Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, у якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири, що за адресою: [ADDRESS] , від 27 червня 2022 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого державним нотаріусом Коростишівської державної нотаріальної контори Житомирської області Ломаковою Мариною Іванівною, зареєстрований у реєстрі за №317. В обґрунтування позову зазначила, що їй на праві власності належала квартира за вказаною вище адресою. Вказує, що вона є особою похилого віку, отримує мінімальну пенсію та потребує сторонньої допомоги у догляді. Пояснює, що має доньку - [PERSON] , яка хоч і проживає у м. Херсон, проте постійно їй допомагала. Проте через воєнну агресію рф та як результат, тривалої окупації м. Херсона, з квітня 2022 року втратила зв`язок з донькою. У зв`язку з чим позивач домовилися зі своєю племінницею(відповідачем) - [PERSON] про те, що остання буде надавати їй допомогу, за що після її смерті позивач передасть її у власність квартиру. Вказує, що в цей час відповідач запропонувала їй свою допомогу в утриманні(забезпечення у догляді, харчуванні), за що попросила відписати їй належну позивачу квартиру. Зазначає, що зміст договору не читала оскільки вважала, що в ньому передбачені усі її права та обов`язки та мала на меті укладення договору довічного утримання, проте відповідач ніякої допомоги не надавала. На початку листопада 2022 року, після приїзду доньки з`ясувала, що 27.06.2022 уклала з відповідачем договір купівлі-продажу квартири, проте коштів визначених у договорі у розмірі 295 062 грн., не утримувала, не мала волевиявлення на укладення договору купівлі-продажу та підписала договір під впливом помилки. Вважає що цей договір підлягає визнанню недійсним, оскільки позивач в силу необізнаності в правовій природі цього договору вважала, що укладає договір довічного утримання, а не договір купівлі-продажу, тобто помилялась в природі правочину, тому просить суд визнати його недійсним. У відзиві відповідач вказала, що заперечує щодо задоволення позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю. Вказує, що обставини, що викладені у позові не відповідають дійсності. Зазначає, що з позивачкою вона тривалий час підтримувала дружні стосунки, та протягом останніх років здійснювала за нею догляд, привозила та купувала їй ліки та продукти. В подальшому позивач запропонувала їй, як двоюрідній сестрі, продати свою квартиру у зв`язку з тим, що їй потрібні були гроші та повідомила, що якщо вона її не купить, то цю квартиру позивач продасть стороннім людям. Після чого вони домовились про ціну та звернулись до нотаріуса для оформлення необхідних документів. Кошти передала в присутності свого чоловіка. Тобто між ними було укладено саме договір купівлі-продажу, про що було попередньо і домовлено. Представник позивача - адвокат Соломонюк С.А.,позовні вимоги в судовому засіданні підтримав, обґрунтувавши їх викладеними в позові та відповіді на відзив доводами. Просить позов задовольнити. Позивач в судовому засіданні пояснила, що відповідач допомоги їй не надавала. Не мала на меті продавати квартиру, яка є її єдиним житлом. При цьому в судових засіданнях позивач вказувала, що не була у нотаріуса, договір не підписувала, проте після пред`явлення договору вказала, що підпис її, але не може пояснити його наявність у договорі. В подальшому в судових дебатах змінила думку та визнала, що була у нотаріуса, але вважала, що укладає договір довічного утримання, тобто помилялась в природі правочину. Просить позов задовольнити. Відповідач та її представник - адвокат Кириченко О.А. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали з підстав викладених у відзиві. Відповідач вказала, що заплатила за квартиру кошти у розмірі 300000 грн. та розрахувалась з позивачем до підписання договору, так як у них на той час були довірливі відносини, а тому вимоги позивача є безпідставними. Вони укладали саме договір-купівлі продажу, про що домовилися з позивачкою, яка хотіла продати свою квартиру. Просить відмовити в задоволенні позову. Третя особа державний нотаріус-Ломакова М.І. заперечила щодо позовних вимог з підстав вказаних в наданих письмових поясненнях. В судовому засіданні додатково вказала, що при укладанні договору дієздатність позивача була перевірена, її особу було встановлено. Під час укладання угоди між сторонами вона перепитала у позивача, який саме договір вона бажає укласти, на що [PERSON] відповідала, що хоче укласти договір купівлі-продажу квартири. При цьому позивачу було роз`яснено відмінність договору купівлі-продажу від договору довічного утримання. В день підписання договору купівлі-продажу позивач підтвердила свою волю на укладення цього правочину, нотаріус перевірила всі документи в тому числі і паспорт позивача і позивач підписала договір купівлі-продажу квартири. Вказала, що також до підписання договору сторони зверталися до нотаріуса за консультаціями. Свідок [PERSON] (донька позивачки) в судовому засіданні вказала, що доглядала матір періодично оскільки проживає у м. Херсоні. Відповідач це її двоюрідна сестра, яка обіцяла доглядати за позивачкою до її смерті. Пояснила, що позивачка (її мати) повідомила, що переписала квартиру, проте не сказала яким чином. Вважає, що ніякого договору купівлі-продажу не було. Свідок [PERSON] (сестра позивачки) в судовому засіданні вказала, що їй дзвонила позивачка та повідомила, що переписала квартиру на [PERSON] , ніхто не знав, що вона продала квартиру. Свідок [PERSON] (чоловік відповідачки) в судовому засіданні вказав, що позивач пропонувала купити в неї квартиру. Гроші у розмірі 300 000 грн. дружина передала позивачці перед тим як поїхали до нотаріуса. У нотаріуса він підписав заяву що не заперечує щодо набуття дружиною права власності на квартиру. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані суду докази, в межах позовних вимог, на засадах змагальності вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що за договором купівлі - продажу квартири від 27 червня 2022 року позивач [PERSON] передала у власність відповідача [PERSON] квартиру, що за адресою: [ADDRESS] . Згідно п.3 вказаного договору продаж нерухомого майна вчинено за погодженою сторонами ціною 295062 грн., які отримані продавцем від покупця до підписання договору. Згідно абз. 2 п. 3 вказаного договору сторони підтверджують факт повного розрахунку за договором. Продавець стверджує про відсутність до покупця жодних претензій фінансового характеру. Вказаний договір підписаний сторонами в присутності нотаріуса, посвідчений державним нотаріусом Ломаковою М.І., особи сторін встановлено, їх дієздатність та належність [PERSON] відчужуваної квартири перевірено, право власності зареєстровано в реєстрі за № 317. Таким чином, вищевказаним договором підтверджується проведення розрахунку за придбання квартири відповідачем повністю до підписання договору за ціною вказаною в договорі. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди). Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Підставою недійсності правочину, відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5,6 ст. 203 ЦК України. Відповідно до приписів ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Аналіз статті 229 ЦК України дозволяє стверджувати, що під помилкою розуміється неправильне, помилкове, таке, що не відповідає дійсності уявлення особи про природу чи елементи вчинюваного нею правочину. Законодавець надає істотне значення помилці щодо: природи правочину; прав та обов`язків сторін; властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність; властивостей і якостей речі, які значно знижують можливість використання за цільовим призначенням. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним на підставі статті 229 ЦК України повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також те, що вона має істотне значення. У відповідності до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Досліджуючи обставини даної справи суд виходить з того, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження зазначених нею обставин щодо помилки відносно природи правочину, вважаючи що укладає договір довічного утримання, навіть сама позивач в ході розгляду справи спочатку пояснила, що вона не була у нотаріуса та не підписувала будь-яких договорів, в подальшому визнала, що помилилася щодо природи правочину. Поряд з цим варто вказати, що особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку, - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, і що ця помилка дійсно була і має істотне значення. Такими обставинами є: вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати в спірній квартирі після укладення договору дарування. Допитані в судовому засіданні свідки: нотаріус [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що укладались саме договори купівлі-продажу, нотаріус про це пояснювала та роз`яснювала позивачу наслідки таких правочинів та в тому числі роз`яснила відмінність між договором купівлі-продажу квартири та довічного утримання. При цьому з оскаржуваного договору купівлі-продажу квартири слідує, що сторони дійшли згоди щодо всіх його істотних умов. Вказано, що договір купівлі-продажу відповідає дійсним намірам та волі сторін, а наслідки договору їм зрозумілі. Допитані за клопотанням позивача свідки не обізнані про обставини укладення оспорюваного правочину. Зі змісту договору вбачається, що продавець [PERSON] , продає, а покупець купує квартиру [ADDRESS] . Ціна продажу квартири становить 295062 грн., яку встановлено згідно звіту про оцінку майна Приватної фірми «ЮрЕкс», який замовлявся у 2022 році, ідентифікатор за базою ФДМУ: КРИФВН327671. Вказаним договором визначено обов`язки продавця щодо передачі нерухомого майна, зокрема щодо зняття з реєстрації та оплату вартості комунальних послуг за час фактичного користування житлом. При цьому суд зважає на те, що ключі від квартири позивач сама передала відповідачу, про що вказала у судовому засіданні, хоча причину не змогла пояснити. Водночас в абз. 2 п. 4 договору купівлі-продажу вказано, що сторонни домовились про символічну передачу нерухомого майна шляхом прийняття покупцем від продаця ключів від квартири та відповідач на даний час користується цією квартирою. Згідно довідки виданої старостою Гуменницького старостинського округу Житомирського району, Житомирської області Р. Грищенко від 25.05.2023 №96, слідує, що позивач [PERSON] проживає від народження і на час надання довідки за адресою: [ADDRESS] , тобто забезпечена іншим житлом, а квартира в якій вона зареєстрована, яка продана за спірним договором купівлі-продажу не є її єдиним житлом. В даному випадку твердження позивача та її представника фактично зводяться до похилого віку позивачки та недостатньої обізнаності. Водночас досліджуючи матеріали даної справи та обставини, які наводять сторони та докази суд оцінює у їх сукупності у відповідності до ст.ст. 76-81, 89 ЦПК України, щодо їх належності, допустимості, та достовірності, а також їх достатності і взаємозв`язку. В даному випадку пенсійний вік [PERSON] , [INFO] , не є безумовною обставиною та свідченням того, що позивач не розуміла та помилялася щодо природи правочину та їх наслідків. Матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б вказували, що на час укладання договору купівлі-продажу у [PERSON] були наявні певні обмеження, чи її стан здоров`я був таким, що вона у зв`язку з цим потребувала сторонньої допомоги, що унеможливлювало підписання нею договору чи вона не розуміла значення своїх дій. При цьому договір купівлі-продажу квартири від 27.06.2022 підписаний сторонами в присутності нотаріуса, посвідчений державним нотаріусом Ломаковою М.І., особи сторін встановлено, їх дієздатність перевірено, вказано, що договір відповідає дійсним намірам та волі сторін, а наслідки договору їм зрозумілі, він не є фіктивним чи удаваним, що підтверджується особистими підписами сторін (пункт 12 договору купівлі-продажу). Тобто перед підписанням договору купівлі-продажу квартири нотаріусом установлено дійсність намірів кожного з учасників щодо його укладання. Враховуючи встановлені судом обставини, то позивач була обізнана щодо природи оспорюваного правочину, правами та обов`язками сторін, тому суд вважає твердження позивача щодо недійсності договору купівлі-продажу квартири безпідставними, а тому позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed