Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

24.07.2018 до суду звернувся Гурський В.С. - представник позивача [PERSON] з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя та виділ частини будинку в натурі. Ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 22.08.2018 відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого судового засідання. В позовній заяві позивач посилається на те, що за судовим рішенням домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , визнано спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] та визнано за кожним право власності на частину вказаного домоволодіння. Однак, через непорозуміння із відповідачем позивач не має можливості користуватися належною йому частиною такого будинку. Крім того, сторони під час шлюбу у 1990 році придбали разом із будинком земельну ділянку по [ADDRESS] . Однак відповідач розділила її на дві земельні ділянки та зареєструвала за собою право власності на них. 15.05.2018 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу, Дніпропетровської обл. Шауловою М.О. зареєстровано право власності на частину домоволодіння за [PERSON] . Однією з підстав позову є набуття позивачем права власності на 1/2 частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS] на підставі судового рішення. Позивач уточнивши свої позовні вимоги (від 27.07.2022) просить суд: 1. Визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя земельну ділянку кадастровий номер 1223756800:02:014:0076 загальною площею 0,1005 га та земельну ділянку кадастровий номер 1223756800:02:015:0079 загальною площею 0,15 га. 2. В порядку поділу майна подружжя визнати за [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) право власності на 1/2 частини земельної ділянки кадастровий номер 1223756800:02:014:0076 загальною площею 0,1005 га та 1/2 частини земельної ділянки кадастровий номер 1223756800:02:015:0079 загальною площею 0,15 га. 3. Виділити [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) в натурі в приватну власність зі спільної часткової власності, об`єкт нерухомості, за першим варіантом поділу висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи № 1785/1786/1787-19, а саме частину домоволодіння, розташованого за адресою [ADDRESS] , яке складається із приміщень житлового будинку літ «Д»-2 - перший поверх, загальною площею 81,2 кв.м., а саме 2-1 (4, кв.м.) - коридор, 2-2 (6,0 кв.м.) - котельня, 2-3 (10,2 кв.м.) -коридор, 2-4 (7,7 кв.м.) - ванна, 2-5 (3,2 кв.м.) - вбиральня, 2-6 (18,8 кв.м.) - кухня, 1 (31,3) кв.м. - приміщення гаражу, з господарськими будівлями і спорудами, а саме: Оглядова яма (5,6 кв.м.), Погріб (15,7 кв.м.), 1/2 сараю літ Б-1, 1/2 огорожі №1, 1/2 огорожі №2, 1/2 хвіртки №3, 1/2 хвіртки №4, 1/2 вигрібної ями №5, 1/2 колонки питної №6, 1/2 тротуару 1, з наступним переплануванням: 1) Приміщення 1 (31,3 кв.м.) обладнати під житлову кімнату; 2) Обладнати віконні отвори в приміщенні 1 3) Закласти отвір між першим та другим поверхами над приміщеннями 2-3 4) Улаштувати сходи на другий поверх(прим 2-11); 5) приміщення 2-8 (13,7 кв.м.) обладнати під ванну кімнату; 6) приміщення 2-9 (26,1 кв.м.) обладнати під кухню. 4. Визнати за [PERSON] (ШН [NUMBER] ) право власності в цілому на об`єкт нерухомого майна - домоволодіння, розташоване за адресою [ADDRESS] , яке складається із приміщень житлового будинку літ «Д»-2 - перший поверх, загальною площею 81,2 кв.м., а саме 2-1 (4, кв.м.) - коридор, 2-2 (6,0 кв.м.) - котельня, 2-3 (10,2 кв.м.) -коридор, 2-4 (7,7 кв.м.) - ванна, 2-5 (3,2 кв.м.) - вбиральня, 2-6 (18,8 кв.м.) - кухня, 1 (31,3) кв.м. - приміщення гаражу, з господарськими будівлями і спорудами, а саме: Оглядова яма (5,6 кв.м.), Погріб (15,7 кв.м.), 1/2 сараю літ Б-1, огорожі №1, 1/2 огорожі №2, 1/2 хвіртки №3, 1/2 хвіртки №4, 1/2 вигрібної ями №5, 1/2 колонки питної №6, 1/2 тротуару 1; 5. Визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) право власності на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер 1223756800:02:015:0079 загальною площею 0,15 га. Уточнені позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.05.17 р. у справі №187/1145/16-ц визнано за [PERSON] право власності на частину домоволодіння, розташованого за адресою [ADDRESS] , право власності частину земельної ділянки кадастровий номер 1223756800:02:015:0079 загальною площею 0,15 га, на якій збудовано домоволодіння, в порядку ст. 120 ЗУ України також перейшло до [PERSON] 22.11.2022 представником відповідача подано відзив на позов в якому адвокат Стребіж А.