Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, щомісячно. На обґрунтування своїх вимог, позивач посилається на те, що сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] . Підставою звернення до суду з позовною заявою про стягнення аліментів стало те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, які перебувають на повному її утриманні. Позивач [PERSON] в судовому засіданні просила суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що погоджується сплачувати аліменти на утримання дітей, проте не погоджується з твердженнями позивачки, викладеними в позовній заяві, що він не надав матеріальної допомоги дітям. Розмір аліментів просить визначити на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги і заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 08 липня 2020 року народження було ухвалено: розірвати шлюб між [PERSON] і [PERSON] ; малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] залишити проживати з матр`ю (а.с. 5). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 17 лютого 2015 року, актовий запис №6 (а.с. 3) [PERSON] народився [INFO] , а його батьком записаний [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 01 березня 2017 року, актовий запис №5 (а.с. 4) [PERSON] народилась [INFO] , а її батьком записаний [PERSON] . Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Тлумачення положень ст. 180 СК України свідчить, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано. Приписами ч. 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За правилами ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного, зважаючи на обов`язок батьків утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, враховуючи обставини справи, те, що відповідачем не надано доказів неможливості сплачувати аліменти в розмірі наведеному в позовній заяві, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, із відповідача на користь позивачки слід стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня пред`явлення позову до досягнення дітьми повноліття. Разом з\~тим,\~суд вважає\~за необхідне\~роз`яснити\~сторонам,\~що відповідно\~до ст.192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. На підставі п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Крім того, враховуючи приписи\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1073,60 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved