Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-07 00:00:00

Представник позивача звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості з. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 31 жовтня 2020 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» було укладено Договір позики № 1226579, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 9 Договору позики. 11.08.2021 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 11-08/2021, у відповідності до умов якого, ТОВ «Маніфою» передало (відступило) ТОВ «ЄАПБ» права вимоги за плату та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до реєстру боржників від 11.08.2021 року до Договору факторингу № 11-08/2021 від 11.08.2021 року, ТОВ «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за Договором позики № 1226579 в сумі 18582,00 гривень, з яких: 6000 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 9552,00 гривень сума заборгованості за процентами за користування позикою; 3030,00 гривень сума заборгованості за процентами на прострочену позику. Також, 28 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 17144-01/2021, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 7 Кредитного договору. 18.01.2022 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 18012022 у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передало (відступило), а ТОВ «ФК «ЄАПБ», за плату, прийняло права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, серед яких наявне і право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 17144-01/2021 від 28 січня 2021 року в сумі 5827,60 грн., з яких: 1656,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4171,60 грн. - сума заборгованості за відсотками. Крім того, 30 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та [PERSON] , було укладено Договір позики № 0663853701. Договір позики укладено, шляхом підписання Акцепту оферти від 30 січня 2021 року, укладення Договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту 0663853701 від 30 січня 2021р. та отримання кредиту згідно Заявки - анкети та надано згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису позичальника. 22.06.2022 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 22/06-22, у відповідності до умов якого ТОВ «ІНФІНАНС» передала (відступило), а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло за плату, право вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, зокрема й, право грошової вимоги до відповідача по Договору позики № 0663853701 від 30 січня 2021 року в сумі 4073,99 грн., з яких: 3099,99 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 974,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Враховуючи наведене, оскільки [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ»: за Договором позики № 1226579 в розмірі 18582,00 грн.; за кредитним договором № 17144-01/2021 в розмірі 5827,60 грн.; за Договором позики № 0663853701 в розмірі 4073,99 грн., представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» вказану заборгованість, а також понесені судові витрати. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2022 року, ухваленому в порядку заочного розгляду справи, позовні вимоги задоволено та стягнуто Стягнути з [PERSON] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», загальну заборгованість в сумі 28483,59 гривень, що складається із заборгованостей: за Договором позики № 1226579 від 31 жовтня 2020 року в розмірі 18582,00 гривень, з яких: 6000 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 9552,00 гривень сума заборгованості за процентами за користування позикою; 3030,00 гривень сума заборгованості за процентами на прострочену позику; за Договором про надання фінансового кредиту № 17144-01/2021 від 28 січня 2021 року в розмірі 5827,60 гривень, з яких: 1656,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4171,60 грн. - сума заборгованості за відсотками; за Договором надання позики (в тому числі й на умовах фінансового кредиту) № 0663853701 від 30 січня 2021 року в розмірі 4073,99 гривень, з яких: 3099,99 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 974,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, а також судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2481,00 гривень. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2023 року скасовано рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2022 року, ухвалене в порядку заочного розгляду цивільної справи № 202/7461/22 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості, та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 18 квітня 2023 року [PERSON] подала відзив на позовну заяву в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначила, що позивачем не доведено наявності оригіналів кредитних договорів, заборгованість за якою він просить стягнути, а тому не доведено факту укладання кредитних договорів. Також не доведено фактів перерахунку кредитних грошових коштів за даними договорами відповідачу та розміру заборгованості (загального та по її складовим). Також відповідач зазначає, що у даному випадку наявне прострочення кредитора і не доведено набуття прав вимоги. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, натомість в матеріалах справи наявна заява представника позивача [PERSON] про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, клопотань до суду не надала, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши подані стороною документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає що позов підлягає задоволенню з наступник підстав. Згідно зі статтею 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. За змістом ст.\~16\~ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до вимог ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що 31 жовтня 2020 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» було укладено Договір позики № 1226579, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 9 Договору позики. Відповідно до умов даного договору ТОВ «Маніфоу» надав позичальнику суму позики в розмірі 6000 гривень на строк до 30.11.2020 року, зі сплатою процентів за користування позикою. Відповідно до Додаткових угод до договору позики № 1226579 від 31.10.2020 року, № 1 від 01.12.2020 року, № 2 від 01.01.2021 року № 3 від 30.01.2021 року, № 4 від 01.03.2021 року, № 5 від 05.04.2021 року, сторонами погоджено строк позики, останній раз до 05.05.2021 року, а також розмір нарахованих процентів та загальний розмір сплати боргу на відповідний день користування. 11.08.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 11-08/2021, у відповідності до умов якого, ТОВ «Маніфою» передало (відступило) ТОВ «ЄАПБ» права вимоги до боржника [PERSON] за Договором позики № 1226579 від 31.10.2020 року. Відповідно до матеріалів справи, відповідач взяті на себе зобов`язання за Договором позики № 1226579 від 31.10.2020 року належним чином не виконувала, у зв`язку з чим за останньою утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунку наданого повивачем, складає 18582,00 гривень, з яких: 6000 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 9552,00 гривень сума заборгованості за процентами за користування позикою; 3030,00 гривень сума заборгованості за процентами на прострочену позику. 28 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 17144-01/2021, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 7 Кредитного договору. Відповідно до умов даного договору ТОВ «ФК «Інвеструм» надав позичальнику фінансовий кредит в розмірі 2000,00 гривень на строк до 26.02.2021 року, зі сплатою процентів за користування кредитом. Додатковими угодами до Договору про надання фінансового кредиту № 17144-01/2021 від 28.01.2021 року № 2 від 26.02.2021 року, № 2від 31.03.2021 року № 2 від 30.04.2021 року, № 3 від 330.05.2021 року, сторони погодили відстрочити виконання зобов`язання за Договором, останній раз до 05.06.2021 року та визначено, що сума заборгованості клієнта станом на 30.05.2021 року становить 2748,90 гривень, з яких 1656,00 гривень сума кредиту, 1092,90 гривень сума відсотків. Фіксована процентна ставка за день користування кредитом становить 2,20%. 18.01.2022 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 18012022 у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передало (відступило), а ТОВ «ФК «ЄАПБ», прийняло права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 17144-01/2021 від 28.01.2021 року. Відповідно до матеріалів справи, відповідач взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором № 17144-01/2021 від 28.01.2021 року належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 31.08.2022 року, за останньою утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунку наданого повивачем, складає 5827,60 гривень, з яких: 1656,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4171,60 гривень - сума заборгованості за відсотками. 30 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та [PERSON] , було укладено Договір надання позики № 0663853701. Договір позики укладено, шляхом підписання Акцепту оферти від 30 січня 2021 року, укладення Договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту 0663853701 від 30 січня 2021 року. та отримання кредиту згідно Заявки - анкети та надано згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису позичальника. Відповідно до умов Договору, ТОВ «Інфінанс» надав позичальнику суму позики в розмірі 3100 гривень на строк 30 днів, зі сплатою процентів за користування позикою (відсоткова ставка 1,75% за один день користування позикою, за умови належного виконання умов договору; 3,5 % за один день користування кредитом за умов неналежного виконання кредиту). Згідно з Додатковою угодою № 1 від 01.05.2021 року про реструктуризацію заборгованості за договором фінансового кредиту № 0663853701, ТОВ «Інфінанс» і [PERSON] визначити, що станом на 01.05.2021 року загальна заборгованість складає 4073,99 гривень, яку позичальник обов`язується сплатити за відповідним графіком (останній платіж 25.07.2021 року) 22.06.2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 22/06-22, у відповідності до умов якого ТОВ «ІНФІНАНС» передала (відступило), а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло права вимоги до боржника [PERSON] за Договором надання позики (фінансового кредиту) № 0663853701 від 30.01.2021 року. Відповідно до матеріалів справи, відповідач взяті на себе зобов`язання за Договору позики № 0663853701 від 30 січня 2021 року належним чином не виконувала, у зв`язку з чим за останньою утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунку наданого повивачем, складає 4073,99 гривень, з яких 3099,99 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 974,00 гривень - сума заборгованості за відсотками. Як зазначає представник позивача, після отримання права вимоги до відповідача, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій, однак в порушення умов кредитного договору, відповідач не здійснив погашення заборгованості в повному обсязі. Відповідно до\~ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є\~правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має\~право вимагати\~від\~боржника\~виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1\~ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 2\~ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно ч.ч. 1, 2\~ст. 207 цього Кодексу\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо: його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; він підписаний його стороною (сторонами). Електронний правочин в розумінні\~Закону України «Про електронну комерцію»\~- це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Порядок вчинення електронних правочинів на момент виникнення спірних відносин, а саме щодо договору позики № 1226579 від 31 жовтня 2020 року укладеного між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] , кредитного договору № 17144-01/2021 від 28 січня 2021 року укладеного між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] , а також договору позики № 0663853701 від 30 січня 2021 року укладеного між ТОВ «Інфінанс», регламентується\~Законом України «Про електронну комерцію»\~та\~Законом України «Про електронні довірчі послуги». У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з ст.ст.\~5,\~15 Закону України «Про електронні довірчі послуги», Електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, та встановлюють для них систему (способи) захисту. Відповідно до ч. 5\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. З матеріалів справи вбачається, що вчинення відповідачем дій, направлених на укладення: договору позики № 1226579 від 31 жовтня 2020 року, додаткових угод № 1 від 01.12.2020 року, № 2 від 01 січня 2021 року, № 3 від 30.01.2021 року, № 4 від 01.03.2021 року, № 5 від 05.04.2021 року до Договору позики № 1226579 від 31 жовтня 2020 року; кредитного договору № 17144-01/2021 від 28 січня 2021 року, додаткових угод до Договору про надання фінансового кредиту № 17144-01/2021 від 28.01.2021 року № 2 від 26.02.2021 року, № 2від 31.03.2021 року № 2 від 30.04.2021 року, № 3 від 330.05.2021 року; договору позики № 0663853701 від 30 січня 2021 року та додаткової угоди № 1 від 01.05.2021 року про реструктуризацію заборгованості за договором фінансового кредиту № 0663853701, в електронній формі, підтверджується наявністю у вказаних документах електронних підписів позичальника, відтворених шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), що були надіслані на номер мобільного телефону відповідача. Отже, посилання відповідача щодо недоведеності укладання [PERSON] договору позики № 1226579 від 31 жовтня 2020 року, кредитного договору № 17144-01/2021 від 28 січня 2021 року та договору позики № 0663853701 від 30 січня 2021 року, право вимоги за якими перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ», оскільки такі посилання спростовуються наявною у матеріалах справи копій зазначених договорів, форми та зміст яких відповідають вимогам чинного законодавства, зокрема, ЦК України\~в частині вимог до правочину,\~Закону України «Про електронні довірчі послуги»\~в частині використання електронного цифрового підпису (незалежно від варіації\~КЕП або УЕП) та\~Закону України «Про електронну комерцію», в частині окремих вимог до таких договорів. Наведене вказує також на те, що позивач була належним чином проінформована про загальну суму заборгованості та строк її погашення, та надала добровільну згоду на отримання кредитних коштів шляхом підписання договорів,\~чим підтвердила згоду з їх умовами. При цьому, посилання відповідача щодо відсутності доказів фактичного перерахунку коштів за договорами спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, укладеними договорами, листом директора ТОВ «Універсальні платіжні рішення» вих. № 2782_220707162325 від 07.07.2023 року, а також підтверджується неодноразовими зверненням відповідача до позикодавців із заявками на продовження строку дії договорів, з подальшим укладе данням додаткових угод до них. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1\~статті 530 ЦК України\~встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~статті 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно зі\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти\~(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі\~статтею 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Надані позивачем розрахунки заборгованості за кредитним договором та договорами позики, і ході повторного розгляду справи хоч і оспорювались відповідачем, однак останньою не спростовано їх та не надано жодних інших розрахунків. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. У відповідності до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.\~612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами Відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від\~відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із статтями 12, 13\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79\~ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України). Відповідно до ч. 6\~ст. 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд бере до уваги, що відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання і згідно матеріалів справи має загальну заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», яке є правонаступником кредиторів, в загальному розмірі 185599,09 гривень. При цьому, в ході розгляду справи відповідачем не надано доказів на спростування доводів, наведених позивачем та, відповідно, й не спростовано їх. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором позики № 1226579 від 31.10.2020 року в розмірі 18582,00 гривень, за Договором про надання фінансового кредиту № 17144-01/2021 від 28.01.2021 року в розмірі 5827,60 гривень, та за Договором надання позики № 0663853701 в розмірі 4073,99 гривень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У відповідності до вимог статті до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача, пропорційно задоволеним вимогам підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

Outcome: approved