Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

24.04.2023 року позивач звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою, на обгрунтування якої зазначив, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 24.03.2022 року в адміністративній справі №140/16279/21 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Волинській області щодо ненадання публічної інформації за запитом [PERSON] від 13.10.2021 року та зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Волинській області розглянути запит [PERSON] від 13.10.2021 року про надання публічної інформації щодо наявності на території Луцького району вільних земельних ділянок для садівництва і городництва з місцями їх розташування і направити у встановлений Законом строк. Позивач вважає, що ненадання відповіді на його запит про надання публічної інформації спричинило йому моральну шкоду, яку він оцінює у 50000 грн. та просить суд стягнути з відповідача. Відповідач у письмовому відзиві просить суд відмовити у задоволенні позову. До початку судового засідання позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача подала заяву про розгляд справи у її відсутності, у задоволенні позову просила відмовити. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 24.03.2022 року в адміністративній справі №140/16279/21 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Волинській області щодо ненадання публічної інформації за запитом [PERSON] від 13.10.2021 року; зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Волинській області розглянути запит [PERSON] від 13.10.2021 року про надання публічної інформації щодо наявності на території Луцького району вільних земельних ділянок для садівництва і городництва з місцями їх розташування і направити у встановлений Законом строк. Рішенням суду встановлено, що 13.10.2021 року [PERSON] звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області із запитом від 13.10.2021 про надання публічної інформації щодо наявності на території Луцького району вільних земельних ділянок для садівництва і городництва з місцями їх розташування. Листом від 21 жовтня 2021 року №ПІ-93/0-99/0/63-21 відповідач повідомив, що на даний час Державний земельний кадастр містить лише інформацію про зареєстровані земельні ділянки, відомості про які внесено в базу даних автоматизованої системи Державного земельного кадастру на підставі відповідної документації із землеустрою, яка передбачена\~статтею 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр». З метою надання прозорості земельним відносинам відкрито Публічну карту, яка містить публічну кадастрову інформацію пpo земельні ділянки України. Для загального доступу викладені відомості Державного земельного кадастру, визначені як публічні: місце розташування ділянки, її межі, кадастровий номер, площа, форма власності та цільове призначення. Перегляд вищевказаної інформації доступний на веб-сайті Держгеокадастру. Згідно журналу вихідної кореспонденції, вказаний лист було направлено [PERSON] поштою 03.12.2021 року. Проте, станом на момент звернення до суду із вказаною позовною заявою, позивач відповіді від Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на запит від 13.10.2021 року, не отримав. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.( ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України). Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначав, що внаслідок ненадання відповіді на його запит про надання публічної інформації йому спричинено моральну шкоду, яку він оцінює у 50000 грн. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга\~статті 23 ЦК України). Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя\~статті 23 ЦК України). Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина перша\~статті 1167 ЦК України). Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Тлумачення вказаних норм свідчить, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок, а відповідач доводить відсутність протиправності та вини; завдання моральної шкоди явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи. Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 жовтня 2020 року у справі № 372/2085/16-ц (провадження № 61-18385св19) зазначено, що: «під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти висновку про те, що моральна шкода підлягає відшкодуванню за наявності у діях особи, яка заподіяла таку шкоду складу цивільного правопорушення, елементами якого є заподіяна шкода, встановлення факту протиправної поведінки такої особи, наявності причинного зв`язку між ними та вини заподіювача шкоди». Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, Cabales and Balkandali v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування. В рішенні ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі "Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі", зазначається, що "з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги". Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Так, у даному випадку позивач не довів суду наявність основного елементу цивільного правопорушення (делікту) з боку відповідача, а саме - факт спричинення йому моральної шкоди бездіяльністю відповідача, яка встановлена у судовому порядку. [PERSON] не надано жодних доказів настання, внаслідок протиправних дій відповідача у зв`язку з розглядом його звернення, негативних наслідків немайнового характеру, які б свідчили про його душевні страждання та моральну шкоду. Також, позивач не обґрунтовує, як невчасне отримання такої інформації, могло значно вплинути на його звичний спосіб життя, зокрема, для реалізації якихось особистих прав та законних інтересів, окрім права на доступ до публічної інформації, він бажав отримати цю інформацію, та чому вона була визначальною для нього. Крім того, заявляючи цей позов, позивач не зазначив в чому саме проявилася моральна шкода, зокрема у якій з 4 форм, наведених у ч.2 ст.23 ЦК України, ця шкода мала свій вияв, які душевні переживання в нього були і в чому вони проявилися, як саме це вплинуло на звичний спосіб його життя. Враховуючи зазначене, всупереч вимогам\~ст. 76-81 ЦПК України, позивачем не надано беззаперечних доказів того, що внаслідок винної поведінки відповідача по справі, йому було спричинено моральну шкоду. За таких обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні позовної заяви [PERSON] \~до Головного\~управління Держгеокадастру\~у Волинській\~області про\~відшкодування моральної\~шкодислід відмовити за необгрунтованністю.

Outcome: dismissed