Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

Представник Концерну «Міські теплові мережі» Шеховцова Н.О., яка діє на підставі довіреності № 525/20-23 від 30.12.2022 року, звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, в якій просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , на користь Концерну «Міські теплові мережі» суму грошової заборгованості за надану послугу з постачання теплової енергії у розмірі 23579 грн. 46 коп. на розрахунковий рахунок № [NUMBER] у Філії АТ «Укрексімбанк» у місті Києві, МФО 322313, ЄДРПОУ 32121458; стягнути з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , на користь Концерну «Міські теплові мережі» судові витрати у розмірі судового збору 2684 грн. на розрахунковий рахунок № [NUMBER] , ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», МФО 320478, ЄДРПОУ 32121458. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що предметом діяльності Концерну «Міські теплові мережі» є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організації, її збут та інше. Позивач вказує, що 02 жовтня 2021 року на виконання вимог Закону, на офіційному сайті було розміщено індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Вказані договори є публічними договорами приєднання та вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Умови вказаних договорів будуть застосовуватись до співвласників багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцем комунальних послуг, які обрали форму індивідуального договору та до власників індивідуальних (садибних) житлових будинків. На обґрунтування поданої позовної заяві, представник позивача вказує, що [PERSON] на праві власності належить нежитлове приміщення №13, за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до вищенаведеного, станом на 01 листопада 2021 року Типовий Індивідуальний договір № 76208651 про надання послуг з постачання теплової енергії за адресою [ADDRESS] , між позивачем та відповідачем з 01 листопада 2021 року є укладеним. Фактом приєднання споживача до умов договору є фактом отримання послуг. У позовній заяві вказано, що житловий будинок [ADDRESS] оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії, відповідно обсяг спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень визначається за показаннями вузла комерційного обліку. Представник позивача вказує, що на виконання п. 5 Договору, позивач зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу строки і на умовах, що визначені цим договором. На порушення п. 5 Договору, позивач надавав послугу з постачання теплової енергії відповідачу в нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , а також представник зазначає, що позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії відповідачу за період з листопада 2021 року по січень 2023 року на загальну суму 23579 грн. 46 коп., яку на сьогоднішній день відповідач не сплатила. Ухвалою Жовтневого районного суд міста Запоріжжя від 22 березня 2023 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.30). У судове засідання представник позивача Концерну «Міські теплові мережі» Шеховцова Н.О., яка діє на підставі довіреності № 525/20-23 від 30.12.2022 року (а.с.24), не з`явилася, надавши до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.38). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку за останнім відомим місцем реєстрації, що підтверджується,поштовим конвертом, який повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.37, 42, 47). Також належне сповіщення відповідача здійснено судом шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади про виклик відповідача до суду, відповідно до приписів ч.11 ст.128 ЦПК України (а.с.41, 46). Проте, будь-яких документів на підтвердження поважності причин неявки відповідачем суду не надано, відзив на позов суду не направлено. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до положень ст.281 ЦПК України, а також приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», «споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач»; «індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги»; «житлово-комунальні послуги-результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг». Згідно п. 2) ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», «комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами». Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг, відповідно до ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Судом встановлено, що послуги з постачання теплової енергії надавались до нежитлового приміщення № 13, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказане нежитлове приміщення № 13, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належать [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 02 березня 2020 року (а.с.14-15) та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 202480079 від 02 березня 2020 року (а.с.16), копії яких містяться в матеріалах справи. Концерн «Міські теплові мережі» у період з листопада 2021 року по січень 2023 року надав послуги до вказаного приміщення на загальну суму 23579,46 грн., що підтверджується розрахунком основного боргу за договором № 76208651 від 01.11.2021 року. Відповідач за вказаний період жодних оплат за надані послуги не здійснював (а.с.4). Факт надання послуги, також підтверджується рахунками за постачання теплової енергії № 76208651 з листопада 2021 по січень 2023 року (а.с.6-13). Суд зазначає, що система опалення приміщення відповідача є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання будинку, в якому воно розташоване. Тобто, факт наявності теплопостачання в приміщенні відповідача в даному періоді є підтвердженим та доведеним. В зв`язку з тим, що об`єкт надання послуги споживача має спільне з будинком підключення до теплової мережі позивача, то факт отримання теплоносія підтверджується рішеннями про початок та закінчення опалювального сезону 2021-2022 років та рішенням про початок опалювального сезону 2022-2023 років (а.с. 22, 23), відповідно до яких Концерном «Міські теплові мережі» було розпочато і закінчено опалювальний сезон у місті Запоріжжі. Рішення про початок та закінчення опалювального сезону у місті Запоріжжі приймає виконавчий комітет Запорізької міської ради. Також суд враховує, що відповідач відзив не надала, а також заперечень щодо нарахувань, зазначених у розрахунку на адресу позивача не направляла. Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ст.ст. 610-611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Відповідно до статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інше) за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ч. 3 ст. 19-1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», оплата споживачем теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунок із спеціальним режимом використання є обов`язковою умовою договору на постачання теплової енергії, укладеного між теплопостачальною організацією та споживачем теплової енергії. Згідно ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до п. 34 Типового Індивідуального Договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 01 листопада 2021 року, вбачається, що споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Таким чином, оскільки відповідач належним чином не виконує покладені на неї зобов`язання за договором, в частині своєчасної оплати вартості послуг, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги з постачання теплової енергії. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що даний позов слід задовольнити повністю. Згідно зі статтею 141 ЦПК України. суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2684 грн. (а.с.3). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved