Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-05 00:00:00

У серпні 2023 року позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до Комунального підприємства «Теплоенергетик» Кропивницької міської ради», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Фортечний відділ державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зняття арешту з нерухомого майна. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що у\~ відповідності до паспорту з безконтактним електронним носієм № [NUMBER] , який видано 07 грудня 2020 року та який дійсний до 07 грудня 2030 року, позивач, [INFO] , є громадянином України, мешкає в квартирі [ADDRESS] . Починаючи з 2012 року він почав проживати з громадянкою України [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , що виданий Ленінським РВ УМВС України в Кіровоградській області 04 червня 1997 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] . З вказаного часу вони проживали однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу в квартирі [ADDRESS] . Вищевказана квартира належала та належить на праві власності [PERSON] та отримана нею у власність згідно з договором обміну від 07 травня 2003 року. Також вони вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом та мали взаємні права та обов`язки один до одного. Зокрема, спільно мешкали в одному жилому приміщенні (а саме квартирі [ADDRESS] ) та мали спільний бюджет (кошти отримані від праці обох); за спільні кошти здійснювали закупівлю продуктів харчування, спільно готували їжу та харчувалися; спільно здійснювали закупівлю предметів сімейного побуту й іншого майна для спільного та індивідуального користування, а також спільно доглядали за останнім; спільно прибирали у помешканні, поліпшували його умови та за спільні кошти брали участь у витратах пов`язаних з утримання останнього; взаємно турбувалися один про одного (зокрема, у випадку хвороби одного, інший купував ліки, слідкував за їх прийомом, викликав за потреби лікаря та доглядав за хворим); вчиняли інші дії для задоволення загальних сімейно-побутових потреб. [INFO] [PERSON] померла. Причиною смерті була атеросклорична хвороба серця. Після її смерті відкрилася спадщина, яка, з-поміж іншого, складається з належної померлій квартири [ADDRESS] . 24 березня 2021 року, після поховання дружини та у визначений законом строк, позивач звернувся до приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Стоєвої Галини Федорівни, що знаходиться в місті Кропивницький, по адресу ул. Шульгиних, 9, оф. 5 з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину на вищевказане майно. Однак отримав відмову, оскільки для отримання свідоцтва про право на спадщину необхідно встановити факт спільного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] однією родиною на час смерті (відкриття спадщини), що встановлюється виключно рішенням суду, відповідно до документів, що підтверджують: родинні стосунки між ним та [PERSON] ; спільне проживання разом із спадкодавцем [PERSON] однією родиною на час смерті спадкодавця. Вказано, що позивач звернувся до Кіровського районного суду міста Кіровограда з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме постійного спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , померлої [INFO] . Відповідно до рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 17 січня 2022 року по справі № 404/9261/21 заяву було задоволено в повному обсязі. Рішення набрало законної сили. 18 березня 2022 року звернувся до державного нотаріуса Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1 Тимко Оксани Владиславівни з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , з якою він проживав однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Однак, нотаріус повідомила, що не може видати свідоцтво на прийняття спадщини, оскільки на нерухоме майно, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] накладено арешт відповідно до постанови про арешт майна боржника, АЕЗ79027 від 30 вересня 2010 року, що постановлена Кіровським відділом державної виконавчої служби Кіровоградського управління юстиції (код 34977781). Зазначає, що за наявності арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] свідоцтво про право на спадщину видано бути не може. За життя [PERSON] ще до того, як вони почали проживати разом, існувала заборгованість за спожиту теплоенергію за адресою: [ADDRESS] перед КП «Теплоенергетик» КМР» у розмірі 1334, 80 грн., про яку ні [PERSON] ні позивач, не знали до цього часу. Оскільки, з часу винесення постанови АЕ379027 від 30 вересня 2010 року про накладення арешту пройшов досить тривалий час та у відділі державної виконавчої служби на виконанні відсутні виконавчі провадження в рамках винесеної постанови про арешт, у зв`язку із знищенням виконавчого провадження, згідно наказу Міністерства юстиції України №1829/5 від 07 червня 2017 року «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», а тому, позивач самостійно оплатив заборгованість за послуги теплопостачання, що підтверджується квитанцією, яку додано до позовної заяви та на даний час відсутні інші підстави подальшого арешту майна, квартири що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На даний час [PERSON] померла, позивач вимушений звернутися до суду з цією позовною заявою для захисту свого порушеного права щодо зняття арешту з вищевказаної квартири, для подальшої реєстрації права власності на майно. З підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та зняти арешт з нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] , який було накладено Кіровським відділом державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції (код ЄДРПОУ - 34977781) відповідно до постанови про арешт майна боржника, АЕ379027 від 30.09.2010 року. Сплачений судовий збір вважати фактично понесеним позивачем. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 серпня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. У судове засідання позивач не з`явився, однак його представник, адвокат Мельник О.В. подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, відзиву не подав, однак подав заяву про розгляд справи без його\~ участі, не заперечував проти задоволення позову. Представник\~ третьої особи у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, через неявку всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи та зібранні у справі докази, суд дійшов до наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права. Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Суд встановив, що [INFO] померла [PERSON] . 17 березня 2022 року позивач звернувся до державного нотаріуса Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1 з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Постановою 301/02-31 від 18 березня 2022 року, державний нотаріус Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1, відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, після померлої [INFO] [PERSON] на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Підставою відмови вказано те, що за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, наявний арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 22 лютого 2022 року зазначено, що Кіровським ВДВС Кіровоградського МУЮ винесено постанову про арешт боржника АЕ379027 від 30 вересня 2010 року. Згідно листа начальника Фортечного відділу державної виконавчої служби, перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що у відділі на виконанні відсутні виконавчі провадження в рамках винесеної постанови про арешт відносно боржника [PERSON] . В зв`язку з цим надати більш детальну інформацію не мають можливості, оскільки виконавчі провадження знищені, згідно наказу Міністерства юстиції України. Згідно до відповіді Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» від 14 грудня 2022 року за № 20.1.0.0.0/7-221214/25218, відповіді Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» від 01 грудня 2022 року, відповіді ПрАТ «Кіровоградобленерго» № 1263/12/07 від 12 грудня 2022 року, відповіді Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія» від 21 грудня 022 року, відповіді Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від 12 грудня 2022 року за № 46-09/3478-38547/2022-00, відсутні боргові невиконані зобов`язання у [PERSON] . Арешт було накладено, у зв`язку з наявною заборгованістю за спожиту теплоенергію за адресою: [ADDRESS] перед КП «Теплоенергетик» КМР» у розмірі 1334, 80 грн., що була наявною ще за життя [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Позивач як на підставі заявлених вимог посилається на те, що слід скасувати арешт на квартиру, у зв`язку із тим, що заборгованість зі сплати комунальних послуг сплачена повністю, а дане обтяження порушує його право як спадкоємця за законом, оскільки останній позбавлений можливості в повному обсязі реалізувати свої спадкові права з метою подальшого володіння та розпорядження спадковим майном на власний розсуд. Суд погоджується з такими аргументами позивача, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування. Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В силу вимог ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з вимогами ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ст.321ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ст. 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В силу вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У суду відсутні відомості про перебування у Відділі державної виконавчої служби будь-яких виконавчих проваджень, боржником яких би була [PERSON] , відтак існування на даний час підстав для арешту квартири за адресою: [ADDRESS] , судом не встановлено. Таким чином, права позивача порушені, оскільки останній не може реалізувати свої спадкові права за законом, щоб вільно володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, у зв`язку із наявністю арешту на дану квартиру. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 59 Закону №1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів)боржника або його частини є: 1)отримання виконавцем документального підтвердження,що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору,витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів,що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо не можливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності». У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню. Наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно особи, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03.11.2021 у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22.12.2021 у справі № 645/6694/15 (провадження № 61-18160св19). Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 2 постанови № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Аналізуючи вищенаведене, зокрема те, що судом не встановлено наявності правових підстав для збереження арешту вищевказаного нерухомого майна, суд вважає, що наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту майна та відсутність у необхідності подальшого застосування такого арешту, свідчить про наявність невиправданого втручання у право на вільне володіння, користування і розпорядження даним нерухомим майном. Суд, також звертає увагу, що позивач позбавлений можливості іншим способом захисту своїх прав, аніж скасування арешту з даного майна. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справ, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, шляхом зняття арешту з нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] , який було накладено Кіровським відділом державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції (код ЄДРПОУ 34977781), відповідно до постанови про арешт майна боржника, АЕ379027 від 30 вересня 2010 року. На підставі наведеного,

Outcome: approved