Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

У березні 2023 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказала, що вона [PERSON] 15 липня 2021 року зареєструвала шлюб відповідачем у Холодногірському районному у м. Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 297. Від шлюбу малолітніх та неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя між позивачкою та відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки, з ведення спільного господарства. Протягом останніх півтора роки сімейне життя поступово погіршилось, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. На даний час шлюб носить формальний характер. Позивачка зазначає, що примирення і збереження шлюбу між ним та відповідачем неможливе, оскільки це буде суперечити її інтересам. Позивачка просила суд розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 15 липня 2021 року у Холодногірському районному у м. Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 297. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутність, після розірвання шлюбу просила змінити прізвище на « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Проти задоволення позовних вимог не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені обставини про те, що 15 липня 2021 року між [PERSON] і [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) зареєстровано шлюб у Холодногірському районному у м. Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 297, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Холодногірським районним у м. Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Харків) 15 липня 2021 року. Згідно ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ч. 1 ст. 55 Сімейного кодексу України). Частинами 3, 4 статті 56\~Сімейного кодексу\~України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що фактичні шлюбно-сімейні відносини подружжя припинені, сторони припинили ведення спільного господарства, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, сторони не бажають примиритися і строк для примирення їм не потрібен. Відповідно до частини 2 статті 104, частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що сторони сумісного господарства не ведуть, на примирення не згодні, шлюбно-сімейні відносини припинені, суд вважає що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. З урахуванням викладених обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 114 та абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, ч. 1 ст. 142 ЦПК України, суд враховує, що понесені позивачкою судові витрати підтверджуються квитанцією № 64971931 від 06.03.2023 року про сплату судового збору у сумі 1073 грн. 60 коп. У зв`язку із викладеним, враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги повністю, суд вважає за необхідне повернути позивачці з державного бюджету суму сплаченого судового збору в розмірі 536 грн 80 коп. (50% від загального розміру судового збору) та стягнути з відповідача на користь позивачки суму сплаченого судового збору в розмірі 536 грн 80 коп. (50% від загального розміру судового збору).

Outcome: approved