Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

адвокат Галушка В.В., діючи в інтересах [PERSON] на підставі ордеру серії ВС №1211126 від 27 червня 2023 року, звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису, вчиненого 13 січня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем, за реєстровим номером 1624, за яким на загальну суму 5178,85 грн. боржником є [PERSON] , а стягувачем - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансово-правова група Лекс», таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивує тим, що між ПАТ «Банк Михайлівський» і [PERSON] у простій письмовій формі було оформлено договір від 23 листопада 2015 року № 200388806. 13 січня 2022 року нотаріусом Золотих О.О. на вказаному договорі було вчинено виконавчий напис. З 31 січня 2022 року виконавчий напис №1624 перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Онишкевича Р.І. в межах виконавчого провадження ВП № [NUMBER]. 30 травня 2023 року приватним виконавцем в межах виконавчого провадження винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, відповідно до якої звернено стягнення на доходи [PERSON] , яка отримує дохід у ПП «СОЛОМІЯ-СЕРВІС». Вважає, що виконавчий напис №1624 необхідно визнати в судовому порядку таким, що не підлягає виконанню, з огляду на те, що постановою від 22 лютого 2017 року Київського апеляційного суду у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою від 1 листопада 2017 року Вищого адміністративного суду України, визнано частково незаконною та нечинною постанову від 26 листопада 2014 року №662 Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в частині зокрема доповнення переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Вказує, що оскільки виконавчий напис було вчинено нотаріусом після набрання законної сили вказаною вище постановою суду, то нотаріус мав керуватися пп. «а», б п. 1 Переліку №1172, за якими для вчинення виконавчого напису мав отримати від стягувача такі документи як: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Натомість товариством було надано нотаріусу Золотих О.О. для вчинення виконавчого напису №1624 оригінал не нотаріально посвідченого договору, а просту письмову форму, тому у суду наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення такого щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Звертає увагу на правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі №645/1979/15-ц, та вказує, що оскільки нотаріус при вчиненні виконавчого напису керувався фактично п. 2 Переліку №1172, у редакції Постанови КМУ №662, яка є нечинною, а відтак вчинив цей виконавчий напис не на нотаріально посвідченому договорі (договорах), то з урахуванням висновків Верховного Суду, оспорюваний виконавчий напис необхідно у судовому порядку визнати таким, що не підлягає виконанню. Окрім того щодо судових витрат, які [PERSON] очікує понести у зв`язку із розглядом справи, вказує, що такі складається з витрат на сплату витрат на професійну правничу допомогу адвоката Галушки В.В. на підставі договору № 23/06/23/1 з урахуванням додатку до такого від 26 червня 2023 року, що становить суму в розмірі 10000 грн. і сплачується двома рівними частинами по 5000 грн., а також витрат на оплату поштових послуг. При цьому в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України заявив про те, що докази розмірі витрат, які сторона позивача сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, будуть подані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Матеріали позову надійшли до Личаківського районного суду м. Львова через систему «Електронний суд» 27 червня 2023 року, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду таких було визначено суддю Стрепка Н.Л. Також разом з позовом на адресу суду надійшло клопотання представника позивача Галушки В.В. про витребування доказів. Окрім того разом з позовом до суду надійшла заява представника позивача Галушки В.В. про забезпечення позову у даній справі. Ухвалою суду від 28 червня 2023 року клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Галушки В.В. про витребування доказів повернуто заявнику; позовну заяву залишено без руху та повідомлено [PERSON] про необхідність виправити недоліки позовної заяви, а саме: представити суду документи, що підтверджують сплату судового збору відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» або вказати підстави звільнення від сплати судового збору, або підстави для відстрочення сплати судового збору, з представленням доказів такого звільнення або відстрочення; надати суду докази того, що укладений позивачем з ПАТ «Банк Михайлівський» договір №200388806 від 23 листопада 2015 року є споживчим кредитом; додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи листом з описом вкладення копій поданих до суду документів. Також ухвалою суду від 28 червня 2023 року заяву Галушки В.В. про забезпечення позову повернуто заявнику. 11 липня 2023 року до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява представника позивача Галушки В.В. від 10 липня 2023 року на виконання вимог вказаної вище ухвали. Ухвалою суду від 12 липня 2023 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, задоволено клопотання представника позивача та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в ній матеріалами. Копію вказаної вище ухвали, а також копію позовної заяви з додатками 12 липня 2023 року було скеровано сторонам для відома. Позивачем отримано копію ухвали того ж дня на електронну адресу, вказану в позовній заяві. Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення, що надійшло до суду, зазначене поштове відправлення було отримано третьою особою приватним виконавцем Онишкевичем Р.І. 17 липня 2023 року, а від відповідача та іншої третьої особи такі повернулись до суду без вручення у зв`язку з відсутністю адресатів за вказаними адресами. 18 липня 2023 року на адресу суду надійшла заява представника ТОВ «ЕПРО СКУЛ» - директора Растівського Є.В. про залучення даного товариства до участі у справі №463/5081/23 як правонаступника відповідача ТОВ «Фінансово-правова група Лекс». Ухвалою суду від 1 серпня 2023 року вказану вище заяву задоволено частково та залучено ТОВ «ЕПРО СКУЛ» до участі у справі як співвідповідача. Даною ухвалою судом було визначено залученому співвідповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копію вказаної ухвали сторонам у справі разом з повідомленням про можливість ознайомитися з матеріалами позову, зокрема сканованими копіями позовної заяви з додатками, через систему «Електронний суд», того ж дня - 1 серпня 2023 року було скеровано сторонам для відома. Позивачем копію ухвали було отримано 1 серпня 2023 року на електронну адресу, а також 10 серпня 2023 року засобами поштового зв`язку. Відповідно до рекомендованих повідомлень про вручення, що повернулись до суду, 8 серпня 2023 року зазначене поштове відправлення було отримано третьою особою приватним виконавцем Онишкевичем Р.І., а від відповідачів та третьої особи такі повернулись без вручення з проставленими відмітками про відсутність адресата за вказаною адресою. При цьому залученому співвідповідачу ТОВ «Епро Скул» копія ухвали з повідомленням щодо можливості ознайомлення скеровувались двічі, повідомлення про зміну свого місцезнаходження відповідно до вимог ч. 1 ст. 131 ЦПК України таким до суду не скеровувалось. З врахуванням положень ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд даної справи по суті розпочався 12 серпня 2023 року. Знаведеного вище вбачається, що учасники справи повідомлені про розгляд такої належним чином, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні не подали, а також відповідачами не подавалось до суду відзиву на позов, строк для подання такого сплив. Відтак з врахуванням того, що відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі, відтак з метою дотримання розумного строку розгляду справи суд згідно з ч.ч. 1, 2, 5, 8 ст. 279 ЦПК України вважає за можливе завершити розгляд справи та ухвалити рішення за наявними у такій матеріалами. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому у відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. А згідно з ч.ч. 1-4 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Суд у відповідності до вимог ч. 5 ст. 12 ЦПК України та прецедентної практики ЄСПЛ створив для сторін рівні можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Разом з тим, у відповідності до вимог ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд розглянув можливість самостійно збирати докази і не знайшов підстав для реалізації такого свого права, оскільки ніщо не ставить під сумнів добросовісність здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав та обов`язків. Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа буде вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням тієї чи іншої процесуальної дії. Обставини справи встановлюватимуться таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Судом встановлено, що 23 листопада 2015 року позивачем [PERSON] було укладено з ПАТ «Банк Михайлівський» договір №200388806 про надання та використання платіжної картки, оформлений шляхом підписання заяви (оферти) в простій письмовій формі (а.с. 49). 13 січня 2022 року за заявою ТОВ «Фінансово-правова група Лекс» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. буловчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за номером № 1624, про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 5178,85 грн. Згідно представленої позивачем та долученої до матеріалів справи копії виконавчого напису від 13 січня 2022 року № 1624 встановлено, що таким було вирішено стягнути з [PERSON] , яка є боржником за договором №200388806 від 23 листопада 2015 року, укладеним з ПАТ «Банк Михайлівський», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за договором відступлення права вимоги №7_БМ від 20 липня 2020 року, укладеним з ТОВ «Діджи Фінанс», та договором відступлення права вимоги №516/ФК-21 від 1 грудня 2021 року, укладеним з ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», та договором відступлення права вимоги №516/ФК-21/1 від 1 грудня 2021 року є ТОВ «Фінансово-правова група Лекс» (стягувач), заборгованості за договором №200388806 від 23 листопада 2015 року. Строк платежу за договором №200388806 від 23 листопада 2015 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 23 листопада 2015 року по 16 листопада 2021 року. Сума заборгованості становить 4328,85 грн., що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту 1531,27 грн.; прострочена заборгованість за нарахованими доходами 2797,58 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача в розмірі 850 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 5178,85 грн. (а.с. 11). При цьому з інформації про виконавче провадження від 27 червня 2023 року (а.с. 12-15) вбачається, що 29 січня 2022 року вказаний вище виконавчий напис надійшов до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Онишкевича Р.І. та 31 січня 2022 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №68377429 щодо примусового виконання такого. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Онишкевича Р.І. від 30 травня 2023 року в рамках вказаного виконавчого провадження звернено стягнення на доходи боржника [PERSON] , яка отримує дохід у Приватному підприємстві «СОЛОМІЯ-СЕРВІС» (а.с. 16-18). Окрім того встановлено, що відповідно до договору відступлення прав вимоги № 06062023-1 від 6 червня 2023 року, укладеного між ТОВ «Фінансово-правова група Лекс» та ТОВ «УКРГЛОБАЛ-ПЛЮС», кредитор ТОВ «Фінансово-правова група Лекс» відступив новому кредитору, а ТОВ «УКРГЛОБАЛ-ПЛЮС» як новий кредитор прийняв належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості) (а.с. 61-63). Згідно з додатком №1 до вказаного вище договору ТОВ «УКРГЛОБАЛ-ПЛЮС» набув в тому числі права вимоги до [PERSON] за договором № 200388806 від 23 листопада 2015 року в загальному розмірі 4328,85 грн. (а.с. 65). Рішенням єдиного учасника ТОВ «УКРГЛОБАЛ-ПЛЮС» [PERSON] від 5 липня 2023 року змінено найменування такого на ТОВ «ЕПРО СКУЛ», призначено [PERSON] на посаду директора товариства з 6 липня 2023 року (а.с. 67). Звертаючись до суду з вимогою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позивач обґрунтовує мотивованість та підставність заявлення такої тим, що вказаний виконавчий напис вчинено нотаріусом всупереч вимогам чинного законодавства та з порушення процедури вчинення такого. Оцінюючи вказані покликання сторони позивача на предмет їх відповідності обставинам справи та вимогам чинного законодавства суд виходить з наступного. У статтях 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. У відповідності до позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, висловленої в постанові від 6 травня 2020 року у справі № 320/7932/16-ц (провадження № 61-38989св18), сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Частиною ч. 4 ст. 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так у відповідності до правового висновку, висловленого у п. 34 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19), вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 2 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав. Таким чином, ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Водночас позивач стверджує, що такої вимоги не отримував та жодного нотаріально посвідченого кредитного договору не укладав. З наявної в матеріалах справи копії оспорюваного виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. 13 січня 2022 року та зареєстрованого за № 1624 вбачається, що такий було видано нотаріусом зокрема на підставі пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Зазначений пункт - «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» передбачає документи, що додаються для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. При цьому як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21), постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема щодо доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, в зазначеній частині втратила чинність 22 лютого 2017 року з набранням законної сили вказаною вище постановою Київського апеляційного адміністративного суду. Оскільки постанову № 662 в судовому порядку визнано незаконною та нечинною в частині пункту 2 Переліку, то кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Верховний Суд у вказаній постанові прийшов до висновку, що вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису

Outcome: approved