Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача 1.Виклад позиції позивача. 12.04.2023 року адвокат Лобанов О.О. звернувся до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області в інтересах Акціонерного товариства «Державний ощадний\~банк України» в особі філії Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» з означеним позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором про споживчий кредит, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість станом на 16.11.2022 року в розмірі 29843,51 грн. за договором про споживчий кредит №18518 від 23.06.2018 року та витрати по сплаті судового збору в сумі 2481 грн. Відповідно до ухвали Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24.05.2023 року цивільна справа за підсудністю передана на розгляд до Шаргородського районного суду (а.с.70). Позовні вимоги АТ «Ощадбанк» мотивовані тим, що 23.06.2018 року між позивачем та відповідачем укладено договір про споживчий кредит №18518, відповідно до якого надано кредит в сумі 89900 грн. на споживчі потреби зі сплатою 56% річних на строк 60 місяців. Відповідно до п.2.4.1. Кредитного договору, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 56% річних, які згідно з п.2.4.2. договору нараховуються банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, починаючи з дати видачі кредиту до терміну остаточного повернення кредиту, визначеного Кредитним договором. Пунктом 3.2.1. кредитного договору передбачено, що банк здійснює надання кредиту одноразово шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Всі платежі за цим договором здійснюються шляхом списання банком в договірному порядку коштів з поточного рахунку (п.3.1. Договору). Згідно з п.3.3.2 Договору, повернення кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником відповідно до графіку платежів або достроково в порядку, визначеному Договором, але не пізніше терміну остаточного повернення кредиту. Відповідно до п.3.3.3. Кредитного договору, позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 1498,33 грн. та сплату процентів, нарахованих на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 23 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з липня 2018 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які банк списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів у послідовності, визначеній Кредитним договором. Якщо сума коштів, що надійшла на рахунок повернення кредиту та сплати процентів, менша розміру, вказаного у п.3.3.3. договору, несплачений платіж та нараховані проценти, які мали бути сплачені, вважаються простроченими. Наступна сума платежу повинна додатково включати суму коштів, необхідну для погашення простроченого платежу та сплати пені за прострочені платежі з урахуванням вимог п.8.2 договору (п.3.3.4 Договору). Відповідно до п.3.9.1 кредитного договору, банк має право у випадку, якщо будуть мати місце будь-які або всі можливі випадки невиконання позичальником взятих на себе обов`язків та недотримання умов, передбачених договором, вимагати повернення суми кредиту та сплати всієї суми нарахованих процентів за користування кредитом, строк сплати яких ще не настав, в повному обсязі у тому числі, але не виключно за умови настання наступних подій: затримання сплати частини основної суми боргу за кредитом та(або) процентів за користування кредитом на один календарний місяць; неподання на вимогу банку документів, що стосуються фінансового стану позичальника. Згідно з п.п.4.3.1, 4.3.2, 4.3.3 кредитного договору, позичальник зобов`язаний належним чином виконувати всі умови договору та взяті на себе зобов`язання; в обумовлені строки повернути кредит, своєчасно сплатити проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за договором; у випадку порушення умов цього договору достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів, нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом, комісійні винагороди, а також сплатити штрафні санкції і відшкодувати банку в повному обсязі збитки. Позичальник зобов`язався відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов`язаннях, що випливають з договору (п.4.3.4 Договору). Завдані банку збитки позичальник зобов`язується відшкодувати в повному обсязі понад неустойку, пеню та штрафи, несе відповідальність за їх відшкодування всім належним йому майном. За порушення взятих на себе зобов`язань позичальник зобов`язується сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожен день прострочення, але не більше 15% простроченого платежу (п.8.3 Договору). Позичальник, отримавши кредитні кошти на умовах повернення, строковості та платності, систематично порушував свої договірні зобов`язання, передбачені щодо строків повернення кредиту, процентів за його користування, пені, що призвело до виникнення простроченої заборгованості. Відповідач [PERSON] продовжує порушувати умови кредитного договору, у зв`язку з чим станом на 16.11.2022 року за ним рахується заборгованість в розмірі 29843,51 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 21961,79 грн.; процентів за користування кредитом 6174,16 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту 259,21 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 112,85 грн.; інфляційних втрат за несвоєчасне погашення основного боргу 1011,26 грн.; інфляційних втрат за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 324,24 грн. При обґрунтуванні позовних вимог позивач покликається на норми ст.ст.526, 536, 625, 629, 1052 ЦК України. 2.Виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] відзив на позов із викладенням своїх заперечень до суду не подав, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі про відкриття провадження від 22.06.2023 року (а.с.78-79), яка отримана відповідачем 28.06.2023 року (а.с.96). Натомість, відповідач [PERSON] 18.09.2023 року подав до Шаргородського районного суду заяву про визнання позову, в якій зазначив, що визнає позовні вимоги АТ «Ощадбанк» до нього у повному обсязі, не заперечує щодо їх задоволення (а.с.97). ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача 1. 27.06.2023 року представник позивача адвокат Лобанов О.О., що діє за довіреністю від 21.04.2023 року за №19/4-02/182, просить розглянути справу у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.80, 81-84). Інших заяв і клопотань, пов`язаних із розглядом справи, представник позивача до суду не подавав. 2. Відповідач [PERSON] 18.09.2023 року подав заяву про визнання позову (а.с.97). Інших заяв і клопотань, пов`язаних із розглядом справи, відповідач до суду не подавав. ІІІ. Процесуальні дії у справі 1.\~ Ухвалою\~Жмеринського\~міськрайонного суду\~Вінницької області\~ від 24.05.2023 року позовну заяву Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк», в інтересах якого діє адвокат Лобанов О.О., до [PERSON] про стягнення боргу за договором про споживчий кредит передано на розгляд Шаргородського районного суду за підсудністю (а.с.70). 2. Ухвалою\~Шаргородського\~суду від 22.06.2023 року позовну заяву Акціонерного товариства\~«Державний ощадний\~банк України»\~в особі\~філії \~Вінницьке обласне\~управління \~АТ «Ощадбанк»,\~в інтересах\~якого діє\~адвокат Лобанов\~О.О.,\~до [PERSON] \~про стягнення\~боргу за\~договором про\~споживчий кредит прийнято\~до\~розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд цивільної справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження на 13.07.2023 року без повідомлення (виклику) учасників справи (а.с.78-79). 3. Ухвалою Шаргородського районного суду від 13.07.2023 року відкладено розгляд цивільної справи за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк», в інтересах якого діє адвокат Лобанов О.О., до [PERSON] про стягнення боргу за договором про споживчий кредит на 18.09.2023 року у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у зв`язку із незакінченням станом на 13.07.2023 року строку на подання відповідачем відзиву на позов (а.с.90-91). 4. Частиною 1 статті 279 ЦПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше (ч.5 ст.279 ЦПК України). Вказана вимога ЦПК України роз`яснена судом учасникам справи в ухвалі про відкриття провадження у справі. Сторони у справі не подавали клопотань про розгляд означеної справи з повідомленням сторін, а суд не вбачає підстав для розгляду справи з повідомленням сторін з власної ініціативи. Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Частиною 8 статті 178 ЦПК України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідачем [PERSON] відзиву на позов не подано, але подано заяву про визнання позовних вимог (а.с.97), то суд вважає, що розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін слід здійснювати у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, в силу вимог ч.13 ст.7, ч.8 ст.178 ЦПК України. 5. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, … в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що розгляд означеної справи здійснюється у порядку письмового провадження у спрощеному провадженні без повідомлення сторін, тобто за їх відсутності, то суд не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини позики, зокрема кредиту, які регулюються ЦК України. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Вирішуючи спір, суд встановив факт укладення 23.06.2018 року договору про споживчий кредит №18518 між ПАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», в особі керуючого ТВБВ №10001/0119 філії Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» Михальського А.В. та [PERSON] (а.с.54-58). Згідно з вказаним Договором, відповідач отримав у позивача споживчий кредит на суму 89900 грн. на строк шістдесят місяців з терміном остаточного повернення не пізніше 23 червня 2023 року. Процентна ставка за користування кредитом складає 56 % річних та є фіксованою (п.п.2.2., 2.4.1. Договору) (а.с.54, на звороті). Договір про споживчий кредит від 23.06.2018 року за №18518 підписаний відповідачем [PERSON] (а.с.54-58), оскільки заперечень щодо вказаної обставини відповідач не зазначив, а подав заяву про повне визнання позовних вимог (а.с.97). \~ \~ \~ \~Кошти в сумі 89900 грн. надані відповідачу [PERSON] одноразово шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, відповідно до п.3.2.1. Договору, що вбачається із виписки по рахунках відповідача (а.с.4-48). \~ \~ \~ \~Вказана обставина визнається відповідачем [PERSON] з огляду на подання ним заяви про визнання позову (а.с.97). Відповідно до п.3.3.3. Договору за №18518 від 23.06.2018 року позичальник [PERSON] зобов`язаний здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 1498,33 грн. та сплату процентів, нарахованих на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 23 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з липня 2018 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами цього Договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної кредитним договором. \~ \~ \~ \~Пунктом 2.4.1. договору про споживчий кредит встановлено, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 56% річних. Зазначена в цьому пункті договору процентна ставка є фіксованою. Проценти нараховуються банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом (п.2.4.2 Договору). Якщо сума коштів, що надійшла в рахунок повернення кредиту та сплати процентів, менша розміру, вказаного у п.3.3.3. договору, то несплачений платіж та нараховані проценти, які мали бути сплачені, вважаються простроченими. Наступна сума платежу повинна додатково включати суму коштів, необхідну для погашення простроченого платежу та сплати нарахованої пені за прострочені платежі з урахуванням вимог п.8.2 Договору (п.3.3.4. Договору). \~ \~ \~ \~ Відповідно до п.3.4.1 Договору про споживчий кредит за №18518 від 23.06.2018 року, погашення зобов`язання здійснюється в наступній послідовності: 1) погашення простроченої заборгованості за основною сумою боргу за кредитом (якщо прострочення буде мати місце); 2) погашення прострочених процентів за користування кредитом; 3) погашення строкової заборгованості за основною сумою боргу за кредитом; 4) погашення нарахованих строкових процентів за користування кредитом; 5) сплата пені за непогашення в строк платежів по кредиту (якщо непогашення буде мати місце); 6) сплата штрафів, передбачених договором; 7) сплата інших платежів відповідно до договору. Відповідно до п.3.9.1 Договору, банк має право у випадку, якщо будуть мати місце будь які або всі можливі випадки невиконання позичальником взятих на себе обов`язків та недотримання умов, передбачених договором, вимагати повернення суми кредиту та сплати всієї суми нарахованих процентів за користування кредитом, строк сплати яких ще не настав, в повному обсязі у тому числі, але не виключно за умови настання наступних подій: затримання сплати частини основної суми боргу за кредитом та (або) процентів за користування кредитом на один календарний місяць; неподання на вимогу банку документів, що стосуються фінансового стану позичальника. Позичальник зобов`язався відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов`язаннях, що випливають з договору (п.4.3.4 Договору). Завдані банку збитки позичальник зобов`язується відшкодувати в повному обсязі понад неустойку, пеню та штрафи, і несе відповідальність за їх відшкодування всім належним йому майном (п.8.1 Договору). За порушення взятих на себе зобов`язань позичальник зобов`язується сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період за який сплачується пеня, від суми платежу за кожен день прострочення, але не більше 15% простроченого платежу (п.8.3 Договору). Відповідач [PERSON] допускав порушення внесення щомісячних платежів по погашенню споживчого кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.49-51) та випискою по його рахунках (а.с.4-48), у зв`язку із чим позивач 12.01.2022 року направляв йому вимогу про повернення кредиту протягом тридцяти календарних днів з дня її одержання та повідомляв про можливість вжиття заходів захисту порушених прав у порядку, передбаченому чинним законодавством (а.с.60). Проте, [PERSON] неналежно виконує взяті на себе зобов`язання по договору про споживчий кредит №18518 від 23.06.2018 року, внаслідок чого станом на 16.11.2021 року виникла заборгованість по кредиту в сумі 29843,51 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 21961,79 грн.; заборгованості за процентами за користування кредитом 6174,16 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) по лютий 2022 року 259,21 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом по лютий 2022 року 112,85 грн.; інфляційних втрат за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) по лютий 2022 року 1011,26 грн.; інфляційних втрат за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом по лютий 2022 року 324,24 грн. Даний факт підтверджений розрахунком заборгованості по договору споживчого кредиту за основним боргом, пенею, та 3% річних та інфляційних втрат (а.с.49-51). З вказаного розрахунку вбачається, що позивачем не нараховується відповідачеві пеня. Крім того, у відповідності до п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, позивачем не нараховуються відповідачеві у період дії воєнного стану кошти за ст.625 ЦК України, що вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.49-51). Заперечень щодо вказаного розрахунку заборгованості відповідач [PERSON] не висловив, оскільки відзиву на позов до суду не надіслав, а 18.09.2023 року подав заяву про повне визнання позовних вимог (а.с.97). Суд погоджується із визначеним позивачем розміром заборгованості за наданим відповідачеві кредитом. Крім того, доказами, які можуть підтверджувати наявність кредитної заборгованості боржника перед банком та її розмір є також первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаними положеннями закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися у сукупності з іншими доказами. До такого правового висновку дійшов Верховний Суд при розгляді цивільної справи №200/5647/18 в постанові від 16 вересня 2020 року. До позовної заяви позивачем додано деталізовану виписку по рахунку [PERSON] (а.с.4-48). Так, з виписки про рух коштів за рахунком відповідача за період з 23.06.2018 року по 08.11.2022 року вбачається,\~\~\~що [PERSON] регулярно використовував кредитні кошти на свої споживчі потреби, а також вбачається здійснення відповідачем платежів, спрямованих на погашення заборгованості, строки внесення вказаних платежів (а.с.4-48). Отже, суд встановив наявність заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем розмірі 29843,51 грн. Відтак, судом встановлено порушення прав позивача з боку відповідача, яке підлягає поновленню шляхом задоволення позову. Отже, слід стягнути таку заборгованість в сумі 29843,51 грн., відповідно до положень проаналізованого законодавства та підписаного відповідачем договору про споживчий кредит. Оскільки факт виконання умов договору і повернення кредиту та процентів за користування кредитом відповідачем [PERSON] не доведено, то право Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» невиконанням зобов`язання з боку відповідача порушено і підлягає судовому захисту шляхом задоволення позову. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановленим судом фактам відповідають правовідносини позики, а саме кредиту, які регулюються ЦК України. Відповідно до ч.1\~ст.2 ЦПК України,\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд\~\~і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1, 2\~ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи\~\~чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної\~\~\~в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частинами 1, 2, 4 ст.10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду\~на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~передбачено право кожної особи\~\~на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання\~\~або оспорювання. Згідно з ч.1\~ст.16 ЦК України,\~кожна особа\~має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового\~\~або майнового права та інтересу. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України,\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України,\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Частиною 1\~ст.638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ч.2 ст.509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, в тому числі, з договорів. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та\~\~ вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Так, за договором кредиту банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.1 ст.1054 ЦК України). Кредитний договір укладається в письмовій формі (ч.1 ст.1055 ЦК України). \~ \~ \~ \~Позичальник зобов`язаний\~повернути позикодавцеві\~позику (грошові\~кошти у\~такій самій\~сумі або\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~у такій\~самій кількості,\~такого самого\~роду та\~такої самої\~якості,\~що були\~передані йому\~позикодавцем)\~у строк\~та в\~порядку,\~що встановлені\~договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України). Позикодавець має\~право на\~одержання від\~позичальника процентів\~від суми\~позики,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом.\~Розмір і\~порядок одержання\~процентів встановлюються\~договором.\~Якщо договором\~не встановлений\~розмір процентів,\~їх розмір\~визначається на\~рівні облікової\~ставки Національного\~банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч.1 ст.1048 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. VІ. Висновки суду Аналізуючи норми наведеного законодавства та досліджені судом докази, що містяться в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позивач має право на звернення до суду з означеним позовом. Також, у суду склалася достатня переконаність у тому, що позов підлягає задоволенню з наведених у ньому підстав, які підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, проаналізованими судом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.81 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України). Отже, суд констатує той факт, що позивачем надано суду належні, допустимі, достовірні та достатні докази, які проаналізовані судом у їх сукупності та взаємозв`язку і дають підстави для висновку про задоволення позову, тоді як відповідачем не надано доказів виконання своїх зобов`язань за договором від 23.06.2018 року. Крім того, між відповідачем та банком склалися кредитні правовідносини, в яких банк є кредитором, а відповідач боржником, проте, боржником доказів на підтвердження факту виконання умов договору кредиту суду не надано. Оскільки факт виконання умов договору і повернення кредиту відповідачем [PERSON] не доведено, то право АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» невиконанням зобов`язання з боку відповідача порушено і підлягає судовому захисту шляхом задоволення позову. VІІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 2481 грн. (а.с.3). Таким чином, враховуючи, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, то, відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2481 грн. При цьому, суд звертає увагу, що позивач звернувся до суду з позовом 12.04.2023 року, тому повинен був сплатити судовий збір в сумі 2684 грн., відповідно до п.п.1.1 п.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір». Відтак, позивачем не доплачено судовий збір в сумі 203 грн. (2684-2481=203). Оскільки позов підлягає задоволенню, то вказана сума недоплаченого на користь держави судового збору у розмірі 203 грн. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] .

Outcome: approved