О. зазначає наступне: твердження позивача про те, що з відповідачем земельна ділянка кадастровий номер 1223756800:02:014:0076 загальною площею 0,1005 га була придбана під час шлюбу ще у 1990 році спростовуються тим, що дійсно 22.06.1985 року Дніпродзержинським міським відділом РАЦС, актовий запис № 438, зареєстровано шлюб міде [PERSON] та [PERSON] , однак, 07.09.2010 їх шлюб було розірвано рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.05.2014 [PERSON] , набула право власності на земельну ділянку кадастровий номер 1223756800:02:014:0076 загальною площею 0,1005 га розташованого за адресою: [ADDRESS] . Більш того, відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №03/04-22 встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] не розташований (збудований) в межах земельної ділянки кадастровий номер 1223756800:02:014:0076 загальною площею 0,1005 га. Отже, оскільки спірна земельна ділянка набута відповідачем після розірвання шлюбу з позивачем (тобто не за час шлюбу), в наслідок приватизації, на якій не розташований будинок, що перебуває у сторін в спільній частковій власності, дана земельна ділянка не є об`єктом спільної сумісної власності сторін, та не може бути поділена між сторонами. Позивач обґрунтовує визнання за ним права власності на частку земельної ділянки кадастровий номер 1223756800:02:015:0079 загальною площею 0,15 га, на якій збудоване домоволодіння, розташоване за адресою [ADDRESS] , в порядку ст.120 ЗК України, частки якого перейшло до [PERSON] на підставі рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.05.2017, однак просить суд виділити в натурі в його приватну власність зі спільної часткової власності об`єкт нерухомості (домоволодіння), визначивши право власності в цілому на об`єкт нерухомості без поділу земельної ділянки, яка знаходиться у приватний власності. Уся система життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення) знаходиться на першому поверсі спірного домоволодіння і повністю відсутня на другому поверсі. Поділ (виділ) об`єкта нерухомого майна на декілька самостійних об`єктів нерухомого майна, в разі необхідності при цьому здійснення реконструкції (перепланування), повинен відбуватись наступним чином: присвоєння кожному об`єкту поштової адреси; отримання висновку про технічну можливість поділу (виділу); фактичного проведення реконструкції (перепланування) об`єкту на декілька самостійних об`єктів нерухомого майна; визнання права власності на реконструйований (перепланований) об`єкт нерухомого майна (введення в експлуатацією); з однозначним поділом (виділом) земельної ділянки на якій розташований об`єкт нерухомого майна в самостійний об`єкт, що унеможливлює задоволення позовних вимог до фактичного проведення реконструкції (перепланування) та визнання на реконструйоване майно право власності. Просить врахувати наявність у відповідача онкологічного захворювання, яке підтверджується медичними документами, які долучаються до відзиву та ввиділити саме [PERSON] в натурі в приватну власність зі спільної часткової власності, об`єкт нерухомості, за першим варіантом поділу згідно висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи № 1785/1786/1787-19, а саме частину домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яке складається із приміщень житлового будинку літ «Д»-2 - перший поверх, загальною площею 81,2 кв. м., а саме 2-1 (4 кв.м.) - коридор, 2-2 (6,0 кв.м.) -котельня, 2-3 (10,2 кв.м.) - коридор, 2-4 (7,7 кв.м.) - ванна, 2-5 (3,2 кв.м.) - вбиральня, 2-6 (18,8 кв.м.) - кухня, 1 (31,3 кв.м.) - приміщення гаражу з господарськими приміщеннями і спорудами, а саме: оглядова яма (5,6 кв.м.), погріб (15,7 кв.м.), сараю літ Б-1, огорожі № 1, огорожі № 2, з хвіртки № 3, хвіртки № 4, вигрібної ями № 5, колонки питної № 6, тротуару І, з наступним переплануванням: 1) Приміщення 1 (31,3 кв.м.) обладнати під житлову кімнату; 2) Обладнати віконні отвори в приміщенні 1; 3) Закласти отвір між першим та другим поверхами над приміщеннями 2-3; 4) Улаштувати сходи на другий поверх (прим. 2-11); 5) Приміщення 2-8 (13,7 кв.м.) обладнати під ванну кімнату; 6) Приміщення 2-9 (26,1 кв.м.) обладнати під кухню. В свою чергу, представником позивача адвокат Гурський В.С. подано до суду відповідь на відзив де зазначив, що з 1985 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2010 року. Подружжям було придбано спірне домоволодіння, яке зареєстровано 04 листопада 2008 року за відповідачем. Домоволодінням є житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, які розташовані на одній земельній ділянці. Отже сторони за час шлюбу придбали і земельну ділянку загальною площею 0,25 га. яку після розірвання шлюбу відповідач без відома позивача приватизувала. За результатом приватизації та поділу земельної ділянки з`явились 2 нові земельні ділянки з кадастровим номером 1223756800:02:014:0076 загальною площею 0,1005 га та інша частина земельної ділянки кадастровий номер 1223756800:02:015:0079 загальною площею 0,15 га. З урахуванням того, що до моменту приватизації земельні ділянки були спільною сумісною власністю, позивачем було заявлено вимоги саме про визнання такого права, якого фактично відповідач позбавила позивача. На думку позивача, приватизація земельної ділянки яка знаходилась в спільній сумісній власності є нічим іншим, як спробою незаконно позбавити позивача його частки у спільній власності. 20.12.2022 представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив якому щодо позовних вимог про визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя земельну ділянку кадастровий номер 1223756800:02:014:0076 загальною площею 0,1005 га та земельну ділянку кадастровий номер 1223756800:02:015:0079 загальною площею 0,15 га. Зазначає, що позивачем не був наданий договір від 04.11.2008 року - купівлі-продажу домоволодіння; не були надані докази того, що земельна ділянка під домоволодінням складала 0,25 га, що ця земельна ділянка була сформована у вказаному розмірі, здійснена її державна реєстрація у Державному земельному кадастрі, їй був присвоєний кадастровий номер, здійснена державна реєстрація права власності на неї - тобто вона стала об`єктом цивільних прав, не були надані докази здійснення поділу земельної ділянки в підтвердження чого представником позивача не надано технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, здійснення їх державної реєстрація у Державному земельному кадастрі, їм було присвоєний два кадастрових номера, здійснена державна реєстрація права власності на дві окремі земельні ділянки. Тому представник відповідача просить суд врахувати вказане при прийнятті рішення. 26.03.2019 за клопотанням представника позивача Гурського В.С. призначено будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизу. Провадження по справі призупинено до отримання результатів експертизи. 17.12.2019 в зв`язку з надходженням до суду висновку судового експерта, провадження в даній справі відновлено. 28.01.2021 за клопотанням представника відповідача Стребіж А.О. призначено будівельно-технічну експертизу. Провадження по справі призупинено до отримання результатів експертизи. 09.05.2022 в зв`язку з надходженням до суду висновку судового експерта, провадження в даній справі відновлено. Ухвалою суду від 14.03.2023 вирішено клопотання представника відповідача про залишити без розгляду позовної заяви. В судовому засіданні представники позивача, адвокат Гурський В.С. позов з врахуванням уточненого предмету та позовних вимог підтримує, просить його задовольнити. Представник відповідача адвокат Стребіж А.О. в судовому засіданні заперечуючи проти позову просила врахувати заперечення на позов викладені в відзиві і в відповіді на відзив. Судом встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. При цьому оцінюючи надані сторонами докази, суд виходить з наступного. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи (ч. 1. ст.13 ЦПК). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом становлено, що рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 09.02.17 у справі №187/1145/16-ц в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання спільної сумісної власності подружжя та його розподіл, відмовлено повністю. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.05.17 р. у справі №187/1145/16-ц апеляційну скаргу [PERSON] задоволено. Рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2017 року скасовано. Позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права спільної сумісної власності подружжя та його розподіл задоволено. Визнано домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , спільною сумісною власністю [PERSON] до [PERSON] . Визнано за [PERSON] до [PERSON] право власності за кожним на частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . При цьому судами встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.06.1985 року. Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2010 року шлюб між сторонами розірвано. В період шлюбу сторони за спільні кошти придбали домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Право власності на вищезазначене домоволодіння було зареєстровано 04.11.2008 за [PERSON] , згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно. Таким чином, системний аналіз вищезазначених норм матеріального права та встановлених обставин справи, дозволяє дійти висновку про те, що за кожним з подружжя необхідно визнати право власності на частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 55-64). Вирішуючи позовні вимоги про визнання об`єктом права спільної сумісної власності подружжя земельної ділянки кадастровий номер 1223756800:02:014:0076 загальною площею 0,1005 га та земельної ділянки кадастровий номер 1223756800:02:015:0079 загальною площею 0,15 га., а також про поділ їх в порядку поділу майна подружжя, суд виходить з наступного: [PERSON] , набула право власності на земельну ділянку з призначенням: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 1223756800:02:014:0076 загальною площею 0,1005 га розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно Серії [NUMBER] від 21.05.2014, а на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 1223756800:02:015:0079 загальною площею 0,15 га, за адресою: [ADDRESS] - на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯК № 322369 від 01.11.2012 (т. 1 а.с. 74-75, т. 2 а.с. 36-52). Положеннями ст. 60 С К України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, оскільки спірні земельні ділянки набуті відповідачем після розірвання шлюбу з позивачем (тобто не за час шлюбу), внаслідок приватизації тому відсутні правові підстави для визнання їх об`єктами спільної сумісної власності сторін, як такі, що придбані під час шлюбу. Жодних доказів придбання сторонами спірних земельних ділянок разом з будинком під час шлюбу, позивачем не надано, відповідачем вказані обставини заперечуються Таким чином позовні вимоги про визнання об`єктом права спільної сумісної власності подружжя земельних ділянок площею 0,1005 га і 0,15 га., а також про поділ їх в порядку поділу майна подружжя, безпідставні та задоволенню не підлягають. Вирішуючи позовні вимоги про поділ між сторонами домоволодіння в натурі та виділ його частин з визнанням права власності на відповідні частини, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Згідно зі статтею 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Згідно зі статтею 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Результат системного аналізу статей 183, 358, 364 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників і технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Судом встановлено, що сторони не досягли згоди щодо поділу спільного нерухомого майна. Здійснення поділу спірного домоволодіння є можливим відповідно до варіантів запропонованих судовим експертом згідно з висновком експертизи № 1785/1786/1787-19 від 27.11.2019. (т.1 а.с .241-254). Так згідно вказаного висновку експерта ринкова вартість домоволодіння, розташованого за адресою [ADDRESS] складає 386 782 грн. (Триста вісімдесят шість тисяч сімсот вісімдесят дві гривні). На розгляд суду запропоновано два варіанта поділу домоволодіння в натурі, розташованого за адресою [ADDRESS] , між [PERSON] та [PERSON] відповідно до їх часток в праві власності по у кожного (варіант №1) та з незначним відхиленням від розміру часток власників (варіант №2). На розгляд суду не надаються варіанти виділу по частки домоволодіння належної співвласникам з необхідністю виконання прибудов до домоволодіння, оскільки площа існуючого житлового будинку значна та дорівнює 161,50 кв.м та на розгляд суду запропоновано два варіанта розподілу без прибудов. По варіанту №1 необхідно провести наступні перепланування (переобладнання): 1.приміщення І (31,3 кв.м) обладнати під житлову кімнату; 2.обладнати віконні отвори в приміщенні І 3.закласти отвір між першим та другим поверхами над прим.2-3; 4.улаштувати сходи на другий поверх (прим.2-11); 5.приміщення 2-8 (13,7 кв.м) обладнати під ванну кімнату; 6.приміщення 2-9 (26,1 кв.м) обладнати під кухню. По варіанту №2 необхідно провести наступні перепланування: 1.приміщення І (31,3 кв.м) обладнати під житлову кімнату; 2.обладнати віконні отвори та сходи на другий поверх в приміщенні І 3.улаштувати отвір між першим та другим поверхом в прим.І; 4.приміщення 2-8 (13,7 кв.м) обладнати тай ванну кімнату; 5.встановити перегородку між прим. 2-12 та 2-6; 2-3 та 2-13; 2-7 та 2-14; 2-15 та 2-9; 6.закласти дверні отвори між прим. 2-13 та 2-4; 2-3 та І; 2-14 та 2-10; 7.пробити дверні отвори між прим. 2-12 та І; 2-11 та 2-10; 8.встановити дверні отвори між прим. 2-12 та 2-6; 2-15 та 2-9; 9.віконний отвір обладнати в дверний в прим.2-12. Надати варіанти виділу частки об`єкту нерухомого майна житлового будинку [ADDRESS] відповідно до належної кожному із співвласників частки цього житлового будинку без здійснення переобладнань, реконструкції, перебудови, добудови житлового будинку технічно неможливо. У зв`язку з не задоволенням клопотання експерта про надання додаткових матеріалів (вих. №1412/1785/86/87-10-19 від 19.04.2019), надати відповідь в межах якої земельної ділянки знаходиться домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , тобто, в межах земельної ділянки кадастровий номер 1223756800:02:014:0076 загальною площею 0,1005 га чи земельної ділянки кадастровий номер 1223756800:02:015:0079 загальною площею 0,15 га не можливо. Обираючи варіант поділу домоволодіння, суд враховуючи позицію сторін, вважає за необхідне взяти за основу «варіант № 1», тому, що цей варіант є найбільш наближеним до ідеальних часток співвласників, з найменшим обсягом необхідних робіт для влаштування окремих ізольованих квартир. На застосуванні саме варіанту № 1 наполягають бидві сторони. При цьому, враховуючи вік відповідача, наявність у неї онкологічного захворювання, яке підтверджується медичними документами (т.2. а.с. 201-202), суд приходить до переконання про необхідність виділити та передати у власність позивача [PERSON] квартиру [ADDRESS] , а відповідно відповідачу [PERSON] - квартиру [ADDRESS] - перший поверх з відповідним переплануванням, що відповідає кожній квартирі. Позивач жодними чином не обґрунтував необхідність виділення саме йому квартири [ADDRESS] - перший поверх за запропонованим варіантом поділу. Згідно зі статтею 152 Житлового кодексу Української РСР виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується. При вирішенні спору про поділ нерухомого майна в натурі в разі необхідності його переобладнання та перепланування позивач має довести, що будівельні роботи, які планується провести, відповідають містобудівній документації на місцевому рівні, детальним планам територій, державним будівельним нормам, стандартам і правилам, що узгоджуються із висновками, викладення у постанові Верховного Суду від 24.11.2021 року по справі №243/5056/20. Позивачем долучено до справи Ескізний проект Реконструкції житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 1223756800:02:015:0079) та проект (зразок друку) Витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про схеми намірів забудови земельної ділянки Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. За твердженням представника відповідача уся система життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення) знаходиться на першому поверсі спірного домоволодіння і повністю відсутня на другому поверсі. Тому, суд вважає за необхідне покласти на сторони обов`язок здійснити певні переобладнання, а також розробити проєктну документацію щодо розміщення приміщень за їх функціональним призначенням у квартирах [ADDRESS] та [ADDRESS] та облаштування інженерних внутрішньоквартирних та зовнішніх систем, оскільки для завершення поділу та утворення окремих квартир потрібно зробити переобладнання і підвести окремі комунікації. Вирішуючи позовну вимогу про визнання за [PERSON] право власності на частину земельної ділянки кадастровий номер 1223756800:02:015:0079 загальною площею 0,15 га. в порядку ст. 120 ЗУ України, слід виходити з наступного. За змістом частини першої статті 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Отже, нерухоме майно нерозривно пов`язане із земельною ділянкою, на якій воно знаходиться, і переміщення такого майна неможливе без його знецінення, а відтак використання вбудованої перукарні з влаштуванням прибудови, яка належить відповідачу, неможливе без відповідної земельної ділянки. Наведена правова норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Відповідно до частини першої статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Частиною першою статті 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Частиною четвертою статті 120 ЗК України визначено, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Згідно зі статтею 381 ЦК України садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. Ці норми відображають загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового врегулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Як встановлено судом домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , є спільною сумісною власністю [PERSON] і [PERSON] кожному з них належить частина такого домоволодіння і визначено які саме частини такого домоволодіння перейдуть у власність сторін. За висновком судового експерта № 03/04-22 від 14.02.2022 відповідно наданих матеріалів, в першу чергу, кадастрово - геодезичної зйомки та кадастрового плану земельної ділянки кадастровий номер 1223756800:02:014:0076, можливо зробити висновок, що житловий будинок [ADDRESS] розташований (збудований) в межах земельної ділянки кадастровий номер 1223756800:02:015:0079 загальною площею 0,15 га. Враховуючи вищезазначене, житловий будинок [ADDRESS] не розташований (збудований) в межах земельної ділянки кадастровий номер 1223756800:02:014:0076 загальною площею 0,1005 га. Отже, експертом зроблено висновок, що житловий будинок [ADDRESS] не розташований (збудований) в межах земельної ділянки кадастровий номер 1223756800:02:014:0076 загальною площею 0,1005 га. (т. 2 а.с. 138-140). Таким чином, оскільки за [PERSON] визнано право власності на частину домоволодіння, розташованого за адресою [ADDRESS] , право власності частину земельної ділянки кадастровий номер 1223756800:02:015:0079 загальною площею 0,15 га, на якій збудовано домоволодіння, в порядку статтей 120 ЗУ України і 377 ЦК України також переходить до нього. Отже, заявлені позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з визнанням права власності за сторонами на частину вказаної земельної ділянки. Вирішуючи вимогу про розподіл понесених позивачем судових витрат суд виходить з наступного. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до статті 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При обрахунку розміру судових витрат, понесених позивачем, суд враховує, що при подачі до суду позову в 2018 році позивачем визначено ціну позову в розмірі 69 000 грн., позовні вимоги визначені у вигляді трьох вимог. При цьому позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2114,40 грн. (т. 1 а.с. 52). За заявою про уточнення позовних вимог (від 27.07.2022) позивачем сформовано додаткову позовну вимогу і сплачено судовий збір в розмірі 992,40 грн. (т. 2 а.с. 164). Крім того, позивачем сплачено судовий збір при зверненні до суду з клопотанням про призначення судової експертизи в розмірі 352,40 грн. (т. 1 а.с. 53). Висновком судового експерта визначена ринкова вартість домоволодіння, розташованого за адресою [ADDRESS] , яка складає 386 782 грн., що підлягає врахуванню та з позивача слід стягнути на користь держави судовий збір з врахуванням визначеної вартості домоволодіння, так як вказана вартість нерухомого майна не визначена на час звернення до суду і, відповідно, не врахована в ціну позову зі сплатою відповідного розміру судового збору. Отже, з позивача слід стягнути 1933,91 грн. на користь держави, що обраховано як один відсоток від частини вартості спірного домоволодіння. При цьому, така частина судового збору підлягає врахуванню під час визначення розміру судових витрат, понесених позивачем, як такі що підлягають пропорційному відшкодуванню відповідачем. Таким чином, виходячи з того, що позовні вимоги задоволені частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути всього 2696,56 грн. витрат зі сплати судового збору, що обраховано наступним чином: (2114,40+992,40+352,40+1933,91):2=2696,56. Належні докази понесення сторонами витрат на сплату вартості проведення судових експертиз і витрат на правову допомогу, суду не надано. На підставі викладеного та

Outcome: partial