2022 року по березень 2023 року включно борг підприємства становить 30625,32 грн., а ні 33950,58 грн., як вважає позивач. Тому, разом із невиплаченою заробітною платою за квітень 2023 року у розмірі 12059,97 грн. заборгованість перед позивачем становить 42685,29 грн. (56017,91 грн. + 12059,97 грн. 25392,59 грн.). Оскільки суд встановив, що надходжень коштів на рахунок позивача після 28.02.2023 року і в подальшому не було, то вважає, що саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на його користь. При цьому, суд погоджується з позивачем, що заборгованість за квітень 2023 року визначена вже з відрахуванням обов`язкових платежів і внесків, і з огляду на положення ст.13 ЦПК України, вважає за можливе зазначити цю суму в резолютивній частині рішення окремо, як просить позивач. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави, оскільки позивач від його сплати звільнений.

Outcome: partial