Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором оренди житла та завданої шкоди майну. Позов мотивує тим, що 01.10.2022 року ним, як орендодавцем, та відповідачем [PERSON] , як орендарем, було укладено договір оренди житла від 01.10.2022 року, а саме квартири за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що 28.02.2023 року, детально оглянувши квартиру та поточні показники лічильників, він надіслав орендарю відомості про розмір заборгованості, яку слід сплатити, а саме: - за орендну плату та комунальні послуги - 35298,92 грн.; - за пошкоджене майно. 18.03.2023 року орендар сплатив 6000,00 грн. та обіцяв сплатити решту суми наступного тижня, однак станом на 30.03.2023 року жодних коштів від орендаря не надходило. В подальшому, 14 березня 2023 року, під час прибирання квартири, було виявлено ще й іншу завдану у квартирі шкоду. Вказує, що заборгованість по орендній платі і комунальних послугах станом на 28.02.2023 року становить: 35298,92 грн. - 9800,00 грн., сплачених орендарем за останній місяць при укладенні договору = 25498,92 грн.; заборгованість за пошкоджене та зникле майно згідно наданого позивачем переліку становить: 20298,47 грн. - 6000,00 грн. (оплачених орендарем) = 14298,47 грн. Враховуючи вищевикладене, просить стягнути з відповідача 39797,39 грн. заборгованості за договором\~оренди житла\~та завданої\~шкоди майну. Позивач подав до суду заяву, в якій вказав, що не заперечує щодо винесення судом заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, відзиву, а також жодних заяв та клопотань на адресу суду не подавав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Наявних у справі матеріалів про права та обов`язки сторін достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 28.11.2005 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дячуком О.А. та зареєстрованого в реєстрі за №2793, належить на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №9160078 від 05.12.2005 року. 01.10.2022 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір оренди житла, предметом якого є правовідносини, пов`язані із переданням орендодавцем орендареві житла за адресою: [ADDRESS] , для проживання у ньому на визначений цим договором строк та за встановлену цим договором плату. Згідно п.1.4 вищевказаного договору за згодою сторін орендна плата за орендне користування квартирою, що орендується (плата за користування житлом), за цим договором станоить 9800,00 грн. за місяць. Пунктом 1.5 договору оренди житла від 01.10.2022 року передбачено, що при укладенні договору лрендар вносить плату за перший і останній місяці. Відповідно до п.2.2.1, 2.2.2, 2.2.3 договору орендар бере на себе зобов`язання використовувати квартиру, що орендується, у відповідності до її цільового призначення, тобто використовувати її лише для проживання, а також забезпечувати збереження квартири, що орендується та підтримувати її в належному стані, а у випадку пошкодження або знищення майна компенсувати завдану шкоду; вчасно сплачувати всі комунальні послуги (за утримання будинку, опалення, електроенергію, воду (гарячу і холодну) постачання і відведення) та інші послуги, нараховані за період дії договору; не пізніше останнього дня кожного місяця орендного користування квартирою, що орендується, вносити орендну плату за наступний місяць у розмірі, визначеному в цьому договорі шляхом передачі коштів із внесенням відповідних записів в акті оплати за договором оренди житла. Зі змісту позовної заяви вбачається, що на теперішній час відповідач не користується квартирою позивача, оскільки виїхав з такої квартири. У зв`язку із відсутністю повного і належного розрахунку з оплати оренди квартири позивач звернувся з зазначеним позовом до суду та вимагає стягнути з відповідача заборгованість з оплати орендної плати. Таким чином, між сторонами існує спір щодо виконання зобов`язань, які виникають з договору найму житла, що регулюється нормами Цивільного кодексу України та положеннями укладеного між сторонами договору оренди житла від 01.10.2022 року. Надаючи оцінку доводам учасників справи в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного. Пунктом 1 частини другої статті11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини. Згідно із ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.626, ч. 1 ст.627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно достатті 6 цього Кодексусторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Приписами статті 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Відповідно до ст. 761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму. Згідно з ч. 1, 3 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. До договору найму житла, крім найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цьогоКодексу, якщо інше не встановлено законом. Договір найму житла укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 811 ЦК України). Предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина. Помешкання має бути придатним для постійного проживання у ньому (ч. 1, 2 ст. 812 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Застаттею 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Договір найму житла укладається на строк, встановлений договором (ч. 1ст. 821 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 815 ЦК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. За змістом частин першої-третьої статті 820 ЦК України розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Одностороння зміна розміру плати за користування житлом не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. Якщо строк внесення плати за користування житлом не встановлений договором, наймач вносить її щомісяця. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму (ч. 2 ст. 762 ЦК України). Згідно ст. 526 ЦК зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Судом зазначається, що відповідач був ознайомлений із показами лічильників перед підписанням договору оренди житла від 01.10.2022 року, що підтверджується Актом здачі-приймання квартири та майна до Договору оренди житла від 01.10.2022 року та відповідно до закону та умов договору мав розуміти свою відповідальність, яку він буде нести у зв`язку з укладенням договору оренди квартири за несплату комунальних послуг. Обов`язок наймача своєчасно вносити плату за житло, комунальні послуги також закріплений у ч. 3 ст. 815 ЦК України. Відповідно до положень ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно наданого позивачем переліку пошкодженого та зниклого майна вартість такого становить 20298,47 грн. Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За частинами 1, 2 статті 1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. У своїх постановах Верховний Суд неодноразово наголошував, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, тож якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Частиною 3 статі 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому матеріальної та моральної шкоди. Судом вказується, що відповідно до ч. 3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, заперечень проти позову відповідач не надав, наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором та розрахунок завданої йому шкоди, відповідачем жодним чином спростовано не було. Згідно з ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до приписів ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Таким чином, відповідач жодним чином не спростував наданого позивачем розрахунку, не заперечив доводи позивача, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача, з урахуванням сплачених відповідачем грошових коштів при укладенні договору в розмірі 9800,00 грн. за останній місяць користування квартирою та 6000,00 грн., сплачених ним за пошкоджене майно, підлягає до стягнення заборгованість за договором\~оренди житла\~та завданої\~шкоди майну у розмірі 39797,39 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором\~оренди житла\~та завданої\~шкоди майну підлягає до задоволення.

Outcome: approved