Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] , від імені та в інтересах якої, на підставі ордеру, діє представник адвокат Чернишов К.О., звернулася до суду з позовом до [PERSON] у якому просить суд розірвати шлюб, зареєстрований 12 лютого 2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Харків), актовий запис № 144. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12 лютого 2021 року між сторонами укладено шлюб, який був зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 144. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем. Причиною розірвання шлюбу є те, що спільне життя між сторонами не склалось, постійно виникали сімейні сварки, взаємовідносини погіршились, що призвело до відсутності любові та взаєморозуміння. Позивачка зазначає, що сторони проживають окремо з березня 2022 року, будь-якого інтересу до її життя та життя їх спільної дитини відповідач не виявляє, фактично шлюбні відносини між подружжям припинено, вважає, що будь-яке налагодження сімейних стосунків та збереження шлюбу неможливе. Окремим пунктом позовних вимог просить суд після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] » залишити без змін. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23.05.2023 позов залишено без руху, оскільки судом позовна заява [PERSON] була розцінена, як така, що складається з двох вимог немайнового характеру: розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. 30.05.2023 до суду надійшла заява представника позивача, зі змісту якої вбачається, що позовні вимоги про визначення місця проживання дитини заявлені не були. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30 травня 2023 року суд відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання у справі. У судове засідання позивачка не з`явилась. 20.09.2023 року на електронну адресу суду надійшло клопотання представник позивача [PERSON] у якому останній просить проводити розгляд справи без участі позивача та її представника, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився. 13.07.2023 року через канцелярію подав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги у частині розірвання шлюбу визнав у повному обсязі, та заперечував проти вирішення питання про визначення місця проживання дитини разом з позивачкою. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим ухвалити рішення про часткове задоволення позову, з наступних підстав. Судом встановлено, що 12\~лютого 2021\~року між\~сторонами укладено\~шлюб,\~який був\~зареєстрованийвідділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~по Індустріальному\~та Немишлянському\~районах у\~місті Харкові\~Східного міжрегіонального\~управління Міністерства\~Юстиції (м.Харків),\~актовий запис\~№ 144 (Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження від 30 червня 2021 року, серії [NUMBER] , актовий запис № 1786). Сторони шлюбні відносини не підтримують. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів громадянського стану. Частина перша ст. 24 СК України встановлює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, вказана правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 30 травня 2019 року у справі № 442/6319/16-ц. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.\~110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З врахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що позивач на примирення не згодний, суд вважає необхідним шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Оскільки позивачка бажає після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] », суд вважає за необхідне залишити їй це прізвище. Що стосується вимоги позивачки про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, суд зазначає наступне. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а яка досягла\~за спільною згодою останніх та самої дитини (ст. 160 СК України). Відповідно до положень ст.29\~ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає; у віці від десяти до чотирнадцяти років\~її місцем проживання є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, якщо інше не встановлено за згодою між останніми та самою дитиною. У постанові Верховного суду України від 15.01.2020 року у справі №200/952/18 зазначено, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини, участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (судом обов`язково враховується стан здоров`я як батьків, так і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло. Під час розгляду даної справи не вирішується питання про визначення (встановлення) місця проживання дитини, оскільки така вимога позивачем не ставилась, а лише нею заявлено вимогу про залишення проживання неповнолітньої дитини сторін з матір`ю. Зважаючи на\~те,\~що суд\~може вирішити\~питання про\~залишення проживання\~дитини з\~матір`ю\~чи батьком\~одночасно з\~вимогою про\~розірвання шлюбу\~лише за\~відсутності спору\~щодо того\~з ким\~із батьків\~будуть проживати\~неповнолітні діти,\~та враховуючи,\~що відповідач\~висловився у\~заяві від\~13.07.2023\~року,\~має заперечення\~щодо місця\~проживання спільної\~дитини сторін\~разом із\~матір`ю,\~що може\~свідчити про\~наявність спору\~між сторонами\~з цього\~питання,\~тому суд\~відмовляє у\~задоволенні вимоги\~позивачки у\~частині залишення дитинипроживати разом з матір`ю. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial