Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

У листопаді 2022 року ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів», в особі представника Незамай А.Д., звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики №3386484 в розмірі 17056,68 гривень, з яких 5700,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11356,68 гривень - сума заборгованості за відсотками, а також судових витрат по справі. В обґрунтування позовних вимог представник посилається на те, що 06.01.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 3386484. Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер його мобільного телефон. Відповідно до умов вказаного договору позикодавець надає позичальнику фінансовий кредит в розмірі, на умовах строкової, звітності платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідач, підписавши договір позики, підтвердив, що він ознайомився на сайті позикодавця з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, а також погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, що розміщені на сайті позивача, їх зміст, суть, обсяг зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі. 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу № 14/06/21, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 3 від 16.08.2021 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 17056,68 гривень, з яких: 5700 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11356,68 гривень - сума заборгованості за відсотками; 0,00 гривень - сума заборгованості за пенею. Відповідно до п. 1.3. договору факторингу з відповідними змінами внесеними Додатковою угодою №2 від 28.07.2021 року, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «ЄАПБ», повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних ТОВ «ФК «ЄАПБ», надати інформацію передбачену чинним законодавством про ТОВ «ФК «ЄАПБ» у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства. Відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначеного повідомлення про відступлення права вимоги, та відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті існуючої заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в договорі позики. Посилаючись на викладене, ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить суд стягнути з [PERSON] вказану суму заборгованості за договором позики та судові витрати. Ухвалою суду від 30 січня 2023 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 18 квітня 2023 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в котрому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» в повному обсязі, посилаючись на їх необґрунтованість, внаслідок недоведеності належними, достатніми та допустимими доказами. Звертає увагу суду на те, що в позові та наданому позивачем розрахунку неможливо встановити за який період нарахована заборгованість за кредитом. Розрахунок взагалі не містить будь-яких саме розрахунків суми боргу (сплат, початкової суми, від якої нараховується борг, за якою саме відсотковою ставкою рахується, на яку суму нараховуються відсотки (трокові відсотки чи понадстрокові). Тобто не зрозуміло, як сформовано, яким чином і з чого саме, суму боргу. Умови договору позики про зобов`язання позичальника сплачувати на користь позикодавця комісію за надання кредитних коштів, обслуговування, супроводження позики є нікчемними та не потребують визнання їх недійсними. Після спливу строку кредитування (за доданим до позову договором позики строк дорівнює 16 днів від дати укладання - 06.01.2021 року, тобто строк закінчується 22.01.2022 року), а отже 22.01.2022 року припиняється право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, пеню, штрафи за кредитом, але ж при цьому в документі, що названий «розрахунок» кінцева дата нарахування - 16.08.2021 року, що на сім місяців та 10 днів перевищує кінцевий термін. Позивачем не надано первинних бухгалтерських документів, за якими обліковується заборгованість за позикою, не надано виписки з рахунку з відображенням операцій, які проводилися за даним рахунком, отже позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження розміру заборгованості, перевірити нараховані суми боргу неможливо. Заборгованість нарахована станом на 16.08.2021 року, після спливу строку кредитування, який сплив 22.01.2021 року. З доданих до позовної заяви матеріалів видно, що за договором позики №3386484 від 06.01.2021 року позикодавець - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» був укладений договір факторингу №14/06/21. Проте, йому не відомо нічого про правонаступництво позивача, жодного повідомлення йому не надсилалося. Позивач, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за договором позики від 06.01.2021 року, посилається на електронну адресу, за якою - Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», розміщені на сайті, вказаному в договорі позики, як на невід`ємні частини спірного договору. Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, а також те, що вказані документи на момент 06.01.2021 року взагалі містили саме ці умови, на які посилається позивач. Роздруківка із сайту позивача належним чином не може бути, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила надання позик, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року. Жодного первинного бухгалтерського документа про передачу грошових коштів відповідачу за вказаним договором позики позивач також не надав. 16.05.2023 року від представника позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» Незамай А.Д. до суду надійшла відповідь на відзив, в якому представник зазначив, що ознайомившись з відзивом, вважає його безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Як зазначалося раніше в позовній заяві, 06.01.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 3386484. У відповідності до умов договору, його підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладанні договору. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторони та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Таким чином, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля сторін. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладання такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Із зазначеного вбачається, що укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із матеріалів справи вбачається, що договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому відповідач через особистий кабінет на веб-сайті первісного кредитора подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого первісний кредитор надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на зазначений ним номер телефону [NUMBER] одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який позичальник використав для підтвердження підписання договору. Саме [PERSON] ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті первісного кредитора, підписавши договір з використанням одноразового ідентифікатора. Таким чином оспорюваний договір позики підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, а тому укладання між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не був би укладений. До аналогічних висновків дійшов Верховний суд у постановах від 23.03.2020 року у справі №404/502/18, від 09.09.2020 року у справі №732/670/19 та у справі №524/5556/19 від 19.01.2021 року. Щодо умов договору позики зазначає наступне. Підписанням договору позики №13386484 від 06.01.2021 року, сторони погодили наступні умови надання позики: Дата надання позики - 06.01.2021 року. Дата повернення позики (останній день) - 22.01.2021 року. Сума позики - 5700,00 гривень. Розмір процентів (фіксована) - 1,99%. Розмір процентів на прострочену позику у день - 2,70%. Відповідно до п.4.2 Договору, позичальник до моменту підписання Договору, вивчивши цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі на умовах фінансового кредиту, розмішені на сайті https:mycredit.ua/ru/documents-license/ (надалі Правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього Договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі. Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» затверджено рішенням Загальних зборів учасників ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», протоколом №07/02/2019 від 07.02.2019 року. Представник звертає увагу суду на те, що без ознайомлення позичальника з Правилами, подальше укладення Договору позики було б неможливе. Дані Правила регламентують умови та порядок надання Товариством грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту фізичним та юридичним особам, містять перелік прав та обов`язків Товариства та Позичальника, а також інформацію, необхідну для укладання та належного виконання умов Договору позики, що укладається між Товариством та особою - позичальником. Відповідно до п.6 Правил, первісним кредитором визначено порядок нарахування, сплати процентів, штрафних санкцій та інших платежів і порядок повернення позики. Таким чином, в обов`язки ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» входило надати інформацію позичальнику, що вимагається законом перед укладенням правочину, а факт ознайомлення з ними, їх об`єктивна оцінка та осмислення входить до зони відповідальності самого позичальника і подальше укладення правочину залежить від волі останнього. Жодних заперечень з приводу того, що [PERSON] не погодився з умовами та правилами надання позики, чи про зарахування та розподілення сплачених коштів висловлено не було, отже все відповідає нормам чинного законодавства. Додатковою умовою прийняття Договору позики та волевиявлення на його отримання та користування є те, що [PERSON] не скористався своїм законним правом відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» про відмову отримання позики. Матеріали справи не містять заяви [PERSON] на ім`я ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» про відмову від отримання позики. Тому доводи відповідача наведені у відзиві ґрунтуються виключно на його припущеннях, які є хибними та не підтверджені жодним доказом. Зазначає, що з метою надання вичерпної інформації по справі, позивач, після отримання відзиву на позовну заяву, звернувся до первісного кредитора з відповідним запитом про надання інформації щодо надання додаткових доказів, а саме детальний розрахунок заборгованості та докази, що підтверджують надання (перерахування) коштів [PERSON] за укладеним договором. Станом на 03.05.2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» не отримано відповіді на свій запит в тому числі не отримано додаткові докази. Позивачем було надано до суду всі наявні документи по кредитним справам, які були передані первинними кредиторами до ТОВ «ФК «ЄАПБ», в рамках укладеного Договору факторингу. Таким чином, враховуючи все вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремого, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається відповідач, як на підстави для відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, є не обґрунтовані, недоведені, суперечать умовам укладених правочинів, нормам чинного законодавства, ряду правових позицій викладених в Постановах ВСУ, а отже є такими, що не підлягають задоволенню та не повинні братися судом до уваги. Ухвалою суду від 22.05.2023 року задоволено клопотання відповідача [PERSON] про витребування доказів. Витребувано у ТОВ «ФК «ЄАПБ» оригінал позикової справи №3386484 (договір позики та первинну бухгалтерську документацію до нього) з усіма похідними документами. 19.07.2023 року представником позивача надано до суду заяву про виконання ухвали суду від 22.05.2023 року. Щодо оригіналів кредитних справ представник зазначив наступне. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа (ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, в тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги» (ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Отже, обов`язковим реквізитом електронного документа є електронний підпис автора або прирівняний до нього підпис. Електронні підписи можуть бути неудосконаленими, удосконаленими та/або з одноразовим ідентифікатором, кваліфікованими. Згідно з положеннями Законів України «Про електронні довірчі послуги» та «Про електронну торгівлю» Різниця між Одноразовий ідентифікатор та Електронного Цифрового Підпису полягає лише в способі ідентифікації підписувача та ступеня захисту такого підпису. Але юридично вони мають однакову силу. Кваліфікований електронний підпис (далі - «КЕП») відрізняється від інших підписів тим (крім технічної частини), що він генерується, перевіряється і контролюється спеціально сертифікованими (державою) установами. Електронний підпис з одноразовим ідентифікатором (далі - «ЕПОІ»)) по суті є видом вдосконаленого цифрового підпису, хоча в Законі України «Про електронну комерцію» так і не називається. Його суть полягає у використанні одноразових повідомлень (паролів, кодів, підтверджень) шляхом телекомунікаційних засобів. Найчастіше використовуються СМС, повідомлення в месенджерах в якості підтвердження волі підписанта. ЕПОІ широко використовується, наприклад, в сфері мікрокредитування. Дійсність укладення договорів таким чином вже неодноразово підтверджувалася в судовій практиці України: Постанова Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду у справі №524 /5556/19. Відповідно до вимог процесуальних кодексів, до суду можуть бути подані оригінали електронних доказів, електронна копія електронного доказу, засвідчена електронним підписом, а також паперова копія електронного доказу, засвідчена у встановленому законом порядку засвідчувальним написом «Згідно з оригіналом», найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, що скріплюється печаткою. Водночас необхідно відрізняти примірник електронного документа, який є оригіналом, від електронної копії. У разі надсилання електронного документа кільком адресатам або у разі його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожен електронний примірник вважається оригіналом електронного документа (ч. 2 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Тому якщо створюється електронний документ на комп`ютері чи ноутбуці, а потім зберігається на інший носій (флеш-накопичувач, картка, диск), то відповідно до Закону «Про електронні документи та електронний документообіг», збережений примірник буде оригіналом електронного документа. Таким чином, ототожнення електронного доказу як засобу доказування та матеріального носія такого документа є безпідставним, оскільки характерною рисою електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Виходячи з вище викладеного та на виконання ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська направили на адресу суду електронний оригінал Договору позики № 3386484 в форматі .pdf Щодо тверджень відповідача, про ненадання позивачем первинних бухгалтерських документів на підтвердження перерахування кредитних коштів, ТОВ «ФК «ЄАПБ» повідомляє, що не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів за укладеними з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», кредитних договорів, щодо яких виник спір, з тих причин, що не є первісним кредитором, а дані документи відповідно до п.35 Положення Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. У відповідності до умов кожного з укладених кредитних договорів, кошти надаються Позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану Позичальником при укладанні кредитного договору. З метою надання, вичерпної інформації по справі, позивач, після отримання відзиву на позовну заяву, звернувся до ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» з відповідними електронними запитами на надання інформації щодо надання додаткових доказів, а саме детальних розрахунків заборгованості та доказів що підтверджують надання (перерахування) коштів [PERSON] за укладеними кредитними договорами. Станом на 19.07.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» частково отримано відповіді на свої електронні запити в тому числі отримано додаткові докази, які Позивач просить долучити до матеріалів справи, а саме: - Розрахунок заборгованості за Кредитним договором № 3386484. Позивачем було надано до суду всі наявні документи по кредитним справам, які були передані Первинними кредиторами до ТОВ «ФК ЄАПБ» в рамках укладених Договорів факторингу, та додатково отримано шляхом звернення з електронними запитами. Щодо підтвердження заборгованості зазначає наступне. Звертають увагу суду, що в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року у справі № 6-14194св14, суд дійшов висновку, що підтвердженням суми заборгованості є кредитний договір, договір факторингу, який у встановленому порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений банком при відступленні права вимоги. Наголошують на тому, що договір, укладений між відповідачем та первісним кредитором, Договір факторингу, укладений між Первісним кредитором та ТОВ «ФК «ЄАПБ» у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину. Надали суду, належним чином засвідчені витяги з реєстрів боржників, та підтвердження сплати за договорами Факторингів. А тому, просять суд вважати суму заборгованості по договорам підтвердженою. Крім того, представник наголошує на тому, що учасник справи має право подати до суду власний розрахунок або, згідно ч. 1 ст. 106 ЦПК України, висновок експерта, складений на його замовлення. Тобто, якщо відповідач буде не згодний з розрахунком заборгованості, наданим позивачем чи ставить під сумнів правильність доданого до позовної заяви Розрахунку заборгованості, він має право замовити спеціальну експертизу для отримання відповідного висновку з метою подальшої подачі його на розгляд суду. У зв`язку з викладеним позивач вважає, що оціночні судження відповідача не підкріплені жодними фактичними доказами, та побудовані на концепції негативного доказу. 14.08.2023 року від відповідача [PERSON] до суду подано додаткові пояснення щодо долучених позивачем документів на вимогу суду, в яких відповідач зазначає, що він заперечує щодо розрахунку заборгованості, так як належним доказом заборгованості позичальника є первинні бухгалтерські документи, виписка по особовому рахунку. Позивачем не надано первинних бухгалтерських документів за якими обліковується заборгованість за позикою, не надано виписки з рахунку з відображенням операцій, які проводилися за даним розрахунком, отже позивачем не надано жодних допустимих та достатніх доказів на підтвердження розміру заборгованості. На підставі цього просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» в судове засідання не з`явився, в прохальній частині відповіді на відзив просив суд розгляд справи провести за відсутності представника товариства. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Кірсанова А.В. в судове засідання не з`явилися, від відповідача до суду надійшла заява, в котрій просив суд розглянути справу у його відсутності та відсутності його представника, з урахуванням його позиції, яка викладена у відзиві на позов і додаткових поясненнях. У задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 06.01.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 3386484, за умовами якого, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало [PERSON] кредит, у розмірі 5700 гривень, строк дії договору 16 днів, процентна ставка 1,99 % (фіксована), з датою повернення 22.01.2021, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день 2,70 %, орієнтовна реальна річна процентна ставка 251,85 %, орієнтовна загальна вартість позики становить 6329,28 гривень. Кредитні кошти у розмірі 5700 гривень були надані товариством [PERSON] шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника,а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до п.4.2 Договору, позичник до моменту підписання Договору вивчивши цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі на умовах фінансового кредиту, розмішені на сайті https:mycredit.ua/ru/documents-license/ (надалі Правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього Договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі. Позичальник надав дозвіл позикодавцю (його довіреним особам) телефонувати та направляти йому інформаційні повідомлення, претензії, вимоги про сплату, та використовувати для цього будь-які канали зв`язку з позичальником, включаючи телефон, аканти, електронну пошту і т.п.(п. 4.4 Договору). Відповідно до п. 5 Договору, цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного у письмовій формі. Відповідно до п.6 Договору, договір укладений в результаті зваженого рішення сторін, на взаємовигідних умовах, на принципах ст.ст.6, 627 ЦК України, згідно яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог розумності та справедливості. Договір діє з моменту перерахування суми позики протягом строку позики, але в будь-якому випадку до повного погашення заборгованості за цим договором. П.8 Договору передбачено, що позичальник несе повну відповідальність перед позикодавцем за повернення позики, сплату процентів та належне виконання зобов`язань за цим договором усім своїм майном. Сторони несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов`язань, передбачену положеннями цього Договору та чинного законодавства. Вказаний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільний телефону [PERSON] . Підписання цього договору позики відповідач підтвердив, що ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, що розміщені на сайті позикодавця, та зміст, суть, наслідки укладання вказаного договору йому зрозумілі. 14.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21 за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило позивачеві належне йому право грошових вимог за вищевказаним кредитним договором до відповідача Відповідно до п. 1.3. договору факторингу з відповідними змінами внесеними Додатковою угодою №2 та № 4 від 28.07.2021 року та 16 серпня 2021 року, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «ЄАПБ», повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних ТОВ «ФК «ЄАПБ», надати інформацію передбачену чинним законодавством про ТОВ «ФК «ЄАПБ» у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства. Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників № 3 за договором факторингу № 14/06/21 від 14.02.2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників №3. Відповідно до реєстру боржників № 3 від 16.08.2021 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 17053,68 гривень, з яких: 5700,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11356,68 гривен - сума заборгованості за відсотками. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 3386484 від 01.06.2021 за період з 06.01.2021 по 16.08.2021 вбачається, що у відповідача [PERSON] наявна заборгованість, та складає 17056,68 гривень. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Судом встановлено, що оспорювані договори були укладені сторонами в електронній формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звертаючись до суду з позовом зазначало, що [PERSON] через особистий кабінет на веб-сайті первісного кредитора подавав заявку на отримання позики за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого первісний кредитор надіслав [PERSON] за допомогою засобів зв`язку на зазначений ним номер телефону [NUMBER] , одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду (одноразовий ідентифікатор - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності), який відповідач використовував для підтвердження підписання вищевказаного договору. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає доведеним, що Договір позики №3386484 від 06.01.2021 року був підписаний позичальником [PERSON] за допомогою одноразового паролю-ідентифікатору, який був надісланий первісним кредитором на номер телефону, зазначений відповідачем при реєстрації на сайті позикодавця, на підтвердження чого у ідентифікаційній частині договору міститься код ідентифікатора відповідача, що і є його безпосереднім підписом. Відповідачем суду не надано будь-яких доказів того, що вищевказаний номер телефону йому не належав, тому суд приймає до уваги твердження позивача, що вищевказаний договір позики був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатору, який був надісланий первісним кредитором на номер телефону, зазначений відповідачем при реєстрації на сайті позикодавця. Встановивши, що без здійснення вказаних дій відповідачем договір позики не був би укладеними сторонами, суд дійшов висновку, що цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21). Заперечуючи проти позову [PERSON] та його представник не спростовували того факту, що хтось протиправно використав підпис відповідача [PERSON] , зокрема, не надали копію звернення з даного приводу до поліції, та не надали суду будь-яких доказів на підтвердження протиправних дій відносно відповідача щодо незаконного використання його підпису. Також відповідачем не спростовано, що він не є держателем банківського карткового рахунку [NUMBER] , зазначеного у вищевказаному договорі, на який первісним кредитором здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, як-то зазначено вище. Суд при вирішенні спору по суті відхиляє позицію відповідача, що перерахування грошових коштів на рахунок відповідача повинно бути підтверджено первинними бухгалтерськими документами, оскільки отримання відповідачем грошей за вищевказаним Договором позики підтверджується зазначеними вище картковим рахунком, відкритим на ім`я відповідача, на який було перераховано гроші, та даний факт відповідачем не спростований. Також відповідачем не надані будь-які докази на підтвердження своїх доводів, що кошти він не отримував, зокрема витяги з рахунків про рух коштів за період отримання кредиту, а тому суд вважає заперечення відповідача та його представника з цього приводу необґрунтованими, внаслідок чого суд відхиляє ці заперечення при вирішенні спору по суті. Крім того, суд відхиляє доводи відповідача щодо незаконного нарахування кредитодавцем передбачених договором процентів після спливу строку кредитування, оскільки такі твердження спростовуються п.6 Договору позики №3386484, відповідно до якого вказаний Договір діє з моменту перерахування суми позики протягом строку позики, але в будь-якому випадку до повного погашення заборгованості за цим договором, про що [PERSON] був ознайомлений при підписанні цього договору. Таким чином, матеріалами справи доведено, що відповідачем [PERSON] порушено умови укладеного ним договору позики №3386484 від 06.01.2021 року, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 17056,68 гривень. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів. Заперечуючи проти позову, [PERSON] не спростував належними доказами наведений ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» розмір заборгованості за вищевказаним договором. Щодо позиції відповідача та його представника про неповідомлення боржника про відступлення грошової вимоги суд зазначає наступне. Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням статті 124 Конституції України. Крім того, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. Договір, укладений між відповідачем [PERSON] та первісним кредитором, договір факторингу укладений між первісним кредитором та ТОВ «ФК «ЄАПБ» у встановленому порядку недійсними не визнані, як-то зазначено вище, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності вказаних правочинів. Проаналізувавши вищенаведені норми права, суд дійшов висновку, що підтвердженням суми заборгованості є вищевказаний договір позики та договір факторингу, які у встановленому порядку недійсними не визнані та в яких визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений кредитором при відступленні права вимоги, внаслідок чого суд при вирішенні спору по суті відхиляє ствердження відповідача та його представника, що неповідомлення відповідача про відступлення грошової вимоги є підставою для відмови у задоволенні позову. Підсумовуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, факт невиконання відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань за вищевказаними кредитними договорами доведений, внаслідок чого виникла заборгованість у загальному розмірі 17056,68 гривень, у добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості за даними кредитними договорами, вказана заборгованість відповідачем не спростована, внаслідок чого суд задовольняє позовні вимоги позивача в повному обсязі. Згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2481 гривень.

Outcome: approved