Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-05 00:00:00

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернувся [PERSON] із заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин, а саме встановити, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в с. Деньги Золотоніського району Черкаської області, є батьком [PERSON] , [INFO] , (ідентифікаційний номер [NUMBER] ). В обґрунтування заяви зазначено, що заявник є сином померлого [PERSON] , однак в документах, що підтверджують їх родинний зв`язок, а саме у свідоцтві про народження [PERSON] серія [NUMBER] від 02.11.1971 прізвище батька помилково вказано « [PERSON] ». Заявник прийняв спадщину у встановленому законом порядку, шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Деньгівської сільської ради, та в подальшому, з метою видачі свідоцтва про право на спадщину, звернувся до приватного нотаріуса Золотоніського районного нотаріального округу Шипович Я.І., однак нотаріус відмовив заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки неможливо встановити факт родинних відносин між заявником та померлим батьком [PERSON] . Посилаючись на те, що оскільки у вказаних документах наявні розбіжності у написанні прізвищ, неможливо встановити родинні відносини між заявником та його померлим батьком, що позбавляє заявника можливості отримати у спадок майно, яке залишилось після його смерті, заявник звернувся до суду з даною заявою. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 09.06.2023 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. У судовому засіданні представник заявника [PERSON] подану заяву підтримала, та просила її задовольнити. Заінтересована особа - Золотоніська міська рада в судове засідання явку свого представника не забезпечила, надавши перед початком судового засідання заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечує. Допитана у судовому засіданні 06.09.2023 в якості свідка [PERSON] показала суду, що вона є старостою села Деньги, мешкає в одному селі з заявником, з яким навчались в одній школі та їй достеменно відомо, що батьком заявника є [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Як показала суду [PERSON] [PERSON] та заявник проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, заявник називав [PERSON] «батьком», а той заявника - «сином». Також [PERSON] надала для огляду в судовому засіданні 06.09.2023 погосподарську книгу, згідно з наявними відомостями в якій вказано, що головою домоволодіння є [PERSON] , а його сином є - [PERSON] . Допитана у судовому засіданні 06.09.2023 в якості свідка [PERSON] показала суду, що вона з 2005 року мешкає у с. Деньги, поруч із заявником по [ADDRESS] . Як показала суду [PERSON] , [PERSON] та заявник проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, заявник називав [PERSON] «батьком», а той заявника - «сином». Також свідок показала суду, що інші кровні родичі у заявника відсутні. Допитана у судовому засіданні 06.09.2023 в якості свідка [PERSON] показала суду, що вона мешкає у с. Деньги, поруч із заявником по [ADDRESS] , та знає родину заявника, ще до того як його мати завагітніла ним від [PERSON] . Як показала суду [PERSON] , [PERSON] дійсно є рідним батьком заявника, проте мати [PERSON] не схотіла записувати сина при народженні на прізвище батька - [PERSON] . Заслухавши пояснення представника заявника, надані у судовому засіданні 06.09.2023 покази допитаних у якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для вирішення справи, суд зазначає про таке. З матеріалів справи судом встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO] , що стверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Золотоніським МРВ УМВС України в Черкаській області 13.01.1998. Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.11.1971, виданим Деньгівським віділом сіль ЗАГСу Золотоніського району народився [PERSON] , батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за №25. Відповідно до копії запису акта про народження №25, виданого на підставі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.11.1971, батьками [PERSON] зазначено [PERSON] та [PERSON] . Згідно із даними повного Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00022083790 від 11.02.2019 [PERSON] народився [INFO] ; відомості про матір - [PERSON] ; відомості про батька - [PERSON] . Державна реєстрація народження проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 11.03.1994, виданого Деньгівською сільською Радою народних депутатів Золотоніського району Черкаської області, [PERSON] , [INFO] уклав шлюб із [PERSON] , [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №2. Згідно із копією запису акта про укладення шлюбу № 2 від 11.03.1994 [PERSON] , [INFO] уклав шлюб із [PERSON] , [INFO] . Відомості про спільних дітей - [PERSON] , 1967 року народження та [PERSON] , 1971 року народження. Відповідно до заповіту посвідченого секретарем Деньгівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області Головань Л.Б., зареєстрованого в реєстрі за №371 [PERSON] , [INFO] все своє майно, де б воно не було із чого б воно не складалося, взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право заповідав [PERSON] та [PERSON] . Згідно із свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим Деньгівською сільською радою Золотоніського району Черкаської області 04.10.2016, [PERSON] померла [INFO] в с. Хвильово-Сорочин Золотоніського району Черкаської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 25. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Деньгівською сільською радою Золотоніського району Черкаської області 04.09.2018. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 54871734, виданим 25.01.2019 приватним нотаріусом Шипович Я.І. про те, що в спадковому реєстрі №63658605 заведено спадкову справу № 24-2019. Відповідно до заяви № 198 від 04.04.2019, [PERSON] , [INFO] прийняв спадщину, що залишилась після смерті [PERSON] , 1943 року народження, який мешкав в с. Деньги Золотоніського району Черкаської області. Довідкою виконавчого комітету Деньгівської сільської ради №223 від 18.03.2019 підтверджено те, що [PERSON] , 1943 року народження проживав до моменту смерті разом із сином [PERSON] , 1971 року народження за адресою: [ADDRESS] . Згідно із довідкою Деньгівського старостинського округу № 160 від 22.05.2023 [PERSON] , 1971 року народження зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . в житловому будинку, який належить його батькові [PERSON] , 1943 року народження, та який помер [INFO] . Відповідно до постанови приватного нотаріуса Золотоніського районного нотаріального округу Шипович Я.І. від 04.04.2019 заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що, спадкоємцем не надано нотаріусу документів, що підтверджують родинні стосунки спадкоємців з померлим. У матеріалах справи наявні також письмові пояснення [PERSON] та [PERSON] , які пояснили, що померлий [PERSON] , [INFO] дійсно був батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів і відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Згідно з ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Родинні відносини встановлюються між заявником і іншою особою, в тому числі померлим, коли відсутні документи, що підтверджують наявність між ними родинних відносин, і відновити їх іншим шляхом неможливо. Встановлення таких відносин залежить від норм матеріального права та мети, яку заявник вказує в заяві. Найчастіше встановлюють спорідненість з близькими родичами - чоловіком, дружиною, батьками, дітьми, усиновлювачами, усиновленими, братами, сестрами, дідусем, бабусею, онуками. Встановлення названого факту може бути викликано необхідністю отримання в майбутньому матеріальних благ. Для отримання спадщини встановлення факту родинних відносин проводиться також між заявником і рідними, а також з більш далекими родичами, оскільки цивільне законодавство відносить до числа спадкоємців за законом строго певне коло родичів, як спадкоємців. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України№ 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження, місце проживання не відповідають записам у паспорті чи свідоцтві про народження або в інших документах, які хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, тому в таких випадках, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити факт родинних відносин та належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим, оскільки згідно з нормами процесуального права передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Виникнення особистих майнових і немайнових прав громадян, їх зміну та припинення закон завжди пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними доказами, як то: свідоцтвами, довідками та іншими документами, які видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість виправлення допущених помилок тощо), тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що має юридичне значення. Факт належності документів особі встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника, зокрема: право на власність. При вирішенні питання про встановлення факту родинних відносин, суд виходить з фактичних, встановлених в судовому засіданні обставин. Суд враховує, що законодавчо питання врегульовано положеннями Цивільного кодексу України щодо сприяння у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для підтвердження такого факту. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Матеріалами справи встановлено, що у свідоцтві про народження [PERSON] серія [NUMBER] від 02.10.1971 його батьком зазначено [PERSON] , а в свідоцтві про смерть він зазначений як [PERSON] . Судом досліджено в судовому засіданні письмові докази, з яких встановлено що при оформленні свідоцтва про народження [PERSON] серія [NUMBER] від 02.10.1971, працівником відділу ЗАГСу прізвище батька було зазначено « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». З матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] дійсно є батьком [PERSON] , [INFO] . Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності наявних у справі доказів, в розумінні ст. 76-81 ЦПК України, обставини справи, на які заявник послався як на підставу своїх вимог, з`ясувавши відомості про встановлений факт та мету його встановлення, яка перешкоджає заявнику в оформленні спадкових прав після смерті батька [PERSON] , суд вважає за можливе встановити факт родинних відносин між фізичними особами, про який просить заявник та приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Водночас, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04), що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п. 58 рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.94 року, серія A, N 303-A, п. 29). Також згідно з п. 41 висновку N 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України (суд ураховує також роз`яснення Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» - рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання). При ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом (ч.7 ст.294 ЦПК України).

Outcome: approved