Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

Позивач АТ «Харківобленерго» звернувся до суду з вимогою про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиту електроенергію за адресою: [ADDRESS] у розмірі 9\~577,81 грн. та стягнення з відповідача понесених судових витрат. В обґрунтування позовної заяви, позивач посилався на те, що власником приміщення за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , яка користується електричною енергією за особовим рахунком № [NUMBER] . Споживачем електричної енергії, [PERSON] станом на 31.12.2018 року утворилася заборгованість за спожиту електроенергію у сумі 9577,81 грн. У зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.11.2021 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження по зазначеній справі. Розпорядженням керівника апарату Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07.02.2023 року призначено повторний автоматизований розподіл судових справ, у тому числі і справи № 641/9032/21. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2023, цивільну справу переданого на розгляд судді Маньковської О.О. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09.02.2023 року справу прийнято до розгляду. Відповідачем [PERSON] подано до суду відзив, в якому остання заперечує проти задоволення позовних вимог, постилаючись на те, що матеріали справи не містять заяви відповідача про приєднання до публічного договору АТ «Харківобленерго» із споживачами та не містять договору між відповідачем та АТ «Харківобленерго» про надання комунальних послуг за адресою, зазначеною у позовній заяві та не містять підтвердження нарахованої суми заборгованості. Крім того, відповідач вказує, що вона не проживає та ніколи не проживала за адресою: [ADDRESS] , не користується послугами, які надає позивач, що підтверджується рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02.04.2020 року. Також, відповідач просить стягнути з позивача понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 8960,00 грн. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Представник позивача надав відповідь на відзив, згідно якої, останній заперечував проти відзиву відповідача на позовну заяву. При цьому вказав, що місце проживання власника квартири не впливає на обов`язок утримувати належне йому майно та відсутність договору про користування електричною енергією не може бути підставною для звільнення позивача від оплати житлово-комунальних послуг. Крім того, представник позивача зазначив, що всупереч встановленим нормам закону, працівники АТ «Харківобленерго" продовж тривалого часу не мали доступу до засобу обліку, а також самим споживачем не здійснювалась передача фактичних показів лічильника щомісяця. Виходячи з останніх відомих товариству показів, а саме - 519631 та показів, які були зафіксовані зі слів представника споживача - 5025371, і було нараховано заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 5740 кВт год на суму 9577,81, на підтвердження чого додано довідку абонента від 30.12.2021 р. Також, представник позивача подав клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до суми у розмірі 2000,00 грн. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Представник позивача АТ «Харківобленерго» надав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності , позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справу за його відсутності не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Заперечуючи проти позову, відповідач вказує на те, що вона не укладала письмовий договір про надання послуг з постачання електричної енергії. Так, згідно Відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира [ADDRESS] з 26.08.2016 року належить на праві власності [PERSON] (а.с.6). Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Згідно з пунктом п`ятим частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до вимог статті 633 ЦК України публічний є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Відповідно до частини першоїстатті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статті 714ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Частиною 1статті 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Абзацом п`ятим пункту 13 Перехідних положень Закону України «Про ринокелектричної енергії» встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. У відповідності до пункту 13 Перехідних положень вказаного Закону, передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам. Постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26 жовтня 2018 року № 1268 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих не побутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функції універсальної-послуги на закріпленій території. Згідно Переліку постачальників універсальних послуг на території Харківської області, таким постачальником визначено ПрАТ «Харківенергозбут». За відомостями з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України позивач має ліцензію торгівлі електроенергією. Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі - договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам (далі - споживач) постачальником універсальних послуг (далі - постачальник) та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до цього договору. Умови цього договору є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку. Типовий договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, комерційна пропозиція, копія ліцензії на провадження відповідної діяльності та копії інших документів Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» розмішені на його сайті для публічного доступу: zbutenergo.kharkov.ua. Згідно з п. 5.10 договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг оплата рахунка постачальника має бути здійснена споживачем у строк, визначений в комерційній пропозиції, яка є додатком 3 до цього договору. За умовами п. 3 комерційної пропозиції розрахунковим періодом є календарний місяць; оплата електричної енергії, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, здійснюється споживачем один раз за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка споживачу постачальником, в якому зазначаються сума до сплати за електричну енергію, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії. Відповідно до п. 6.2 договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору. Відповідно до п. 9.1. договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного суду, викладеної у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 7128916/17-ц, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (частина перша статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року). Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Враховуючи викладене, споживач зобов`язаний оплатити отримані ним житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов`язання відповідача оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. (постанови Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року по справі № 6-59цс13 та від 25 листопада 2014 року у справі № 3-184гс14). Відповідно до статті 322ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Власники несуть відповідальність за своєчасність здійснення платежів за комунальні послуги незалежно від використання приміщень особисто чи надання належних їм приміщень в оренду, якщо інше не передбачено законом. В ухвалі ВССУ від 20 листопада 2013 року по справі № 6-29503св13 зазначено, що у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа. Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких випадках визначається його власником і обов`язки з оплати вказаних послуг виникають у них лише перед останнім (стаття 156 ЖК України). Враховуючи, що відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі та те, що обов`язок утримувати майно покладений на власника майна, беручи до уваги, що квартира [ADDRESS] з 26.08.2016 року належить на праві власності [PERSON] , суд критично оцінює посилання відповідача на те, що остання не укладала договір про надання послуг з постачання електричної енергії. Крім того, відповідач зазначає, що вона не проживала та не користувалась квартирою за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02.04.2020 року та заявою про набуття права власності на квартиру та про припинення надання послуг з енергопостачання. Так, відповідно до рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.04.2017 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 19.07.2017 року, постановою Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.08.2019 року, в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном відмовлено. (а.с.22-38). Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.12.2017 року позов [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу - Стрельченко Олени Володимирівни про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень задоволено. Проте, постановою Апеляційного суду Харківської області від 22.05.2018 рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.12.2017 року скасовано, ухвалено нове рішення, згідно якого у задоволені позову [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу - Стрельченко Олени Володимирівни про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відмовлено. Вказане рішення залишено без змін поставною Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01.07.2020 року (а.с.39-68). Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02.04.2020 року, яке набрало законної сили 07.08.2020 року, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про вселення залишені без задоволення ( а.с.69-74). Суд критично оцінює зазначені заперечення відповідача, оскільки рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02.04.2020 року, яке набрало законної сили 07.08.2020 року встановлено, що з матеріалів справи не вбачається, що відповідачі, втративши право власності на житло, продовжують проживати в квартирі, порушуючи права позивача [PERSON] на право володіння, користування, розпорядження вищевказаною квартирою, яка належить йому на праві власності, що надає власнику право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, що передбачено ст. 391 ЦК України( а.с.69-74). Крім того, рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.04.2017 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 19.07.2017 року, постановою Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.08.2019 року, встановлено, що позивачем [PERSON] належними та допустимими доказами не доведено факт проживання за адресою: [ADDRESS] , відповідачів [PERSON] , [PERSON] (а.с.22-38). Також, відповідач в своїх запереченнях посилається на заяву про набуття права власності на квартиру та про припинення надання послуг з енергопостачання. Проте, суд вказане заперечення оцінює критично, оскільки період, за який утворилась заборгованість становить з 25.11.2018 року по 31.12.2018 року, а заява про набуття права власності на квартиру та про припинення надання послуг з енергопостачання датована та направлена на адресу позивача - 24.03.2021 року (а.с.91-93). Так, згідно з розрахунком суми боргу за спожиту електричну енергію АТ «Харківобленерго» заборгованість утворилась за період з 25.11.2018 року по 31.12.2018 року. Враховуючи, що заява про набуття права власності на квартиру та про припинення надання послуг з енергопостачання датована та направлена на адресу позивача 24.03.2021 року, суд тобто за межами періоду заборгованості, заявленого до стягнення Відповідачем у відзиві зазначено, що розрахунок не містить належного підтвердження нарахованої суму заборгованості, є необґрунтованим та не може бути прийнятий судом як доказ. Позивачем у відповіді на відзив вказано, що всупереч встановленим нормам закону, працівники АТ «Харківобленерго" продовж тривалого часу не мали доступу до засобу обліку, а також самим споживачем не здійснювалась передача фактичних показів лічильника щомісяця. Виходячи з останніх відомих товариству показів, а саме - 519631 та показів, які були зафіксовані зі слів представника споживача - 5025371, і було нараховано заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 5740 кВт год на суму 9577,81, на підтвердження чого додано довідку абонента від 30.12.2021 р. Так, згідно з розрахунком суми боргу за спожиту електричну енергію АТ «Харківобленерго» за період з 25.11.2018 року по 31.12.2018 року за абонентом (особовий рахунок № [NUMBER] ), що мешкає за адресою: [ADDRESS] утворилася заборгованість за спожиту електричну енергію станом на 31.12.2018 року у сумі 9577,81 грн. (а.с. 5). Відповідно до довідки абонента від 30.12.2021 року, станом на 31.12.2018 року за проведеним контрольним оглядом, зазначені показання 5025371, витрата 5740 (а.с.187). Відповідно до п. 8.6.2, 8.6.5 розділу 8.6 глави VII Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 311 (в редакції від 20.03.2020 № 716), індивідуальні побутові споживачі зобов`язані щомісяця зчитувати фактичні покази зі всіх лічильників, встановлених на об`єкті споживача, для яких відсутня можливість дистанційного зчитування даних, та надавати їх відповідному оператору системи розподілу або ППКО (у ролі ОЗД) в один із таких способів:1) через особистий кабінет на сайті оператора системи розподілу або ППКО (у ролі ОЗД); 2) за телефоном чи іншими електронними засобами; 3) шляхом зазначення цих показів у сплаченому рахунку; 4) через особисте звернення або іншим зручним та прийнятним для сторін способом згідно з укладеним договором. У разі неотримання до початку четвертого календарного дня місяця, що настає за розрахунковим, показів лічильника та за умови, що лічильник електричної енергії не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний обсяг розподілу та споживання електричної енергії по споживачу за розрахунковий місяць визначається розрахунковим шляхом за значенням\~середньодобового обсягу споживання. Згідно з\~п.\~5.1.1\~Правил роздрібного\~ринку електричної\~енергії,\~затвердженими Постановою\~Національної комісії,\~що здійснює\~державне регулювання\~у сферах\~енергетики та\~комунальних послуг\~від 14\~березня 2018\~року №\~312\~(далі\~-\~ПРРЕЕ), оператор системи має право: на безперешкодний доступ (за пред`явленням представником службового посвідчення) до розрахункових засобів вимірювання електричної енергії, що встановлені на об`єктах споживачів та інших учасників роздрібного ринку, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території діяльності оператора системи. Згідно з п. 5.1.2 ПРРЕЕ, оператор системи зобов`язаний: проводити не рідше одного разу на 6 місяців контрольний огляд засобів комерційного обліку споживачів відповідно до затверджених графіків. Враховуючи, що споживачем не здійснювалась передача фактичних показів лічильника щомісяця, у зв`язку із чим, за проведеним контрольним оглядом були зазаначені показання 5025371, суд критично оцінює заперечення відповідача та приймає до уваги розрахунок та довідку як належні та допустимі докази. Згідно зі ст.\~12\~ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2статті 78\~ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За вимогами п.5 ч.3ст.20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.\~67\~ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, Законом України «Про ринок електричної енергії», «Правилами роздрібного ринку електричної енергії», затвердженими постановою Національної комісії від 14.03.2018 року №312. Відповідно до п.\~5.5.5ПРРЕЕ споживач електричної енергії зобов`язаний користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Виходячи з положень ст.ст.526,626-631 ЦК України, укладений договір є обов`язковим для належного виконання сторонами відповідно до його умов, ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.\~611\~ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 3ст.\~58\~Закону України\~«Про ринок\~електричної енергії» споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Виходячи з викладеного, даючи оцінку вищезазначеним доказам, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги АТ «Харківобленерго» обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. При розв`язанні вимоги щодо стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу , суд приходить до наступного. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1,3\~ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного і

Outcome: approved