Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк», від імені та в інтересах якого діяв представник за довіреністю Гребенюк О.С., 19.12.2019 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором\~б/н\~від 16.04.2011\~року в\~загальному розмірі\~62\~125,37 грн. та судові витрати у розмірі 1921,00 грн. просив покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до укладеного договору б/н від 16.04.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. п. 2.1.1.2.5, 2.1.1.2.6. Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Свої зобов`язання за кредитним договором відповідач порушила, внаслідок чого станом на 31.10.2019 року в нього перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 62\~125,37 грн.,\~яка складається\~з наступного: 1006,78 грн. - заборгованість за кредитом; 53\~982,05 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3702,00 грн. заборгованість за пенею; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2934,54 грн. - штраф (процентна складова). 20 грудня 2019 року на адресу суду надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача, отримана в порядку ч. 6 ст.\~187\~ЦПК України з Реєстру територіальної громади м. Харкова. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2019 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 24.03.2020 року позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з [PERSON] на користь\~АТ КБ\~«ПриватБанк» заборгованість\~за кредитним\~договором №\~б/н\~від 16.04.2011\~року в\~розмірі 55\~995\~(п`ятдесят\~п`ять тисяч\~дев`ятсот дев`яносто\~п`ять)\~грн.\~61\~коп.,\~яка складається\~з: 1006,78 грн.\~-\~заборгованість за\~кредитом;\~53\~982,05\~грн.\~ заборгованість\~по відсоткам\~за користування\~кредитом;\~1006,78\~грн.\~ заборгованість\~за пенею та витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Ухвалою суду від 14 червня 2023 року задоволено заяву відповідача [PERSON] , від імені та в інтересах якого діяв представник адвокат Кравцов Ігор Вячеславович, про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості та скасоване заочне рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 24.03.2020 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відзив представника позивача адвоката Кравцова І.В. надійшов до суду 28.06.2023 року. Представник позивача у судове засідання не з`явився. У резолютивній частині позовної заяви зазначено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, банк не заперечує про розгляд справи за відсутності свого представника. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомлено. У судове засідання представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. У матеріалах справи міститься клопотання представника позивача адвоката Кравцова І.В. про розгляд справи без його участі, зазначив, що заперечує позовні вимоги в повному обсязі, у задоволенні позову просив відмовити. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 16.04.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. Згідно зі ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За положеннями ст. ст. 526, 1054\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України; за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається зі змісту вищевказаного кредитного договору АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання перед відповідачем виконав. Пунктом 2.1.1.3. кредитного договору закріплено, що погашення кредиту - поповнення карткового рахунку клієнтом в розмірі мінімального обов`язкового платежу шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку, а так само шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі доручення клієнта. Згідно п. 2.1.1.2.10. кредитного договору за користування кредитом (за виключенням пільгового періоду) клієнт сплачує банку фіксовану процентну ставку від суми трат, здійснених за рахунок кредиту. Розмір відсотків залежить від виду картки та зазначений у Тарифах Банку та Паспорті споживчого кредиту. У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом, згідно з п. 2.1.1.2.11. кредитного договору, клієнт сплачує Банку проценти в подвійному розмірі від суми трат, здійснених за рахунок кредиту. За п. 2.1.1.2.8. договору розмір кредиту, реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту на дату укладання Договору, усі припущення, використані для обчислення процентної ставки зазначені в Паспорті споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною Договору. Відповідно п.п. 2.1.1.5.1. кредитного договору клієнт зобов`язаний здійснювати погашення кредиту у строки та в розмірах , визначених п. 2.1.1.3.1, 2.1.3.2 цього Договору. Позивач зазначає, що в період дії кредитного договору [PERSON] свої зобов`язання порушив, внаслідок чого станом на 31.10.2019 року в нього\~перед позивачем\~виникла заборгованість\~в розмірі\~62\~125,37грн.,\~яка складається\~з наступного: 1006,78 грн. - заборгованість за кредитом; 53\~982,05 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3702,00 грн. заборгованість за пенею; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2934,54 грн. - штраф (процентна складова). У відповідності до положень ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання є неприпустимою. За частиною 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 610\~ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17 зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та\~Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. У заяві про перегляд заочного рішення [PERSON] зазначив, що матеріали справи не містять підтверджень, що відповідач розумів саме ті Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи, на які позивач посилається у позові, та ознайомився і погодилася саме з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Таку ж позицію виклав і представник відповідача у відзиві, який надійшов до суду 28.06.2023 року. Суд погоджується з позицією відповідача в цій частині, оскільки \~роздруківка із сайту позивача, при запереченні відповідачем вказаних вище обставин, належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. З огляду на висловлену стороною відповідача позицію, суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК України\~за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (16 квітня 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (19 грудня 2019 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з частиною четвертою\~статті 60 ЦПК України\~в редакції, чинній на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з якими не погодився відповідач, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої\~вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Суд вважає, що оскільки Витяг з Умов та правил надання банківських послуг , який міститься в матеріалах даної справи, не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 16 квітня 2011 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні\~підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. З огляду на викладене, суд вважає, що відсутні правові підстави для стягнення на користь банку 53982,05 грн заборгованості по відсоткам за користування кредитом і 3702,00,00 грн пені за недотримання умов кредитного договору, суми штрафів\~у розмірі\~500,00\~грн.\~(фіксована\~частина),\~2934,54\~грн.\~(процентна\~складова),\~нарахованої позивачем\~через несвоєчасне\~виконання відповідачем\~грошових зобов`язань,\~ як таких, що передбачені договором, оскільки відсутні докази того, що їх розмір та підстави стягнення визначені сторонами в самому договорі, за відсутності обґрунтованих підтверджень прийняття відповідачем цих умов. За таких обставин суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 1006, 78 грн. У заяві про перегляд заочного рішення відповідачем заявлено про застосування наслідків позовної даності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Судом установлено, що останній платіж відповідачем було здійснено\~\~10.06.2017 року в сумі 998,00 грн,, тобто з цього дня у кредитора виникло право на пред`явлення позову про стягнення заборгованості, і банк пред`явив позов 19 грудня 2019 року, тобто у межах строку позовної давності. Згідно платіжного доручення № IHB94B2W8X від 04.12.2019 року при пред`явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн. При розподілі\~судових витрат,\~суд враховує\~пропорційність задоволених\~позовних вимог\~(ст.\~141\~ЦПК України).\~Позов заявлено\~на загальну\~суму 62\~125,\~37\~грн,\~ судовий\~збір сплачено\~на суму\~1921,00\~грн.\~Задоволено позовні\~вимоги на\~суму 1006,\~78\~грн.\~Таким чином\~з відповідачана користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 31,13 грн (1006,78 х 1921,00/62\~125, 37).

Outcome: partial