Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

До Чернівецького районного суду Вінницької області надійшла позовна заява АТ «Державний ощадний\~банк України»\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості.\~Позовні вимоги\~мотивовані тим,що 25.08.2020 року між акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит №22087, згідно якого відповідачу було надано одноразово споживчий кредит в сумі 32000,00 грн. під 56% річних строком 60 місяців. Умовами договору було передбачено, що повернення кредиту та сплата відсотків здійснюється позичальником згідно графіку платежів, зокрема по 533,33грн. щомісячно, або достроково у порядку, визначеному договором. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору в частині своєчасного повернення щомісячних платежів, банк відповідно до умов договору надіслав на адресу відповідача претензію з вимогою дострокового повернення кредиту, яка залишена відповідачем без відповіді та задоволення. Дані обставини стали підставою звернення з даним позовом з вимогою примусового стягнення 28705,71 гривень. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями справа передана для розгляду судді Кушнір Б.Б. Ухвалою Чернівецького районного суду Вінницької області від 19.07.2023 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду із викликом сторін. Ухвалою суду від 06.09.2023 року зобов`язано сторони провести звірку взаємних розрахунків станом на день розгляду справи (вересень 2023) з врахуванням/неврахуванням сплачених відповідачем сум згідно квитанцій №27 від 30.08.2023 року та №28 від 15.08.2023 року (які додано заявою відповідача №2262/23-Вх. від 06.09.2023 року). 15.09.2023 року позивачем вимоги ухвали суду від 06.09.2023 року виконано та надано пояснення (№2346/23-Вх.) з приводу поданих відповідачем квитанцій №27 від 30.08.2023 року та №28 від 15.08.2023 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, натомість подав заяву (ЕП-562/2023 Вх. від 19.09.2023 року) про проведення судового засідання без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримує. Відповідач у судові засідання не з`явився, натомість подав заяву (2373/23-Вх. від 19.09.2023) про визнання позову, не заперечує проти його задоволення. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та подані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, як окремо так і взаємний їх зв`язок, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.08.2020 року між АТ «Державний ощадний банк України» (позивач у справі, банк по договору) та [PERSON] (відповідач у справі, позичальник по договору) укладено договір про споживчий кредит №22087 (далі-договір - а.с.29-34). Відповідно до п.п. 2.1 - 2.4 договору, банк зобов`язується надати позичальнику кредит в розмірі 32000,00грн. під 56% річних строком 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 24.08.2025 року, а позичальник зобов`язується належним чином використати і повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 56% річних в порядку та строки, визначені договором. Згідно з п.п.4.3.1 - 4.3.4 договору, позичальник зобов`язався належним чином виконувати всі умови цього договору та взяті на себе цим договором зобов`язання. У строки, обумовлені цим договором повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківській послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим договором. У випадку порушення умов цього договору достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом, комісійні винагороди, також сплатити неустойку (штрафні санкції), як це передбачено в договорі, а також відшкодувати банку в повному обсязі збитки. Відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов`язання, що випливають з цього договору. Відповідно до пункту 3.2.1 договору, банк здійснює надання кредиту одноразово шляхом безготівкового перерахунку коштів на поточний рахунок позичальника. Факт отримання кредиту в розмірі 32000грн. не заперечується відповідачем та підтверджується випискою по рахунках відповідача (а.с.5-21). Відповідно до пункту 3.3.1 договору, всі платежі за цим договором здійснюються шляхом списання банком в договірному порядку коштів з поточного рахунку. За умови погодження з банком позичальник має право здійснювати будь-які платежі за цим договором шляхом внесення готівки в касу банку без попереднього зарахування таких коштів на поточний рахунок. Згідно до пункту 3.3.2 договору, повернення кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником згідно графіку платежів або достроково відповідно до порядку, визначеному цим договором, але в будь-якому випадку не пізніше терміну остаточного повернення кредиту встановленого цим договором. Відповідно до пункту 3.3.3 договору, позичальник зобов`язався здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 533,33грн. та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом щомісячно до 15 числа місяця, наступного за звітнім, починаючим з вересня 2020 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно умов договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу . Відповідно до п.3.9.1 договору, Банк має право у випадку, якщо будуть мати місце будь-які або всі можливі випадки невиконання Позичальником взятих на себе обов`язків та недотримання умов, передбачених цим Договором, вимагати повернення суми Кредиту та сплати всієї суми нарахованих процентів за користування Кредитом (разом з будь-яким іншими нарахованими сумами або сумами, що підлягають до сплати за цим Договором), строк сплати яких ще не настав, у повному обсязі у тому числі, але не виключно, у разі якщо відбулася будь-яка із наступних подій, зокрема, п.3.9.1.1 затримання сплати Основної суми боргу за Кредитом та/або процентів за користування Кредитом на один календарний місяць. В силу п.3.9.3 договору, строк повернення Кредиту є таким, що настав і Позичальник зобов`язаний погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі не пізніше наступного робочого дня після настання будь-якого із наступних випадків (обставин), зокрема, п.3.9.3.2 прострочення виконання зобов`язань Позичальника за цим Договором щодо погашення заборгованості (у тому числі за Кредитом та/або процентами, та/або комісіями) на строк понад 58 календарних днів. Згідно п.4.3.3 договору, у випадку порушення умов цього Договору Позичальник зобов`язаний достроково повернути Кредит з одночасною сплатою процентів, нарахованих на фактичний залишок заборгованості за Кредитом, комісійні винагороди, а також сплатити неустойку (штрафні санкції), як це передбачено в Договорі, а також відшкодувати Банку в повному обсязі збитки. Відповідач у порушення п.п. 3.3.3, 4.3.2 Кредитного договору, встановлених термінів повернення наданого Кредиту (основної суми) та сплати відсотків за Кредит не дотримався, в зв`язку з чим у Відповідача утворилась заборгованість за тілом кредиту та процентами на строк понад 58 календарних днів. Дані обставини стали підставою для надіслана 09.02.2022 на адресу відповідача вимоги про повернення кредиту в розмірі 24066,71грн. заборгованості по кредиту, та 4013,00грн. заборгованості за процентами (а.с.35). Дана вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №22087 від 25.08.2020 року, станом на 11.07.2023 виникла заборгованість за договором про споживчий кредит на загальну суму 28705,71грн., в тому числі: 23066,71грн. сума простроченого кредиту (основного боргу); 4013,00грн. сума прострочених нарахованих відсотків; 210,46грн. розмір 3 % річних від прострочених сум заборгованості по основному боргу; 62,44грн. сума 3 % річних від прострочених сум заборгованості по відсоткам; 1104,6грн. сума інфляційних втрат від прострочених сум витрати інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу; 248,5грн. сума інфляційних втрат за несвоєчасне погашення відсотків за користування (а.с. 22-24). Також варто зазначити, що відповідачем подано заяву (2262/23-Вх. від 06.09.2023) про відкладення розгляду справи з метою проведення звірки взаємних розрахунків між АТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем з врахуванням поданих квитанцій №27 від 30.08.2023 року та №28 від 15.08.2023 року. Ухвалою суду від 06.09.2023 року зобов`язано сторони провести звірку взаємних розрахунків станом на день розгляду справи (вересень 2023) з врахуванням/неврахуванням сплачених відповідачем сум згідно квитанцій №27 від 30.08.2023 року та №28 від 15.08.2023 року (які додано заявою відповідача №2262/23-Вх. від 06.09.2023 року). Як вбачається з пояснень, поданих представником позивача від 12.09.2023 року, відповідач отримав два рахунки для розрахунку по кредитному договору, через який відбувалось погашення кредитної заборгованості, що підтверджується виписками по рахунках відповідача та картковий рахунок, по якому відбулось поповнення відповідно до квитанцій №27 від 30.08.2023 року та №28 від 15.08.2023 року. Відтак, відповідачем не сплачувались кошти на погашення кредитної заборгованості за кредитним договором №22087 від 25.08.2020 року та на момент розгляду справи сума боргу та розмір позовних вимог не змінились. Вищезазначені обставини підтверджено долученими до пояснень платіжними інструкціями №19789727SB та №20013765SB; квитанціями №27 від 30.08.2023 року та №28 від 15.08.2023 року, які подані відповідачем відповідно до заяви від 06.09.2023 року. Нормами статей 526, 527, 530 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Із матеріалів справи судом встановлено, що у порушення умов договору та закону відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Відповідно до ч.2 ст. 1054 та ч.2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Враховуючи наведене вище, приймаючи до уваги, що відповідачем не спростовано факту порушення взятих на себе грошових зобов`язань, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за основним боргом та процентів за кредитом в розмірі 27079,71грн. підлягають задоволенню. Відповідно до частини першої\~статті 612 ЦК України,\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання)\~\~стаття 610 ЦК України\~кваліфікує як порушення зобов`язання. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (ст.536 ЦК України). Відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом наведеної норми закону нарахування 3 % річних та інфляційних втрат входять до складу грошового зобов`язання та вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У\~статті 625 Цивільного кодексу України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічні висновки викладено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц. Враховуючи, що судом на підставі поданих доказів були встановлені обставини прострочення виконання відповідачем зобов`язань з погашення кредиту, вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на підставі ч. 2\~ст. 625 ЦК України, за період з лютого 2021 по 24 лютого 2022 року в розмірі 1626 грн. ґрунтуються на нормах закону. На підставі викладеного, враховуючи всі наявні докази та обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю та стягнути з [PERSON] на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за користування кредитом в розмірі 28705,71 гривень. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову даного характеру, тобто 1\~342 гривень. Решта 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні даного позову в сумі 1\~342 грн., згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved