Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , МТСБ України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 02.05.2022 о 06 год. 50 хв. на 0 км. + 10 м. автодороги Яворів-Грушів, на нерегульованому перехресті автомобільної дороги Т-1414, [PERSON] керуючи транспортним засобом «VOLVO-V50», номерний знак [NUMBER] , не виконала вимогу дорожнього знаку 2.1, при зміні напрямку руху не переконалась, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, здійснила зіткнення із транспортним засобом марки «Ford S-Max», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Автомобіль марки «Ford S-Max», номерний знак [NUMBER] належить на праві власності позивачу. Постановою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.06.2022, [PERSON] було визнано винною у вчинені зазначеного ДТП, та притягнуто її до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. На момент вчинення ДТП, автомобіль відповідача було застраховано у страховій компанії WARTA, на території Республіки Польща, що передбачено нормами міжнародного права. Даний поліс був укладений строком на 1 місяць, і діяв до 22.05.2022. Розмір матеріального збитку, заподіяного транспортному засобу визначається на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 року за № 142/5/2092 (далі - Методика). Згідно абз. 2 п. 8.2. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля та величини ВТВ (втрати товарної вартості). Вартість матеріального збитку з технічної точки зору, заподіяного власнику автомобіля «Ford S-Мах», номерний знак [NUMBER] , внаслідок його пошкодження у ДТП 02.05.2022 становила 202 870 грн. 60 коп. Також за проведення даного огляду транспортного засобу та складання висновку позивач сплатив кошти в розмірі 3 000 грн. 00 коп., які підлягають стягненню з Відповідачів. Також було проведено огляд транспортного засобу та отримано висновок щодо відновлювальної вартості ремонту автомобіля «Ford S-Мах», номерний знак [NUMBER] без урахування фізичного зносу становить 795 495 грн. 75 коп. Тобто автомобіль фінансово ремонтувати не доцільно. У зв`язку із завданням майнової шкоди, позивач звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про відшкодування шкоди в розмірі 130\~000, 00 грн, однак дана сума не була компенсована в повному розмірі. Моторним (транспортним) страховим бюро України йому було відшкодовано лише 108,538,35 грн, з належний 130\~000,00 грн, а тому заборгованість в розмірі 21461,65 грн. залишається. Також Відповідач [PERSON] повинна сплатити йому різницю між завданою матеріальною шкодою в розмірі 202 870 грн. 60 коп. та коштами вже сплаченими Моторним (транспортним) страховим бюро України які повинні бути стягнуті, що в загальному становить 130 000 грн. 00 коп. і сума що підлягає стягненню з Відповідача - 1 становить 72\~870 грн. 60 коп. Крім цього, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди Позивачу було завдано фізичного болю, а також моральної шкоди. [PERSON] не міг виконувати свої обов`язки пов`язані із наданням послуг у сфері дозвільно-культурних заходів, оскільки транспортний засіб знищено і фізично важко виконати умови договорів, які були укладенні та не виконані. Фактично було понесені втрати і не отримано вигоду від запланованої роботи. З моменту пошкодження транспортного засобу автомобіля «Ford S-Мах», номерний знак [NUMBER] , [PERSON] не міг та не може здійснювати користування ним, а в період воєнного стану це було вкрай необхідним та змушувало просити колег та знайомих позичити транспорт, що призвело до погіршення психологічного стану, болі голови та втрати сну, появилася тривожність, оскільки даний автомобіль постійно використовувався сім`єю і особисто Позивачем по роботі. Також було зірвано нормальний графік роботи та відмову від виконання замовлень по договорах про організацію заходів від 18 лютого 2022 року; від 28 квітня 2022 року; 28 квітня 2022 року, а також відмову від нових пропозицій до співпраці. Дані обставини вплинули та впливають на Позивача, оскільки автомобіль стоїть та не виконує свого прямого призначення. Відремонтувати автомобіль не має можливості, оскільки коштів що виплачені Старховиком Відповідачем - 2 не в повному обсязі не вистачає і Позивач змушений збирати кошти, а тому і звертається в суд за захистом права, що також призводить до додаткових переживань та витрат. Такими діями [PERSON] завдано Позивачу моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп. та якої буде достатньо для його відновлення. Також і втрачена вигода позивача становить: 20 000 грн. згідно Договору організації заходів від 18 лютого 2022 року; 7 000 грн. згідно договору організації заходів від 28 квітня 2022 року; 14 000 грн. згідно договору організації заходів від 28 квітня 2022 року. Загальна сума втраченої вигоди становить 41 000 грн. 00 коп. і повинна бути стягнута з Відповідача [PERSON] . Крім цього, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 15000,00 грн. Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 09.11.2022 відкрито спрощене провадження у справі та призначено судове засідання. \~ \~ \~ \~07.03.2023 представник відповідача [PERSON] адвокат Шидзінський І.В. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що згідно наказом №3/5644 від 11.07.2022, справа №84183, страховиком МТСБУ, було виплачено [PERSON] суму збитків завданих власнику транспортного засобу марки «Ford S-Мах», державний номерний знак [NUMBER] , яка складає 108538,35 грн, що підтверджується випискою із ПриватБанку, яку надав в якості доказу позивач. В даному випадку страховик у повному обсязі виконав взяті на себе зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування, відповідно до складеного Звіту про оцінку завданих збитків. \~ \~ \~ \~На даний час сторона відповідача не має можливості надати суду Звіт експерта страховика як доказ, оскільки на день подання відзиву на позовну заяву, позивачем не отримано такого. Із незрозумілих причин [PERSON] не дочекався звіту про вартість збитків від страховика, та 16.05.2022 звернувся до ФОП « [PERSON] » та уклав договір про складання оцінки вартості матеріальних збитків із даним підприємством. Вважає що заявлений позов є безпідставним, необґрунтованим а тому просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. 13.09.2023 представник відповідача [PERSON] адвокат Шидзінський І.В. подав до суду уточнений відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що згідно із висновком №68 за результатами проведення автотоварознавчої експертизи від 27.05.2022 встановлено, що ринкова вартість автомобіля "FORD S-МАХ", ідентифікаційний номер - [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , на 02.05.2022 до моменту пошкодження у ДТП, становить: 191748,76 гривень; ліквідаційна вартість працездатних складових автомобіля "FORD S-МАХ", ідентифікаційний номер - [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , після його пошкодження в ДТП 02.05.2022, з врахування особливостей його стану та пошкоджень, які виявлені на момент огляду 06.05.2022 року, в цінах станом на час проведення дослідження, без врахування ПДВ становить: 51528,97 гривень. Відповідно до відповіді МТСБУ на адвокатський запит від 17.03.2023 року, розмір страхової шкоди, заподіяну майну потерпілих на день настання ДТП 02.05.2022 року, становить 130 000,00 гривень на одного потерпілого. МТСБУ було прийнято рішення від 12.07.2022 про сплату [PERSON] відшкодування шкоди в сумі 108 535,35 грн, та рішення від 27.03.2023 про доплату відшкодування 21 461,65 грн. Загальний розмір відшкодування складає 130 000,00 грн. За таких обставин, на підставі викладеного, відповідач погоджується на відшкодування матеріальних збитків в сумі 10 219,79 грн. (191 748,76 грн. (ринкова вартість ТЗ до ДТП) - 51528,97 грн. (визначена експертом вартість пошкодженого ТЗ) = 140 219,79 грн. 130 000,00 грн. (виплачена сума відшкодування) = 10 219,79 грн. В решті позовних вимог просить відмовити В судове засідання позивач не з`явився, однак його представник адвокат Тимощук О.І. подав до суду заяву, про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак її представник адвокат Шидзінський І.В. подав до суду заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити частково, а саме: в частині відшкодування збитків в розмірі 10219,97 грн. Також просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу. В задоволенні інших позовних вимог просить відмовити. Представник відповідача - Моторне (транспортне) страхове бюро України в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляд справи, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило, відзив на позовну заяву не подав. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ст.280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Частинами 4, 5 ст.268 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 14.09.2023, є дата складення повного судового рішення 20.09.2023. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 02.05.2022 о 06 год. 50 хв. на 0 км. + 10 м. автодороги Яворів-Грушів, на нерегульованому перехресті автомобільної дороги Т-1414, [PERSON] керуючи транспортним засобом «VOLVO-V50», номерний знак [NUMBER] , не виконала вимогу дорожнього знаку 2.1, при зміні напрямку руху не переконалась, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, здійснила зіткнення із транспортним засобом марки «Ford S-Max», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушила вимоги п.п.2.1, 10.1 ПДР України, що підтверджується копією протоколу серії ОБ №044163 від 02.05.2022. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час даної ДТП була застрахована в страховій компанії «Warta» в Республіці Польща, що підтверджується полісом страхування № 920023486110 від 23 квітня 2023 року. Постановою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі 607/5715/22 від 14.06.2022, [PERSON] було визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124\~КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 850,00 грн. Дана постанова не оскаржувалась та набрала законної сили 27.06.2022.\~ Позивач [PERSON] є власником транспортного засобу марки "FORD S-МАХ", номерний знак [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Згідно ч.6 ст.82\~ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, факт вчинення та вина [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 02.05.2022, є встановленим постановою суду та не підлягає доказуванню. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 77 ЦПК України). Аналіз матеріалів справи свідчить, що дослідженню підлягають обставини щодо визначення розміру шкоди, завданої в результаті ДТП транспортному засобу марки "FORD S-МАХ", ідентифікаційний номер - [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , а також її доведеності. Частиною першою статті 1166\~ЦК\~України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до\~ст.\~3\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно з ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до п.10.4 ст.\~3\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» під час в`їзду на територію України власник транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, зобов`язаний мати на весь термін перебування такого транспортного засобу на території України сертифікат міжнародного автомобільного страхування "Зелена картка" або внутрішній договір страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до п. 22.1\~ст.\~22\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 36.4.\~ст.\~36\~Закону\~України\~«Про обов`язкове\~страхування\~цивільно-правової\~відповідальності\~власників\~наземних транспортних\~засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна. Пунктом 31.1\~ст. 31 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~встановлено, що розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного оцінювачем або експертом відповідно до законодавства. Відповідно до пп.33.1.4 п.33.1 ст.33Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально Пунктом 33.3\~ст.\~33\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» передбачено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених\~статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Згідно з п. 34.2 ст.\~34\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних\~транспортних\~засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Водночас, п. 34.3.\~ст.\~34\~Закону\~України «Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних\~транспортних\~засобів» передбачено, що якщо представник страховика (у випадках, передбачених\~статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Відповідно до п. 35.1\~ст.\~35\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. Згідно з п. 36.2 ст.\~36\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у\~статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Згідно п.п. «в» п.2 ст.41 Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат "Зелена картка", що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України. Така регламентна виплата здійснюється на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка". Згідно висновку судового експерта №68 від 27 травня 2022 року складеного на підставі доручення №14-PL-UA-22/18584.1, за підписом начальника Департаменту МТСБУ С.Бабича, відповідно до висновку якого, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки "FORD S-МАХ", номерний знак [NUMBER] виявлених при обстеженні 06.05.2022 становить 933704,33 грн. Ринкова вартість автомобіля "FORD S-МАХ", номерний знак [NUMBER] становить 191748,76 грн. Ліквідаційна вартість працездатних складових автомобіля "FORD S-МАХ", номерний знак [NUMBER] становить 51528,97 грн. Таким чином\~судом встановлено,\~що відповідач\~МТСБУ протягом\~встановленого строку,\~відповідно до\~п.2\~ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» направити свого представника (експерта) до місцезнаходження пошкодженого автомобіля для визначення розміру збитків, про що 27 травня 2022 року було складено відповідний висновок судового експерта, а тому в задоволенні позовної вимоги позивача, про стягнення витрат на залучення експерта для визначення вартості завданої йому шкоди до задоволення не підлягають. Крім цього судом встановлено, що відповідач МТСБУ, 12.07.2022 виплатило позивачу [PERSON] відшкодування шкоди в розмірі 108\~538,35 грн та 27.03.2023 прийняло рішення про доплату страхового відшкодування в розмірі 21461,65 грн, а тому загальний розмір відшкодованої шкоди, яку виплатило МТСБУ становить 130 000,00 грн, що є у межах страхових сум, що були чинними на день настання дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з частиною першою статті 1188\~ЦК\~України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1\~ст. 1188 ЦК України). Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. У постанові Верховного суду від 07.02.2022 по справі № 686/14368/19 зазначено, що положення Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована її відповідальність, а тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика. Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених указаним Законом випадках - Моторного (транспортного) страхового бюро України) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17. Згідно\~ст.\~30\~Закону №\~1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути відшкодування матеріальних збитків розмірі 10219,79 грн. що обраховувалась наступним чином (191 748,76 грн. - ринкова вартість транспортного засобу до ДТП 51 528,97 грн. ліквідаційна вартість працездатних складових ТЗ) = 140 219,79 грн. 130 000,00 грн. (виплачена сума відшкодування МТСБУ) = 10 219,79 грн. Пунктом 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 01.03.2013 №4 передбачено, що як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки особи; збитків, заподіяних такою особою; причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і збитками; вини особи, яка заподіяла збитки, у тому числі встановлення заходів, вжитих кредитором для одержання такої вигоди. За відсутності одного із елементів складу цивільного правопорушення не настає відповідальності з відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди. Вказане викладено у постановах ВС у справі №908/2261/17 від 09.10.2018, у справі №910/15865/14 від 31.07.2019 та у справі №922/3928/20 від 30.09.2021. При цьому необхідно звернути увагу на те, що позивач має довести реальність отримання ним доходів, у разі якщо б його суб`єктивне право не було порушено відповідачем. Звертаючись до суду з позовною вимогою про стягнення упущеної вигоди, позивач обґрунтовував таку тим, що він не отримав доходу за виконання договорів про надання послуг, а саме: 20 000 грн. згідно Договору організації заходів від 18 лютого 2022 року; 7 000 грн. згідно договору організації заходів від 28 квітня 2022 року та 14 000 грн. згідно договору організації заходів від 28 квітня 2022 року. Загальна сума втраченої вигоди становить 41 000 грн. 00 коп Аналіз змісту матеріалів цивільної справи свідчить про те, що позивачем доведено факт заподіяння йому матеріальної шкоди, натомість, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявленої позовної вимоги про стягнення упущеної вигоди в розмірі 41000,00 грн. Укладення договорів на організацію заходів не є належним доказом реальної можливості отримання визначених у ній доходів, тобто позивачем належним чином не підтверджено, що такі дійсно були б ним отримані, однак, ДТП, що відбулася 02.05.2022, позбавила можливості їх отримання. Крім цього, позивач в позовній заяві вказує, що під час відсутності у нього власного транспортного засобу, останній позичав автомобілі у знайомих та колег, а тому маючи у розпорядженні позичений автомобіль, позивач мав можливість виконати укладенні договори. Таким чином, позов у частині стягнення з відповідачів упущеної вигоди у розмірі 41000,00 грн. не підлягає до задоволення. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди у заявленому позивачем розмірі, суд виходить з такого. Згідно з ст.23\~ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та непов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положення ч. 1\~ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. В рахунок вказаних обставин, в п. 4\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~в справах\~про відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди» від\~31\~березня 1995\~року за\~№ 4 передбачено, що «у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується». Відповідно до п.9 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~4\~від 31.03.1995\~року «Про\~судову практику\~в справах\~про відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне\~за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого\~спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Пунктом 5 Постанови Пленум\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~в справах\~про відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди» №\~4\~від 31.03.1995\~року визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі, чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Вказане свідчить про те, що шкода підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок, а при відсутності будь-якої з цих ознак не може бути покладено на відповідача обов`язку відшкодування шкоди. Відповідно до роз`яснення, яке міститься у пункті 3постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 року № 5, під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ст.81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до правил ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів;показаннями свідків. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди предметом доказування є не тільки факт неправомірних дій (бездіяльності), а також виникнення шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) та заподіяння шкоди. Отже, звертаючись до суду із зазначеним позовом, позивач має довести, яких саме втрат немайнового характеру (моральну шкоду) він зазнав, та яке саме їх матеріальне вираження. Недоведеність позивачами зазначених обставин у справі є підставою для відмови у задоволенні позову. Разом з тим, суд звертає увагу, що саме через страждання особи визначається поняття моральної шкоди, в свою чергу стражданням є відчуття глибоких душевних мук чи сильного фізичного болю, а не будь-яка тривала чи короткочасна негативна емоція, що може виникати у особи, як реакція на ті, чи інші дії або бездіяльність. Сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов`язково аргументована поза розумним сумнівом із зазначенням того, які конкретно дії (бездіяльність) спричинила моральні переживання та наскільки вони були інтенсивними, щоб сягнути рівня страждань, тому суд доходить висновку про необґрунтованість позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди. Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, а також враховуючи те, що позивачем не надано суду доказів в обґрунтування позовних вимог та не надано об`єктивних та переконливих доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральної шкоди у причинному зв`язку з діями відповідача, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог позивача щодо стягнення заявленої ним суми моральної шкоди з відповідача, а відтак у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди необхідно відмовити. Що стосується розподілу судових витрат по даній справі, суд констатує наступне. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.3\~ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ст.30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Разом з тим суд звертає увагу, що у відповідності до ч.4ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Крім того, відповідно до п.2 ч.3ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Вказаний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №753/15683/15. Згідно ч.5\~ст.137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як зазначено вище, правнича допомога надавалась позивачу [PERSON] адвокатом Тимощуком О.І. на підставі ордеру про надання правової допомоги серії ВС №1158939 від 01.09.2022 року. Згідно позовної заяви, договору про надання правової допомоги від 14 липня 2022 року та розрахунку вартості робіт адвоката, відповідно до якого, вартість робіт на представництво інтересів [PERSON] у суді першої інстанції становить 10\~000 грн. 00коп. В позовній заяві позивач просить стягнути відповідачів на його користь витрати на оплату правничої допомоги адвоката в загальному розмірі 15000, 00 грн. Відповідач [PERSON] просить зменшити витрати на правничу допомогу адвоката. Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката, складність справи та виконані адвокатом роботи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також враховуючи клопотання відповідача щодо зменшення судових витрат, суд вважає, що з відповідачів на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі по 2500 грн 00 коп. з кожного відповідача. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при поданні позовної заяви до суду було сплачено судовий збір на загальну суму 1681,81 грн. Що стосується стягнення сплаченого судового збору, то суд зазначає наступне. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлено одну позовну вимогу майнового характеру в загальному розмірі 153332,25 грн., а тому позивачу необхідно було сплатити судовий збір в розмірі 1533,32 грн. Одночасно судом\~роз`яснюється,\~що\~відповідно\~до п.1\~ч.1\~ст.7\~ЗУ\~«Про\~судовий збір» сплачена сума\~судового збору\~повертається за\~клопотанням особи,\~яка його\~сплатила за\~ухвалою суду\~в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У відповідності до положень ст.141\~ЦПК України слід стягнути із відповідача [PERSON] на користь позивача понесені ним судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в розмірі 102 грн 19 коп. На підставі ст.ст. 526, 599, 610, 611, 625, 979, 990, 1166, 1188, 1194\~ЦК\~України та

Outcome: partial