Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-05 00:00:00

16.12.2015 позивач звернувся до суду з позовом до Нагачівської сільської ради Яворівського району Львівської області про визнання заповіту недійсним у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог (заява від 25.01.2022), просив визнати недійсним заповіт від 26.12.2013, посвідчений секретарем виконкому Нагачівської сільської ради Яворівського району Львівської області та зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій Нагачівської сільської ради за 2013 рік №107. В позовній заяві зазначає, що [INFO] померла його мати - [PERSON] . На випадок своєї смерті вона склала заповіт в його користь, який посвідчила 16.12.2003 у виконкомі Нагачівської сільської ради, Яворівського району, Львівської області. Після смерті мами у встановлений шестимісячний строк [PERSON] звернувся до\~нотаріуса із\~заявою про\~прийняття спадщини.\~Від\~нотаріуса останній\~довідався про наявність другого заповіту від 26.12.2013, який було посвідчено секретарем Нагачівської сільської ради, у відповідності до якого визначено двох спадкоємців - [PERSON] , якому мама заповіла земельні частки паї у с.Липино та позивача, якому згідно цього другого заповіту мама заповіла житловий будинок з господарським спорудами і присадибною ділянкою, що розташовані по [ADDRESS] . Зі змістом другого заповіту [PERSON] не згоден і вважає, що його складено з порушеннями норм діючого законодавства та він не відповідає істинній волі спадкодавця, оскільки [PERSON] 21.04.2011 була госпіталізована з приводу гострого розладу мозкового кровообігу по ішемічному типу в басейні СМГ (20.04.2011р.), повторний (2) розлад мозкового кровообігу по ішемічному типу в лівій СМГ (03.05.2011р.) на ґрунті виду склерозу мегамінливої аритмії в вигляді лівобічного гемігосклерозу правобічної гіпесензії руки, та відповідно, після проходження інтенсивного стаціонарного лікування вона за станом свого здоров`я не могла виконувати навіть елементарних функцій і потребувала стороннього догляду. Ухвалою судді Швед Н.П. від 16.12.2015 відкрито позовне провадження в цивільній справі та призначено судове засідання. 26.02.2016 відповідач [PERSON] подав письмові пояснення, згідно яких зазначає, що мати написала на позивача перший заповіт з умовою, що він буде доглядати її до смерті. Однак вона проживала у сестри з травня 2011 року по травень 2015 року у с.Ковалі, оскільки брат категорично відмовився забрати її додому після лікування. За час перебування матері у сестри її здоров`я покращилось, вона багато читала, розповідала історії, любила співати. 16.12.2013 мати будучи при здоровому глузді і світлій пам`яті, усвідомлюючи свої дії самостійно заявила про готовність підписати заповіт, один примірник якого був переданий секретарем в Нагачівську сільську раду, інший залишився у [PERSON] . Виходячи з наведеного, відповідач просив позовну заяву залишити без задоволення. 12.03.2016 у відповідь на запит Яворівського районного суду Львівської області Яворівською державною нотаріальною конторою на адресу суду скеровано копію спадкової справи 220/2015 [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 18.04.2016 задоволено заяву відповідача про забезпечення позову, заборонено позивачу [PERSON] вчиняти будь-які дії на земельних ділянках, які розташовані в селі Липино Яворівського району Львівської області, кадастрові номери: 4625886000:03:000:0010, площею 1,8920 га (державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №320929 від 22.12.2011) та 4625886000:03:000:0011, площею 0,6030 га (державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №320933 від 22.12.2011). 13.06.2017 за клопотанням представника позивача [PERSON] Яворівським районним судом Львівської області витребувано у Шевченківськму відділі ДРАЦС РС Львівського МУЮ копію актового запису про смерть відповідача [PERSON] , який помер [INFO] , витребуваний документ надійшов до суду 06.07.2017 Окрім цього, 09.01.2018 у відповідь на запит суду Третьою Львівською державною нотаріальною конторою скеровано копію матеріалів спадкової справи № 267/2017, яка заведена 04.05.2017 після смерті [PERSON] , за якими 29.08.2017 свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті відповідача, державним нотаріусом видано на ім`я [PERSON] , [PERSON] 28.02.2019 у зв`язку із закінченням судді Яворівського районного суду Львівської області Швед Н.П. повноважень першого періоду призначення на посаду судді, на підставі розпорядження керівника апарату №244 від 28.02.2019 справу повторно розподілено між суддями і відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями\~ було передано судді Кондратьєвій Н.А., яка ухвалою від 15.03.2019 прийняла справу до свого провадження та призначила підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 17.09.2019, яка постановлена без виходу до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника позивача [PERSON] та залучено до участі у справі правонаступників відповідача [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 26.06.2020 витребувано оригінальний примірник заповіту [PERSON] від 16.12.2003, оригінальний примірник заповіту [PERSON] від 26.12.2013 та оригінали Реєстрів для реєстрації заповітів Нагачівської сільської ради за 2003 рік, 2013 рік та інші документи, на яких міститься особистий підпис [PERSON] 14.09.2020 ухвалою Яворівського районного суду Львівської області призначено у справі судову посмертну почеркознавчу експертизу рукописного запису та підпису заповіту [PERSON] від 26.12.2013. На час проведення експертизи провадження по справі зупинено. 04.12.2020 до суду надійшов висновок експерта за результатами проведення слово-почеркознавчої експертизи Львівського наукового-дослідного інституту судових експертиз від 30.11.2020 № 6354. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 07.12.2020 поновлено провадження у справі. 27.01.2021 ухвалою Яворівського районного суду Львівської області задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - замінено у справі відповідача Нагачівську сільську раду Яворівського району Львівської області на правонаступника Яворівську міську раду Львівської області. Ухвалою суду\~від 23.04.2021\~відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідачів [PERSON] про призначення повторної почеркознавчої експертизи, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.\~\~\~\~\~ Через припинення судді Кондратьєвої Н.А. здійснення повноважень судді по відправленню правосуддя у зв`язку із закінченням п`ятирічного строку призначення на посаду судді, відповідно до розпорядження керівника апарату №311 від 29.10.2021 справу повторно розподілено між суддями і відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу її передано на розгляд судді Колтуну Ю.М. 10.12.2021 суддею Яворівського районного суду Львівської області Колтуном Ю.М. винесено ухвалу про прийняття даної справи до свого провадження та проведення судового розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 13.10.2022 закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідачі [PERSON] \~та [PERSON] \~в судове\~засідання не\~з`явилися,\~про розгляд\~справи повідомлялися\~належним чином,\~їх представник\~адвокат Станько\~Т.Р. у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав їх необґрунтованості. Представник відповідача Яворівської міської ради Львівської області Кудрявцев О.О. поклався на розсуд суду щодо розгляду позовних вимог. Представник третьої особи - Яворівська державна нотаріальна контора в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Подав до суду повідомлення про розгляд справи без його участі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , про що 01.06.2015 виконавчим комітетом Нагачівської сільської ради Яворівського району Львівської області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №25. Згідно з копії довідки складеної виконавчим комітетом Нагачівської сільської ради від 10.11.2015 [PERSON] до дня смерті була зареєстрована в будинку [ADDRESS] . Відповідно до положень статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За правилами ч.1,2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Статтею 1270 ЦК України встановлений шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 27.12.1960 Нагачівською сільською радою Яворівського району Львівської області, актовий запис №122. Також [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 29.06.1950 в с.Семирівка Яворівського району, актовий запис №1. 10.11.2015 позивач [PERSON] звернувся до Яворівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті матері [PERSON] . Поряд з цим, [PERSON] звернувся до Яворівської державної нотаріальної контори 12.11.2015 із заявою про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті матері [PERSON] . Як убачається із копії Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ЯМ №320933 , виданого 15.03.2012, земельна ділянка, площею 0,6030га, яка розташована в с.Липино Яворівського району Львівської області, з кадастровим номером 4625886000:03:000:0011 належить [PERSON] . Також згідно копії Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ЯМ №320929, виданого 15.03.2012, земельна ділянка, площею 1,8920га, яка розташована в с.Липино Яворівського району Львівської області, з кадастровим номером 4625886000:03:000:0010 належить [PERSON] . Суд встановив, що [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 02.02.2017 Шевченківським районним у місті Львові відділом ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області. [PERSON] є батьком відповідача [PERSON] , який народився [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] , виданим у Палаці Урочистих подій м.Львова 11.04.1975, актовий запис № 2431. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 17.08.1974 у с.Нагачів Яворівського району Львівськї області (актовий запис 19), відповідач [PERSON] перебувала у шлюбі з померлим [PERSON] . Згідно копії свідоцтв про право на спадщину за законом від 29.08.2017 посвідчених державним нотаріусом Третьої львівської державної нотаріальної контори спадкоємцями майна Ховряка М.М. є відповідачі [PERSON] та [PERSON] . За правилами ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Стаття 1233 ЦК України визначає заповіт як особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Як\~передбачено ст.1234\~ЦК України,\~ право\~на заповіт\~має фізична\~особа з\~повною цивільною\~дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Відповідно до ст. 1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов`язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Загальні вимоги до форми заповіту визначені ст.1247 ЦК України, а саме: заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення; заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу; заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до вимог статті 1248 ЦК України, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253\~цього Кодексу). Згідно з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) №42061047 від 10.11.2015 [PERSON] складено два заповіти, чинні на момент смерті: - заповіт укладений 16.12.2003 , посвідчений Нагачівською сільською радою Яворівського району Львівської області, номер в реєстрі нотаріальних дій 94 (номер в спадковому реєстрі 55568228); - заповіт від 30.12.2013, посвідчений Нагачівською сільською радою Яворівського району Львівської області, номер в реєстрі нотаріальних дій 107 (номер в спадковому реєстрі 55573422). Звертаючись до суду позивач [PERSON] просив визнати недійсним заповіт [PERSON] від 30.12.2013, посвідчений Нагачівською сільською радою Яворівського району Львівської області, номер в реєстрі нотаріальних дій 107, з тих підстав, що на момент складення заповіту померла за станом свого здоров`я не могла виконувати навіть елементарних функцій і потребувала стороннього догляду, оскільки 21.04.2011 була госпіталізована з приводу гострого розладу мозкового кровообігу по ішемічному типу в басейні СМГ (20.04.2011р.), повторний (2) розлад мозкового кровообігу по ішемічному типу в лівій СМГ (03.05.2011р.) на ґрунті виду склерозу мегамінливої аритмії в вигляді лівобічного гемігосклерозу правобічної гіпесензії руки (копія виписки із медичної картки стаціонарного хворого [PERSON] № 1346 Яворівської ЦРЛ). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відтак, позивач вважає, що заповіт не відповідає істинній волі спадкодавця, що у свою чергу свідчить про його недійсність відповідно до вимог ч.2 ст.1257 ЦК України. Внаслідок складання такого заповіту позивач позбавлений права на спадкування після смерті матері земельних ділянок у с.Липино Яворівського району Львівської області. Так, згідно з матеріалів спадкової справи 220/2015 26.12.2013 [PERSON] склала заповіт, за яким на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: земельну частку пай, кадастровий номер земельної ділянки 4625886000:03:000:0010, площею 1,8920 га, що посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 320929 від 22.12.2011 та земельну частку пай, кадастровий номер земельної ділянки 4625886000:03:000:0011, площею 0,6030 га, що посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 320933 від 22.12.2011, що розташовані в селі Липино Яворівського району Львівської області спадкодавець заповіла [PERSON] . А житловий будинок з господарськими спорудами і присадибною ділянкою, що розташовані по [ADDRESS] вона заповіла [PERSON] [PERSON] своїм підписом ствердила, що заповіт нею прочитаний вголос та власноручно підписаний і відповідає її волі. За правилами\~ст.\~1257\~ЦК України,\~заповіт,\~складений особою,\~яка не\~мала на\~це права,\~а також\~заповіт,\~складений з\~порушенням вимог\~щодо його\~форми та\~посвідчення,\~є нікчемним.\~ За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого\~розпорядження,\~що міститься\~у заповіті,\~не має\~наслідком недійсності\~іншої його\~частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Так, за клопотанням сторони позивача була призначена та в подальшому проведена судова почеркознавча експертиза. Відповідно до висновку експерта Львівського наукового-дослідного інституту судових експертиз від 30.11.2020 № 6354 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи встановлено, що рукописні записи: «Цей заповіт мною прочитаний вголос і власноручно підписаний і відповідає моїй волі [PERSON] [PERSON] » та «Цей заповіт мною прочитано вголос власноручно підписано і відповідає моїй волі [PERSON] [PERSON] », розташовані на обох примірниках заповіту, укладеного від імені [PERSON] , 26 грудня 2013, посвідченого секретарем виконкому Нагачівської сільської ради Яворівського району Львівської області та зареєстрованого в реєстрі за № 107 та підпис від імені [PERSON] , розташований у графі: «Підписи осіб (їх представників), які звернулися за вчиненням нотаріальної дії», навпроти № н/д 107 за 2013р. в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій Нагачівської сільської ради, виконані не [PERSON] , а іншою собою під впливом «штучних збиваючих» факторів. Зміст частини першої статті 1257 ЦК України у смисловому зв`язку з іншими нормами дає підстави вважати, що порушеннями вимог до форми і посвідчення заповіту є лише ті, які прямо зазначені у главі 85 ЦК України, зокрема у статтях 1247-1249, 1253 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2019 року у справі № 759/2328/16-ц (провадження № 61-5800зпв18) зроблено висновок, що нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою текстуальної недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. З позицій юридичної техніки така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах нікчемний, є недійсним. Згідно з частиною другою статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами. Відповідно до частини першої статті 218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. У частинах першій і другій статті 547 ЦК України передбачено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Тобто, правовим наслідком недодержанням письмової форми правочину про забезпечення виконання зобов`язання є його нікчемність. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем (абзац перший частини другої статті 1247 ЦК України). У частині першій статті 1257 ЦК України передбачено, що заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми, є нікчемним. Таким чином, непідписання заповіту заповідачем свідчить, що заповіт складено з порушенням вимог щодо його форми, та, відповідно до частини першої статті 1257 ЦК України, це має наслідком його нікчемність. За таких обставин, оскільки підпис від імені [PERSON] в оригіналі заповіту від 26.12.2013 виконаний іншою особою, вказаний заповіт є нікчемним на підставі частини першої статті 1257 ЦК України. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною другою статті 16 ЦК України. Ефективність захисту цивільного права залежить від характеру вимоги, що висувається до порушника, та характеру правовідносин, які існують між позивачем та відповідачем. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права. Якщо право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, а той, який обрав позивач, може бути використаний для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких позивач звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним і відмовляє у позові. Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 331/6927/16-ц, (провадження № 14-651цс18). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18) викладено висновок, що визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) зазначено, що цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України). Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. З таких же висновків виходив Верховний Суд у постановах від 12.03.2020 у справі №716/1051/17 (провадження № 61-40992св18), від 07 квітня 2021 року у справі № 665/103/18 (№ 61-21199св19), від 13 вересня 2021 року у справі № 146/898/20 (провадження № 61-10983св21). Згідно із ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до статей 215, 216 ЦК України, суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Частиною другою статті 215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Таким чином оспорюваний правочин є недійсним в силу визнання його судом, а нікчемний - в силу припису закону. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Таким чином, суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. З огляду на викладене, позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсним заповіту від 26.12.2013, посвідченого секретарем виконкому Нагачівської сільської ради Яворівського району Львівської області та зареєстрованого в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій Нагачівської сільської ради за 2013 рік №107, не можуть бути задоволенні, оскільки позивач обрав неналежний та неефективний спосіб захисту, застосування якого не призводить до реального поновлення його порушених прав, а тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір та інші понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справи, слід покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed