Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-07 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися до Голосіївського районного суду міста Києва з заявою про встановлення факту народження дитини на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, заінтересована особа Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). В обґрунтування заявлених вимог зазначили, що перебуваючи на тимчасово окупованій території у м. Сімферополь Автономної Республіки Крим, Україна, [INFO] [PERSON] народила доньку [PERSON] , що підтверджується медичним свідоцтвом про народження. Батьком дитини є [PERSON] , з яким заявниця перебуває з 07.07.2007 в зареєстрованому шлюбі. Заявники не можуть зареєструвати народження дитини відповідно до вимог чинного законодавства та отримати свідоцтво про народження, оскільки медичний документ про народження було видано на тимчасово окупованій території України. Встановлення факту народження дитини потрібно з метою отримання свідоцтва про її народження та підтвердження громадянства дитини. Просила встановити факт народження дитини жіночої статі [PERSON] , яка народилася [INFO] в м. Сімферополь Автономної Республіки Крим, Україна, від батьків [PERSON] , [INFO] , громадянки України, та [PERSON] , [INFO] , громадянина України. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Заявники [PERSON] та [PERSON] просили розглянути справу без їх участі. 05.09.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку окремого провадження. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно з копією паспорта громадянина України [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , уродженка х/с Пушкіна Баяутського району Сирдарінської області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з копією паспорта громадянина України [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Уч-Курган Наманганської області, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі з 07.07.2007, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 07.07.2007, виданого Залізничним відділом реєстрації актів громадянського стану Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим. З копії виписного епікризу (із акушерського стаціонару) від 03.06.2023, виданого медичною установою на тимчасово окупованій території України, встановлено, що [PERSON] [INFO] в медичному закладі м. Сімферополь народила дівчинку. [PERSON] народилася [INFO] в м. Сімферополь АР Крим, батьками записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копією довідки про народження від 14.06.2023 №А-01672, виданих установою на тимчасово окупованій території України. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 1 ст. 317 ЦПК України встановлено, що заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини (ч. 1 ст. 122 СК України). Відповідно ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1 ст. 144 СК України передбачено, що батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх спілкування. Відповідно до ч. 1-4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків або за заявою, поданою в електронній формі. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. У разі смерті батьків або в разі якщо вони з інших причин не можуть зареєструвати народження дитини, державна реєстрація проводиться за заявою родичів, інших осіб, уповноваженого представника закладу охорони здоров`я, в якому народилася дитина чи в якому вона перебуває. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Порядок утворення медичної консультаційної комісії та положення про неї затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Суд враховує, що м. Сімферополь станом на час розгляду цієї справи знаходиться на тимчасово окупованій території України та відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є містом Автономної Республіки Крим, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вказана обставина виключає можливість зареєструвати факт народження у встановленому законом порядку за місцем народження дитини. При цьому, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про народження особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки розуміє, що можливості збору доказів щодо факту народження особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. Водночас, відповідно до положень ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Суд вважає, що заявники [PERSON] та [PERSON] мають право на звернення до суду з цією заявою відповідно до приписів ч. 1 ст. 317 ЦПК України, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи. Оскільки [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому відповідно до норм чинного законодавства України, то у суду є законні підстави для зазначення у рішенні відомостей про батька дитини. При цьому суд вважає, необґрунтованими вимоги заявників про зазначення у рішенні суду прізвища, власного імені та по батькові дитини, оскільки ч. 3 ст. 317 ЦПК України встановлено, що у рішенні про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків, а присвоєння дитині прізвища, власного імені та по батькові проводиться під час державної реєстрації народження дитини. Інші відомості в судовому рішенні про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України не зазначаються. За таких обставин суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 317, п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення. Судові витрати по справі відсутні.

Outcome: partial