Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

19 червня 2023 року ТОВ «ФІНФОРС» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначається, що 29 листопада 2021 року між ТОВ "МістерКеш" та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ"МістерКеш", було укладено електронний Кредитний договір "467585-М" на підставі Правил надання коштів в кредит ТОВ "Містер Кеш", затверджених наказом ТОВ "Містер Кеш" № 0508-1 від 05 серпня 2021 року, які розміщені у вільному доступі на Веб-сайті ТОВ "Містер Кеш", згідно вказаного кредитного договору відповідачу надано кредит в сумі 20000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом за акційною процентною ставкою в розмірі 1,3333 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом на строк до 11 грудня 2021 року, в подальшому кредитний договір було автопролонговано в зв`язку з чим строк користування кредитом було продовжено до 30 січня 2022 року зі сплатою в період автопролонгації підвищеної процентної ставки у розмірі 2,99 %, ТОВ "Містер Кеш" виконало свої зобов`язання за кредитним договором, однак відповідач не виконує взяті на себе обов`язки по погашенню кредиту, позивач ТОВ "Фінфорс", до якого перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором на підставі договору факторингу № 42987483-101 від 16 лютого 2022 року, укладеного з ТОВ "Містер Кеш", звернувся з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором "467585-М" від 29 листопада 2021 року в сумі 45607,42 грн., із яких: 20000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 25607,42 грн. нараховані проценти; судові витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2684,00 грн. та витрат на правничу допомогу у сумі 7000,00 грн. Ухвалою судді Межівського районного суду Дніпропетровської області 20 червня 2023 року дану справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві прохали розгляд справи проводити за відсутності представника позивача. У разі неявки відповідача, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, повідомлялася про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у визначений судом строк надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують її відзив. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексурозгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Судом встановлено, що 29 листопада 2021 року між ТОВ "МістерКеш" та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ"МістерКеш", було укладено електронний Кредитний договір "467585-М" на підставі Правил надання коштів в кредит ТОВ "Містер Кеш", затверджених наказом ТОВ "Містер Кеш" № 0508-1 від 05 серпня 2021 року, які розміщені у вільному доступі на Веб-сайті ТОВ "Містер Кеш", згідно вказаного кредитного договору відповідачу надано кредит в сумі 20000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом за акційною процентною ставкою в розмірі 1,3333 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом на строк до 11 грудня 2021 року. Після укладання кредитного договору відповідач отримала кредит від кредитодавця в сумі 20000 грн. на свою платіжну карту, що підтверджується наступними документами: карткою рахунку 376 за 29.11.2021-16.02.2022, витягом від 29.11.2021 року з реєстру наданих кредитів, здійснених за допомогою сервісу EasyPay (bigwallet), контрагента ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» згідно Договору на переказ коштів №1009/20-2 від 10.09.2020; договором №1009/20-2 від 10.09.2020 про надання послуг з приймання та переказу платежів, довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» щодо успішної виплати кредиту на платіжну картку відповідача. 11.12.2021 року позичальник уклала з ТОВ «Містер Кеш» додаткову угоду №1 до кредитного договору з угодою щодо автопролонгації, якою строк користування кредитом було продовжено на період з 11.12.2021 року по 30 січня 2022 року. В період продовження строку дії кредитного договору проценти нараховувалися із застосуванням процентної ставки в розмірі 2,99% в день. У встановлений термін (30 січня 2022 року) відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, у зв`язку із чим у відповідача виникла прострочена заборгованість перед кредитором у розмірі 45607,42 грн., із яких: 20000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 25607,42 грн. нараховані проценти, що підтверджується довідкою ТОВ «Містер Кеш» № 16/02-М від 16.02.2022 року та довідкою ТОВ Фінфорс №29/05-Ф від 29.05.2023. Згідно договору факторингу № 42987483-101, що укладений 16 лютого 2022р. між ТОВ «Містер Кеш» та ТОВ «Фінфорс», встановлено, що ТОВ «Містер Кеш» відступило ТОВ «Фінфорс» права грошової вимоги за кредитним договором "467585-М" від 29 листопада 2021 року на загальну суму 45607,42 грн. Відповідно до п. 1.1. договору факторингу № 42987483-101 ТОВ «Фінфорс» зобов`язалося передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Містер Кеш», а ТОВ «Містер Кеш» зобов`язалося відступити ТОВ «Фінфорс» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за яким настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання, проценти, комісію, неустойку та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «Містер Кеш». Згідно Витягу з додатку № 1 до договору факторингу № 42987483-101 від 16 лютого 2022 року, яким є реєстр прав грошових вимог, підтверджує те, що ТОВ «Містер Кеш» відступило на користь ТОВ «Фінфорс» право вимоги за кредитним договором договором "467585-М" від 29 листопада 2021 року на загальну суму 45607,42 грн. Про відступлення ТОВ «Фінфорс» права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Містер Кеш» повідомило відповідача шляхом направлення 16.02.2021 року на електронну адресу відповідача (позичальника) електронного листа. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Частиною першою ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно пункту 1 частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч.1, 3 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до п.5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч.2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно з ч. 4, 6 ст.11 цього Закону пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ч.8 ст.11 цього Закону у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Статтею 12 цього Закону передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, кредитний договір було укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Містер Кеш» в електронній формі. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Таким чином встановлено, що між сторонами у справі виникли взаємовідносини з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором "467585-М" від 29 листопада 2021 року. Дослідженими доказами по справі встановлено, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором "467585-М" від 29 листопада 2021 року щодо повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, не виконала. Відповідно до розрахунку позивача у зв`язку з невиконанням відповідачем кредитних зобов`язань утворилась заборгованість на загальну суму 45607,42 грн. Відповідача [PERSON] повідомлено про відступлення ТОВ «Фінфорс» на підставі договору факторингу № 42987483-101 від 16 лютого 2022 року права грошової вимоги за кредитним договором "467585-М" від 29 листопада 2021 року. За таких обставин, враховуючи те, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання та ухиляється від їх виконання, внаслідок чого, утворилась заборгованість, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати, що складаються з 2684,00 гривень, сплаченого при поданні до суду позовної заяви судового збору, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, як такі, що документально підтверджені. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Як вбачається з платіжної інструкції № 3182 від 30 травня 2023 року, додатку до договору про надання правової допомоги від 05 травня 2023 р., встановлено, що за надання професійної правничої допомоги позивачем понесено витрати в розмірі 7000,00 грн. Тому, відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останнім витрати на надання професійної правничої допомоги в розмірі 7000,00 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved