Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

17 липня 2023 року з Деснянського районного суду м. Чернігова до Варвинського районного суду Чернігівської області на підставі п.\~1 ч.\~1 ст.\~31 ЦПК України надійшла на розгляд за територіальною підсудністю вказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що 10 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою\~В.О. вчинено виконавчий напис №\~10544, яким стягнуто з нього на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №\~0636-0547 від 26\~лютого 2021 року на загальну суму 17\~308,00 грн. На підставі виконавчого напису нотаріуса приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Приходьком\~Ю.М. 26\~листопада 2021 року відкрито виконавче провадження №\~67683017 та винесено постанову про арешт коштів боржника. Оскільки заборгованість за кредитним договором на час вчинення виконавчого напису нотаріуса була спірною, а кредитний договір нотаріально не посвідчувався, позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням норм чинного законодавства, а тому просить визнати його таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути з відповідача на його користь судовий збір у сумі 1\~610,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8\~500,00 грн. Справа розподілена судді Савенку А.І. 14\~серпня 2023 року (після виходу судді з відпустки). Ухвалою Варвинського\~районного суду\~Чернігівської області\~від 16\~серпня\~2023\~року позовну\~заяву прийнято\~до розгляду,\~відкрито провадження\~у справі\~та призначено\~справу до\~судового розгляду\~за правилами\~спрощеного позовного\~провадження на\~13\~вересня 2023 року. На підставі заяви [PERSON] про забезпечення позову ухвалою від 16\~серпня 2023 року стягнення в межах виконавчого провадження за оспорюваним виконавчим написом нотаріуса зупинено (а.с.\~58-59). 22 серпня 2023 року надійшло клопотання відповідача про зменшення судових витрат на професійну правничу допомогу до 2\~500,00 грн або відмову у їх стягненні (а.с.\~74-77). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився. Відповідач свого представника в\~судове засідання не направив, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином (а.с.\~72). Відзиву на позовну заяву від відповідача не надійшло. Клопотання про зменшення судових витрат на професійну правничу допомогу до 2\~500,00 грн або відмову у їх стягненні (а.с.\~74-77) обґрунтоване тим, що витрати на правничу допомогу, які просить стягнути позивач, не відповідають критеріям реальності та розумності, їх розмір є неспівмірним зі складністю справи, обсягом наданих послуг та витраченим часом. Так, у мережі Інтернет майже 5\~000 посилань на подібний зразок позовної заяви, який можна придбати за 250,00 грн. Реальна ринкова вартість послуг адвокатів у справах про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, складає 2000,00-3000,00 грн. Про це свідчить щонайменше 10\~200 пропозиції у мережі Інтернет. Більш того, позивачем не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, із зазначенням витраченого часу по кожному із видів робіт та розрахунком вартості кожного виду робіт, що є підставою для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу у повному обсязі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда\~В.О., в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином (а.с.\~71). Заперечень, пояснень або заяв з процесуальних питань до суду від нотаріуса не надходило. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Приходько\~Ю.М., у\~судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с.\~81), заперечень або пояснень до суду не подавав. На підставі\~ч.\~2\~ст.\~247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 10\~червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського\~нотаріального округу\~Бригідою Володимиром\~Олександровичем вчинено виконавчий напис №\~10544, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 0636-0547 від 26 лютого 2021 року та плату за вчинення виконавчого напису на загальну суму 17 308,00 грн (а.с.\~83). За змістом вказаного виконавчого напису, строк платежу за договором настав, боржником допущено прострочення платежів. Загальна сума заборгованості за період з 08\~березня 2021 року до 04\~червня 2021 року складає 17\~308,00 грн, з яких: 6\~100,00 грн заборгованість за сумою кредиту; 10\~858,00 грн заборгованість за відсотками; 350,00 грн плата за вчинення виконавчого напису. На підставі виконавчого напису нотаріуса 26\~листопада\~2021\~року приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Приходьком\~Ю.М. відкрито виконавче провадження № 67683017 (а.с.\~33-34, 83-84) та винесено постанову\~про арешт\~коштів боржника (а.с.\~37-38, 86-87). Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, яку вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до пунктів 1.1, 3.1, 3.2 розділу 2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Згідно з пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При цьому на сьогодні є чинною постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №\~826/20084/14, залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01\~листопада 2017 року, якою визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зокрема, скасовано пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», яким було передбачено, що для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. У постанові Верховного Суду від 29 січня 2019 року по справі № 910/13233/17 зазначено, що у зв`язку з визнанням судом нечинною Постанови Кабінету Міністрів України N 662 від 26 листопада 2014 року до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 від 29 червня 1999 року в редакції від 29\~листопада 2001 року. Вказаною редакцією було передбачено вчинення виконавчого напису нотаріуса лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченої угоди. Таким чином, як на момент вчинення нотаріусом Бригідою\~В.О. виконавчого напису №\~10544 від 10\~червня 2021 року, так як і на час розгляду справи, обов`язковою умовою для вчинення нотаріусом виконавчого напису за кредитним договором є нотаріальне посвідчення такого договору. Водночас матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що кредитний договір №\~0636-0547 від 26\~лютого 2021 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»,\~посвідчувався нотаріально.\~Відомостей про\~нотаріальне посвідчення\~договору не\~зазначено і\~в самому\~виконавчому написі. Відповідачем вказаний\~факт також\~не доведено. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 21 вересня 2021 року у справі №\~910/10374/17, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, зокрема вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, який не посвідчений нотаріально, є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Суд звертає увагу, що вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, про захист якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт, зокрема, подання стягувачем відповідних документів нотаріусу, не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.\~50, 87, 88 закону «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів нотаріуса може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і необґрунтованість вимог стягувача до боржника. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 по справі № 754/9711/14-ц та застосований у постанові Верховного Суду від 27\~березня 2019 року по справі №\~137/1666/16-ц. Протягом усього\~часу розгляду\~справи в\~суді стороною\~відповідача,\~відповідно до\~положень ст.ст.\~76-81\~ЦПК України,\~не було\~надано суду\~належних і\~допустимість доказів\~на обґрунтування\~того,\~що нотаріусу були подані відомості про безспірність суми заборгованості позивача за кредитним договором. Так само відсутні відомості, що сума заборгованості утворилась у зазначений у виконавчому написі час та не була погашена боржником. Крім того, стороною відповідача не було надано доказів надсилання стороні позивача досудових вимог про виконання зобов`язань за кредитним договором, що позбавило позивача процесуальної можливості реалізувати свої права щодо вирішення спору в добровільному порядку чи оскарження такої заборгованості. Суд звертає увагу і на те, що з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримав від банку первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), у зв`язку з чим у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, а також сума процентів, зазначені у написі, є безспірними. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, а також не пересвідчився в отриманні позивачем вимоги банку про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса, чим порушив норми\~Закону України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог\~Закону «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд,

Outcome: approved