Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-10 00:00:00

Представник позивача за довіреністю Руденко К.В. звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором №0.170.0222.1 від 03.02.2022 року в розмірі 25931 грн. 08 коп., судового збору в розмірі 2684, 00 грн. та 1260,00 грн. витрат на правову допомогу.\~ Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № 0.170.0222.1 від 03.02.2022 року між АТ «ЮНЕКС БАНК» та [PERSON] відповідачка отримала кредит у розмірі 20000,00 грн. терміном до 03.02.2023 року, шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] випущена АТ «КБ «ПриватБанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 29,99% річних. Кредитний договір був підписаний цифровим власноручним приписом відповідно до правил надання споживчого кредиту АТ «ЮНЕКС БАНК» від 14.07.2021 року. Підписання кредитного договору цифровим власноручним приписом є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, правилами надання споживчого кредиту АТ «ЮНЕКС БАНК» від 14.07.2021 року, договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 14.09.2021 року, з яким вона ознайомилася перед підписанням кредитного договору та отримання кредиту. Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами в умовах передбачених договором та в межах встановленого кредиту. Однак, відповідачка не виконувала умови договору внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 25931 грн. 08\~ коп. Що й стало підставою для звернення представника позивача до суду з вказаним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу у відсутність представника банку, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином за адресою реєстрації місця проживання, що підтверджується поштовими повідомленнями про отримання нею судових повісток (а.с. 86, 90)). Крім того, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України, було розміщено оголошення на офіційному вебсайті судової влади України про виклик відповідача [PERSON] до суду в судове засідання (а.с. 88), однак остання в судове засідання на вказану в оголошенні дату також не з`явилася, жодних заперечень проти позову, заяв про розгляд справи без її участі до суду не надіслала, про причини неявки суд не повідомила. Частиною 11 статті 128 ЦПК України передбачено, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без повідомлення причини, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Враховуючи, що представник позивача не заперечує щодо розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача\~ в порядку ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що дійсно відповідно до укладеного кредитного договору № 0.170.0222.1 від 03.02.2022 року між АТ «Юнекс Банк» та [PERSON] остання отримала кредит у розмірі 20000,00 грн. терміном до 03.02.2023 року, шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] випущена АТ «КБ «ПриватБанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 29,99% річних (а.с. 9 на звороті -12). Кредитний договір був підписаний цифровим власноручним приписом відповідно до правил надання споживчого кредиту АТ «ЮНЕКС БАНК» від 14.07.2021 року. Підписання кредитного договору цифровим власноручним приписом є згодою відповідача з умовами кредитного договору, правилами надання споживчого кредиту АТ «ЮНЕКС БАНК» від 14.07.2021 року, договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 14.09.2021 року, з яким він ознайомився перед підписанням кредитного договору та отримання кредиту. Кредитний договір був укладений 03.02.2023 року, сума кредиту була переказана відповідачу 03.02.2023 року на платіжну картку № [NUMBER] випущена АТ «КБ «ПриватБанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 29,99% річних. У відповідності до Додатку №1 до кредитного договору, сторонами погоджено графік погашення отриманих у кредит грошових коштів (а.с. 12). Додатково, 03.02.2022 року [PERSON] підписано паспорт споживчого кредиту додатком №2 до Паспорту споживчого кредиту з визначенням вищевказаної суми кредиту, відсоткової ставки, строку кредитування (5-6, 7). У відповідності до платіжного документу 03.02.2023 року [PERSON] отримала на виконання вищевказаного кредитного договору кредит в сумі 20000,00 грн. (а.с. 61, 62). Також, до матеріалів справи долучено виписку за договором 0.170.0222.1 від 03.02.2022 року за період з 03.02.2023 - 01.06.2023 року (а.с. 63-65). Відповідно до п. 4.2.2 Правил, відповідач зобов`язується забезпечити повернення отриманого кредиту і сплату нарахованих процентів та комісій у встановлені кредитним строкам (а.с. 51-60). Відповідач не повернув своєчасну суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов кредитного договору, що має відображення у розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитом на 01.06.2022 року становить 25931,08 грн. (а.с. 66)., в тому числі: -20 000,00 грн. -\~ сума заборгованості за кредитом; -5931,08 грн. - сума заборгованості за процентами. Вказані обставини та невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом. Частиною 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України,\~ якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частинами 1, 2 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Згідно з ч. 1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Згідно з ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до стю 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Досліджуючи подані до суду докази, судом встановлено, що між сторонами належним чином укладено кредитний договір №0.170.0222.1 від 03.02.2022 року, за яким [PERSON] отримані кредитні кошти в сумі 20000,00 грн. На підставі викладеного суд вважає підтвердженим, що позивачем належним чином виконані свої зобов`язання за умовами кредитного договору №0.170.0222.1 від 03.02.2022 року, з надання відповідачу кредитних коштів. Отже, наведені обставини підтверджують факт звернення відповідача до банку та отримання ним кредитних коштів, що у свою чергу свідчить про виникнення між сторонами прав і обов`язків, які ґрунтуються на кредитних правовідносинах, врегульованих параграфом 2 глави 71 ЦК України «Кредит». Відповідачем в порушення вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України не надано жодних доказів на спростування вищенаведених обставин, зокрема сплату наявної заборгованості за договором, на що посилається банк, як на підставу своїх вимог про стягнення заборгованості, надавши на підтвердження цих обставин належні, допустимі та достовірні докази. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підлягають задоволенню, стягненню з відповідача, у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору №0.170.0222.1 від 03.02.2022 року підлягає на користь АТ «ЮНЕКС БАНК» заборгованість станом на 01.06.2022 року у загальному розмірі 25931,08\~ грн. Ухвалюючи рішення суду в цій справі, судом враховується, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи задоволення позовних вимог, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача у відшкодування витрат зі сплати судового збору 2684,00 грн. Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У даній конкретній цивільній справі, що розглядається, представником позивача у підтвердження обґрунтованості позову у частині стягнення витрат на правничу допомогу приєднані наступні документи: договір № 04/04/2023 від 04.04.2023 року про надання юридичних послуг; акт № 18 про надання правової допомоги до додаткового договору № 1 до договору 04/04/2023-1; платіжний документ від 10.04.2023 р. на суму 1260,00 грн.. Таким чином, суд вважає за необхідно сягнути з відповідача на користь позивача вказані витрати у розмірі 1260,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved