Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

ПрАТ «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» в червні 2023 року звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 19.11.2018 між ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №458/18, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб «CITROEN C4», д.н.з. [NUMBER] . 07.09.2019 о 12 год. 18 хв. водій [PERSON] , в м. Вінниця по вулиці Брацлавська, 1, керуючи автомобілем марки «БОГДАН А09201» д.н.з. [NUMBER] , не дотримався безпечної дистанції, а також був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не відповідно відреагував на її зміну в результаті чого відбулось зіткнення з автомобілем «CITROEN C4», д.н.з. [NUMBER] , що призвело до ДТП та механічних пошкоджень автомобілів. Внаслідок вказаної ДТП застрахованому у позивача транспортному засобу «CITROEN C4», д.н.з. [NUMBER] , були спричинені механічні пошкодження, а його власнику завданий матеріальний збиток у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, який відповідно до ремонтної калькуляції №ТД СІ-0902 від 17.10.2019 склав 77 654,03. грн. Відповідно до постанови Вінницького міського суду Вінницької області №\~127/25057/19 від 18.09.2019 винним у вчиненні ДТП визнано [PERSON] . Страхувальник звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку, та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу. Розмір страхового відшкодування відповідно до страхового акту №006.01453519-1 від 18.10.2019 склав 73\~654,03 гривень, які позивачем було сплачено за відновлюваний ремонт пошкодженого транспортного засобу на СТО згідно платіжного доручення №66947076 від 22.11.2019. До АТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» перейшло право вимоги на отримання від винної особи [PERSON] компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля «CITROEN C4», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] внаслідок ДТП. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «БОГДАН А09201» д.н.з. [NUMBER] , на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно полісу №АО/003262027, яким встановлено ліміт відповідальності за шкоду майну в розмірі 100\~000 грн., франшиза 2\~000 грн. Позивач звернувся до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» з заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу. В свою чергу ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було здійснено на користь позивача виплату страхового відшкодування в розмірі 53\~977,74 гривень. ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» при обрахунку цієї суми було застосовано коефіцієнт зносу автомобіля 0,459. Невідшкодована позивачу сума збитків становить 19\~676,29 гривень, які позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.06.2023 було відкрите спрощене позовне провадження у справі з повідомлення (викликом) осіб, надано сторонам строк для подання до суду заяв по суті спору, відповідачу відзиву. 21.09.2023 до суду від представника відповідача адвоката Грицуляка Т.П. надійшли письмові пояснення на позовну заяву, в якому представник просив суд застосувати строки позовної давності згідно ст. 257 ЦК України та відмовити в задоволенні позову з цих підстав. Крім того, зазначив, що вимоги про стягнення з [PERSON] на користь позивача невідшкодованої суми збитків є безпідставними, помилковими, та не підтверджуються жодними допустимими доказами в справі. Відповідно до ст.. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Тобто у випадку завдання шкоди внаслідок ДТП, винна в даній пригоді особа (або власник транспортного засобу) відшкодовує виключно завдану шкоду (матеріальну та/або моральну). Термін «вартість відновлювального ремонту транспортного засобу:» не є тотожною із «завданою матеріальною шкодою внаслідок ДТП». Звертає увагу, що позивачем до позовної заяви надано докази, які в повному обсязі не можуть підтвердити та чітко встановити розмір завданої шкоди потерпілому. З огляду на викладене просить суд в задоволені позову ПрАТ «АТ «СК «Арсенал страхування» до [PERSON] про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити. В судове засідання представник позивача не з`явився, але в прохальній частині позовної заяви просив справу розглядати за його відсутності, позов про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підтримав в повному обсязі, просив його задоволити. Представник відповідач в судовому засіданні підтримав викладену свою позицію щодо позову у письмових поясненнях та просив суд в задоволені позову ПрАТ «АТ «СК «Арсенал страхування» до [PERSON] про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та правовідносини, які ґрунтуються на нормах ЦК України щодо відшкодування шкоди та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Судом встановлено, що 19.11.2018 між ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №458/18, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб «CITROEN C4», д.н.з. [NUMBER] . (а.с. 7-12). 07.09.2019 о 12 год. 18 хв. водій [PERSON] в м. Вінниця по вулиці Брацлавська, 1, керуючи автомобілем марки «БОГДАН А09201», д.н.з. [NUMBER] , не дотримався безпечної дистанції, а також був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не відповідно відреагував на її зміну в результаті чого відбулось зіткнення з автомобілем «CITROEN C4», д.н.з. [NUMBER] , що призвело до ДТП та механічних пошкоджень автомобілів. Внаслідок вказаної ДТП застрахованому у позивача транспортному засобу «CITROEN C4», д.н.з. [NUMBER] , були спричинені механічні пошкодження. Відповідно до постанови Вінницького міського суду Вінницької області №\~127/25057/19 від 18.09.2019 винним у вчиненні ДТП визнано [PERSON] (а.с. 16). [PERSON] звернувся до позивача ПрАТ «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» із заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування (а.с. 13). 09.09.20199 представником ПрАТ «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» за участі [PERSON] та представником ТОВ «ТД Автоцентр Поділля» Пилипчак І.В. проведено огляд автомобіля «CITROEN C4», д.н.з. [NUMBER] , та складено акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість), в якому зазначено механічні пошкодження транспортного засобу.(а.с.14-15). ТОВ «ТД Автоцентр Поділля» 17.10.2019 року виставив [PERSON] рахунок №ТД СІ-0902 за ремонт «CITROEN C4», д.н.з. [NUMBER] , та запчастини (матеріали) на суму 77\~654,03 гривень (а.с.17). Згідно розрахунку страхового відшкодування від 17.10.2019 №006.01453519 та страхового акту ПрАТ «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» від 18.10.2019 №006.01453519-1 сума відшкодування за договором №458/18-Тз/В від 19.11.2018 та становить 73\~654,03 гривень (а.с. 18-19). 22.11.2019 ПрАТ «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» перерахувало ТОВ «ТД Автоцентр Поділля» 73\~654,03 гривень в якості страхового відшкодування за вказаним актом, що підтверджується копією платіжного доручення №66947076 (а.с. 20). Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»(Поліс №АО/003262027), яким встановлено ліміт відповідальності за шкоду майну в розмірі 100\~000 грн., франшиза 2\~000 грн. (а.с. 22) Позивач звернувся до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу. В свою чергу ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було здійснено на користь позивача виплату страхового відшкодування в розмірі 53\~977,74 гривень. ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» при обрахунку цієї суми було застосовано коефіцієнт зносу автомобіля 0,459, що підтверджується розрахунком коефіцієнту фізичного зносу КТЗ (Ез) -«CITROEN C4», д.н.з. [NUMBER] від 20.03.2020 та платіжним дорученням № ЗР031709 від 25.03.2020 (а.с. 23-24). Згідно зі ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №3-303гс15. Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою позивачем на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц. З урахуванням наведеного, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» виплативши страхове відшкодування страхувальнику за договором страхування, в силу приписів ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" набуло права вимоги до відповідача. Судом встановлено та сторонами заперечується, що діями відповідача спричинено шкоду потерпілому у ДТП. Згідно зі ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Як зазначалося вище цивільно-правова відповідальність [PERSON] внаслідок експлуатації автомобіля марки відповідача на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (Поліс №АО/003262027). За приписами п.п. 1.1, 1.4 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхувальниками є юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу, а особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Спеціальні норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Статтею 29 вказаного Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика (винної особи), у межах, встановлених цим Законом, та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. При цьому, як передбачено в п. 1.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092 (далі Методика), методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин (п. 1.3. Методики). Відновлювальний ремонт (або ремонт) це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики). Відповідно до вимог пункту 8.2 Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою: Сврз = С р + С м + С с Х (1- Е З), де: С р - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн; С м - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн; С с - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн; Е З - коефіцієнт фізичного зносу. Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (ПрАТ "УСК «Княжа ВієннаІншуранс Груп") відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2017 у справах №№ 910/3650/16, 910/32969/15 та у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 910/3867/16, від 01.02.2018 у справі №910/22886/16. Відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, збільшення від нуля до одиниці коефіцієнту зносу деталей автомобіля впливає на зменшення вартості його відновлювального ремонту, та при наявності коефіцієнту зносу деталей автомобіля при встановлення вартості його відновлювального ремонту застосування такого коефіцієнту є обов`язковим. Відповідно до п.7.38 Методики, значення Ез (коефіцієнту фізичного зносу) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ (колісних транспортних засобів). ПрАТ "УСК «Княжа ВієннаІншуранс Груп" при визначенні суми страхового відшкодування було застосовано коефіцієнт фізичного зносу (0,459) на складові, які підлягають заміні, що відповідає п. 7.38 - п.7.41 Методики, оскільки на момент ДТП пошкоджений автомобіль не перебував в експлуатації більше 7 років (рік випуску 2016). Як вбачається з матеріалів справи, ПрАТ "УСК «Княжа ВієннаІншуранс Груп", в якості відшкодування позивачу страхової виплати потерпілому, сплатила 53\~977,74 гривень. Позивач, звертаючись до суду з позовом, просить стягнути з відповідача на свою користь 19\~676,29 гривень, що становить різницю між розміром виплаченого на рахунок виконавця ремонтних робіт з відновлення автомобіля потерпілого [PERSON] страхового відшкодування в сумі 73\~654,03 гривень та розміром страхового відшкодування, виплаченого ПрАТ "УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп" позивачу в сумі 53\~977,74 гривень. З викладеного вбачається, що складовим елементом суми, заявленої позивачем до стягнення 19\~676,29 гривень (вартість матеріалів та робіт), які підлягали відшкодуванню позивачу ПрАТ "УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп". Завдана матеріальна шкода має підтверджуватись належними та допустимими доказами, наприклад висновком товарознавчої експертизи або товарознавчого дослідження, яке проводиться із повідомлення обох учасників дорожньо-транспортної пригоди (власників транспортних засобів). Позивачем до\~позовної заяви\~не додано\~жодного допустимого доказу про розмір матеріальної шкоди завданої власнику застрахованого у позивача автомобіля «CITROEN C4», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] внаслідок ДТП, що мала місце 07.09.2019. Посилання позивача на рахунок на оплату МТД СІ-0902 від 17.10.2019 року є безпідставним, оскільки даний документ підтверджу лише вартість ремонту автомобіля «CITROEN C4», д.н.з. [NUMBER] , і жодним чином не підтверджує розмір матеріальної шкоди завданої власнику внаслідок ДТП за участю [PERSON] , та суперечить іншому доказу в справі, а саме акту огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 09.09.2019, який було підписано власником автомобіля «CITROEN C4», д.н.з. [NUMBER] , представником позивача [PERSON] та представником ТОВ «ТД Автоцентр Поділля» Пилипчак І.В., без погодження із відповідачем. Разом із тим рахунок на оплату №ТД СІ-0902 від 17.10.2019, містить інші ремонтні роботи та деталі, які не були зазначені в Акті огляду т/з, та не були пошкоджені внаслідок ДТП за участю відповідача. Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до платіжного доручення № ЗР031709 від 25.03.2020, яке міститься в матеріалах справи, згідно якого ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», як страховик [PERSON] , згідно страхового акту №200000274378 від 20.03.2020 виплатило позивачу ПрАТ «АТ «СК «Арсенал страхування» 53 977,74 гривні на відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП, що мала місце 07.09.2019 за участю відповідача, тобто в повному обсязі з урахування коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу «CITROEN C4», д.н.з. [NUMBER] . В свою чергу, як встановлено судом, позивачем в підтвердження завданої матеріальної шкоди, окрім наданого рахунку ТОВ «ТД Автоцентр Поділля» від 17.10.2019 року №ТД СІ-0902, який було виставлено [PERSON] за ремонт «CITROEN C4», д.н.з. [NUMBER] , та запчастини (матеріали) на суму 77\~654,03 гривень, жодного належного та допустимого доказу суду не надано, а саме в матеріалах справи відсутні будь-які експертні висновки, які б встановлювали та визначали ступінь та реальний розмір завданої матеріальної шкоди в наслідок ДТП, та відповідно проведенні їм розрахунки завданої шкоди. Як роз`яснено у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. 3 огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Таким чином, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем суми заборгованості, яку ним заявлено при зверненні до суду із даними позовними вимогами до [PERSON] повністю безпідставними. Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як вказувалося, якщо обов`язок довести наявність чи відсутність вини хоча і покладається у даній категорії справ на відповідачів відповідно до положень ч. 2\~ст. 1166 ЦК України, натомість не виключає обов`язку позивачів довести ті обставини, на які здійснено посилання як на підставу позову. вання не може ґрунтуватися на припущеннях. За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Проте суду не надано будь-яких належних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог. Також слід зазначити, що згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права. Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає. Таким чином, з огляду на викладене, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу, наданого позивачем, представником відповідача, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ПрАТ «АТ «СК «Арсенал страхування» до [PERSON] про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволенню не підлягає, оскільки є безпідставним та необґрунтованим. Щодо заявленого клопотання представника позивача [PERSON] про застосування строку позовної давності згідно ст. 257 ЦК України та відмовити в задоволенні позову з цих підстав, суд звертає увагу, що позовна давність може застосовуватися виключно, якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими та доведеними, тобто застосування положень про позовну давність та відмова в позові з цієї підстави здійснюється в разі, коли суд попередньо встановив наявність порушеного права, на захист якого подано позов, та обґрунтованість і доведеність позовних вимог».(постанова ВП ВС від 04.12.2018 по справі №\~910/18560/16\~(12-143гс18). Загальні положення застосування позовної давності також викладені у наступних постановах: № 522/1029/18 (14-270цс19); №\~522/2110/15-ц (14-247 цс 18)/п. 61; №\~522/2201/15-ц\~(14-179 цс 18)/п.61/; №522/2202/15-ц\~ (14-132цс18)/п. 61/; №\~372/1036/15-ц (14-252цс18); №\~904/10956/16\~(12-90гс19);\~№\~183/1617/16\~(14-208 цс 18) /п.п. 73/; №\~911/1437/17 (12-226гс18) /п. 76. Виходячи з вимог ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. А отже, відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права не потребує зазначення у рішенні суду висновку щодо вирішення питання спливу позовної давності як додаткової підстави для відмови в задоволенні позову. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 2 ч. 2\~ст.\~141\~ЦПК України в разі відмови в позові інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: dismissed