Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

У вересні 2022 року АТ «Альфа-Банк», яке змінило найменування на АТ «Сенс Банк», звернулося до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , яка діє на підставі та від імені [PERSON] , третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. Позовна заява мотивована тим, що 05 вересня 2008 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1801/0908/71-141, відповідно до умов якого банк надав відповідачці кредит у сумі 79000,00 доларів США, а відповідачка зобов`язалася повернути наданий кредит в порядку та на умовах, що визначені договором, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього графіком погашення кредиту. З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором від 05 вересня 2008 року між кредитором та іпотекодавцем, яким є [PERSON] укладено Іпотечний договір № 1801/0908/71-141-Z-1, відповідно до якого остання передала кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру [ADDRESS] . Відповідно до іпотечного договору сторони оцінили предмет іпотеки в 1\~009\~000 грн. 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором. В подальшому, 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачеві кредит. У свою чергу, відповідач неналежно виконує взяті на себе в зобов`язання, чим порушує істотні умови кредитного договору, у результаті чого станом на 14 червня 2022 року має заборгованість: за кредитом 76 010,69 доларів США, по відсотках 83\~594,02 доларів США, по пені 59\~257,67 доларів США. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд: - звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на: трикімнатну квартиру [ADDRESS] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №\~1801/0908/71-141 від 05 вересня 2008 року у сумі 218\~862,38 доларів США, а саме: за кредитом 76\~010,69 доларів США, по відсотках 83\~594,02 доларів США, по пені 59\~257,67\~доларів США на користь позивача шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій; - примусово виселити [PERSON] , [PERSON] з трикімнатної квартири [ADDRESS] . Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 15 вересня 2022 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28 вересня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 27 березня 2023 року замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління «Служба у справах дітей» Сумської обласної державної адміністрації на належну третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради. У відзиві на позовну заяву відповідачка в задоволенні позову просить відмовити. При цьому, посилається на неправильний розрахунок позивачем суми заборгованості за кредитним договором. Зокрема, заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 24 грудня 2014 року, яке набрало законної сили 07 лютого 2015 року, з неї та її поручителя [PERSON] в солідарному порядку на користь ПАТ «Альфа-Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором №1801/0908/71-141 від 05 вересня 2008 року в сумі 1017761 грн 30 коп. (справа №\~591/8110/14-ц). Відповідно до заочного рішення суду, з неї та поручителя стягнуто основну суму боргу за кредитним договором станом на 10 вересня 2014 року, що складає 76010,69 доларів США, що за курсом НБУ на 10\~вересня 2014 року становить 984474 грн 80 коп., за відсотками 2516,64 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на 10 вересня 2014 року складає 32595 грн та пеню 53,39 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на цю ж дату складає 691 грн 50 коп. Отже, мається рішення суду, що набрало законної сили, яким достроково стягнуто з неї усю суму заборгованості за кредитним договором та відсотки, а також змінено валюту виконання зобов`язання з долара США на гривню. Таким чином, подальше нарахування позивачем відсотків та пені, а також визначення суми заборгованості за кредитним договором в доларах США є неприпустимим. Отже, заочним рішенням суду від 24 грудня 2014 року, що набрало законної сили 07 лютого 2015\~року, у якій брали участь ті самі особи, що й по цій справі, встановлено, що розмір заборгованості за кредитним договором становить 1017761 грн 30 коп. Тому позивач безпідставно посилається на те, що розмір цієї заборгованості становить 218862,38 доларів США. Крім того, вважає, що підставою для відмови в позові є пропуск позивачем позовної давності. Так, на підставі заочного рішення суду, що набрало законної сили, з неї достроково стягнуто всю суму заборгованості за кредитним договором, у тому числі відсотки та пеню, тобто кредитний договір розірвано. Відповідно, з набранням рішенням суду законної сили змінено строк виконання зобов`язання, і право на позов щодо звернення стягнення на предмет іпотеки у позивача виникло 07\~лютого 2015 року, який закінчився ще 07 лютого 2018 року. При цьому, перебіг позовної давності не зупинявся та не переривався. За таких обставин, заявляє про застосування позовної давності та про відмову в позові за спливом позовної давності (т. 2, а.с. 119-121). У відповіді на відзив позивач зауважив, що наявність самого судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та у спосіб, передбачений законодавством. Так, позивачем не заперечується, що заочним рішенням Зарічного суду м.\~Суми від 24 грудня 2014 року у справі № 591/8110/14-ц достроково стягнуто з відповідачки заборгованість за кредитним договором в розмірі 1017761 грн 30 коп. Вказане рішення суду на даний час залишається невиконаним. Хоча рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 24 грудня 2014 року заборгованість стягнута у національній валюті, дана обставина не свідчить про зміну валюти кредитування або ж зміну валюти виконання зобов`язання. Отже, на думку позивача, дана сума заборгованості 76010,69 доларів США за тілом кредиту, за відсотками 2516,64 доларів США та пеня 691,50 грн, як така, що встановлена рішенням суду, є доведеною та підлягає стягненню за рахунок предмета іпотеки. Зазначає, що перебіг позовної давності зупинився 07 червня 2014 року, дія мораторію припинилася 23 вересня 2021 року, тому позовна давність, на думку позивача, не може бути пропущеною. Щодо позовної вимоги про виселення відповідачів, то до таких вимог взагалі позовна давність не застосовується (т. 2, а.с. 128-131). Ухвалою Зарічного районного суду м. суми від 12 червня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 29 червня 2023 року від відповідачки надійшли письмові заперечення, у яких вона вважає помилковою позицію позивача про те, що рішення суду про стягнення з неї та її поручителя заборгованості за кредитним договором №\~1801/0908/71-141 від 05 вересня 2008 року в сумі 1017761\~грн 30\~коп. (справа №591/8110/14-ц), не змінило валюту виконання зобов`язання з доларів США на гривню та такою, що спростовується висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), а саме: звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінило порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Отже, з часу набрання рішенням законної сили, а саме з 07\~лютого 2015 року настав строк виконання кредитного договору в повному обсязі в розмірі, визначеному рішенням суду 1017761 грн 30 коп. Відтак, позивач неправомірно нарахував проценти та пеню за користування кредитом після 10 вересня 2014 року, тобто після звернення до суду з вимогою про дострокове стягнення з відповідачки заборгованості за кредитом відповідно до ст. 1050 ЦК України. Крім того, не погоджуюся з доводами представника позивача про те, що строк позовної давності ним не пропущено, оскільки закон про мораторій не передбачає зупинення перебігу позовної давності на період його дії, а є лише правовою підставою для зупинення виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Тому, позивач, пред`явивши 10 вересня 2014\~року позов про стягнення кредитної заборгованості, на власний розсуд змінив строк виконання основного зобов`язання відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, і з цього моменту почав свій перебіг строк позовної давності, який закінчився 07 лютого 2018 року (через три роки після набрання рішенням законної сили) (т. 2, а.с. 138-139). У додаткових письмових поясненнях позивач зазначив, що під час укладення договору іпотеки неповнолітній відповідач не мав права користування спірною квартирою і не був в ній зареєстрований (т.\~2, а.с. 142-144). В судовому засіданні представник відповідачки [PERSON] адвокат Кондратенко С.Ю. в задоволенні позову просила відмовити. Від представника позивача АТ «Сенс Банк» адвоката Луньової\~А.Г. надійшла заява про розгляд справи без її участі. Третя особа Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради про розгляд справи повідомлена належним чином, про причини неявки свого представника суду не повідомила. Заслухавши думку представника відповідачки, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 05 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1801/0908/71-141, відповідно до умов якого останній надано кредит у сумі 79900,00 доларів США зі сплатою 12,5\~\~% річних за користування кредитом та кінцевим терміном повернення кредитних коштів до 04 вересня 2038 року (т.\~1, а.с. 7-14). На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 05 вересня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладено іпотечний договір № 1801/0908/71-141-Z-1, відповідно до якого остання передала кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру [ADDRESS] (т. 1, а.с. 5-6). 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, укладеними у тому числі з відповідачкою [PERSON] (т. 1, а.с. 44-46, 50-64, 65). В подальшому, 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, укладеними у тому числі з відповідачкою [PERSON] (т. 1, а.с. 36-43, 47-49). Відповідно до витягу з державного реєстру банків Національного банку України Акціонерне товариство «Альфа-Банк» змінило найменування на Акціонерне товариство «Сенс Банк» (т. 1, а.с. 191, 192). Унаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора та АТ «Сенс Банк» набуло статусу нового кредитора за договором від 05 вересня 2008 року № 1801/0908/71-141, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] . Крім того судом встановлено, що ПАТ «Альфа-Банк» у 2014 році зверталося до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачки [PERSON] та [PERSON] , як поручителя за кредитним договором. Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 24 грудня 2014 року стягнуто з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 1017761 грн 30 коп. (т. 2, а.с. 124-125). Частиною першою\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою\~статті 598 ЦК України\~зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1\~глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша\~статті 546 ЦК України). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або\~законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 7 Закону України «Про іпотеку»\~за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Частинами першою, третьою\~статті 33 Закону України «Про іпотеку»\~визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц зробила такі висновки, які відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України мають враховуватися судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин: «Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів». У пункті 9.1 кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником будь-яких своїх зобов`язань за цим договором та/або умов договору іпотеки, зазначених у пункті 2.1 цього договору, та/або у випадку порушення позичальником строків платежів, установлених пунктами 3.1, 3.3 цього договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, а позичальник зобов`язаний виконати зазначені зобов`язання в порядку, передбаченому пунктами 9.2, 9.3 цього договору. Згідно з пунктом 9.2 кредитного договору вимога про дострокове повернення кредиту та процентів за користування ним направляється позичальникові у письмовому вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту її надіслання банком за адресою позичальника. Сторони досягли згоди, що датою, якою починається відлік зазначеного вище тридцятиденного строку, вважається дата, зазначена на квитанції, яка надається банку відділенням зв`язку при відправленні позичальнику листа з вимогою про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним з повідомленням про вручення. Відповідно до пункту 9.3 кредитного договору, у випадку невиконання позичальником зазначеної у пункті 9.2 цього договору письмової вимоги банку про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним у строк, визначений у пункті 9.2 договору, банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким способом за власним вибором, у тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса, відповідно до вимог чинного законодавства України та умов договору іпотеки чи скористатися іншими видами забезпечення виконання зобов`язань за цим договором та/або пред`явити позов до позичальника та задовольнити свої вимоги, що випливають із цього договору, з будь-якого майна позичальника. Згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов`язання в обумовлений сторонами строк ПАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є позивач, використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку. Такими діями кредитор\~на власний розсуд\~змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк». У такому випадку має застосовуватися вимога про сплату процентів від суми позики, передбачена частиною першою\~статті 1048 ЦК України, до дня, встановленого кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 1050 ЦК України\~передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився з тридцятого дня з дати, зазначеної на квитанції, яка надається банку відділенням зв`язку при відправленні позичальнику листа з вимогою про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним з повідомленням про вручення, і вважається таким, що має бути виконаним у повному обсязі. У такому разі положення абзацу 2 частини першої\~статті 1048 ЦК України,\~за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. Здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному. За таких обставин, суд погоджується із запереченнями відповідачки про відсутність підстав для нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами та пені після закінчення тридцятиденного строку з дня направлення їй листа з вимогою про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним, оскільки у зв`язку з направленням такої вимоги про повне дострокове виконання зобов`язання банк, тим самим, змінив строк дії кредитного договору. На підставі наведених норм права та встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку, у позивача виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки в межах суми заборгованості, стягнутої на підставі заочного рішення Зарічного районного суду м. Суми від 24 грудня 2014 року у сумі 1017761 грн 30 коп., оскільки пред`явивши вимогу про повне дострокове виконання зобов`язання, банк, тим самим, змінив строк дії кредитного договору. Відповідно, у зв`язку зі зміною строку дії кредитного договору банк втратив право на нарахування відсотків за користування кредитними коштами та пені після закінчення строку кредитування. Вирішуючи заявлене відповідачкою клопотання про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне. Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо) (стаття 266 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (стаття 264 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України). У постанові від 14 червня 2023 року у справі № 755/13805/16-ц Велика Палата Верховного Суду підтримала висновок, згідно з яким слід розмежовувати вимоги про стягнення боргу за основним зобов`язанням (actio in personam) та про звернення стягнення на предмет іпотеки (actio in rem).\~Переривання загальної позовної давності\~за вимогою про стягнення боргу за основним зобов`язанням не перериває перебігу загальної позовної давності за вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки і навпаки (близький за змістом висновок див. у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 26\~січня 2022 року у справі № 442/7773/17, від 28 вересня 2022 року у справі № 754/16764/17, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18\~серпня 2021 року у справі №\~201/15310/16, від 30 червня 2022 року у справі № 947/25785/19, від 19\~жовтня 2022 року у справі №\~712/19272/12, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 вересня 2022 року у справі № 205/2480/19, від 2 листопада 2022 року у справі №\~344/19567/19, від 1 лютого 2023 року у справі № 522/9497/14-ц). Відповідачка заявила про сплив позовної давності за вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки. Як встановлено заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 24 грудня 2014 року у справі №\~591/8110/14-ц, яке набрало законної сили, банк звернувся 08 жовтня 2014 року до відповідачки з вимогою про дострокове повернення кредиту (т. 2, а.с. 124-125). Таким чином, після надіслання позичальнику заяви про дострокове виконання зобов`язання на підставі пункту 9.1 кредитного договору термін виконання зобов`язання слід вважати таким, що настав. 08 листопада 2014 року (тридцять перший день після направлення позичальником вимоги банку від 08\~жовтня 2014 року\~про дострокове повернення кредиту) у позивача, як правонаступника банку, виникло право звертатися до суду для уможливлення виконання основного зобов`язання. Позивач, як встановив суд у рішенні від 24 грудня 2014 року у справі № 591/8110/14-ц, звернувся з позовом до позичальника та поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором. Однак, ухвалене судом рішення про задоволення позову позичальник та поручитель не виконали. А до відповідачки як іпотекодавиці позивач звернувся з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки лише 07\~вересня 2022 року, тобто з пропуском строку позовної давності. За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у зв`язку зі спливом позовної давності. Суд відхиляє доводи позивача про зупинення перебігу позовної давності на підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого на забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки вказаний закон не передбачає зупинення перебігу позовної давності на період його дії, а є лише правовою підставою для зупинення виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Оскільки відмовлено в позові про звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про виселення відповідачів зі спірної квартири, яка є предметом іпотеки. Отже, у задоволенні позову, слід відмовити повністю. Оскільки в позові відмовлено, на підставі ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати покладаються на позивача. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed