Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-14 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області звернулась [PERSON] з позовом до ТзОВ «Фінансова компанія управління активами», треті особи, що не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревичов Олег Миколайович, заступник начальника Берегівського відділу Державної виконавчої служби Закарпатської області Кіндрат В.М. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивує тим, що 10.12.2021 року під час ознайомлення з виконавчим провадженням стало відомо, що 22.03.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревичов О.М. був здійснений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1495. Із даного виконавчого напису вбачається про стягнення на користь ТзОВ «ФК «Управління активами» заборгованість, що виникла за кредитним договором № R53100326028В від 04.09.2012 року, який укладений між ПАТ «ВТБ Банк» та нею. ТзОВ «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі договору відступлення прав вимоги № 201807-1/2 від 24 липня 2018 року, якому в свою чергу ПАТ «ВТБ Банк» на підставі договору відступлення прав вимоги № 071114 нв від 07.11.2012 року укладеного між ПАТ «ВТБ Банк» та нею. Правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «ВТБ Банк» є ТзОВ «ФК «Управління Активами» на підставі договору відступлення прав вимоги та кредитними договорами № 201807-1/2 від 24 липня 2018 року. Строк платежу по кредитному договору настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості здійснюється за період з 06.11.2014 року по 10.01.2019 року. Сума заборгованості за кредитом - 21 707,28 гривень, сума заборгованості за відсотками - 6952,98 гривень, сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису 150 гривень. Загальна сума заборгованості становить 28\~810,26 гривень. Вважає, що вищезазначений виконавчий напис який зареєстрованих в реєстрі за №3053 та вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. є такими, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вчиненні з численними порушеннями, а тому є таким, що не підлягає виконанню виходячи з наступних підстав. По-перше, в укладеному кредитному договорі № R53100326028В від 04.09.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк»» і нею взагалі не передбачено такий позасудовий спосіб захисту порушених прав сторони, як звернення до нотаріуса для здійснення виконавчого напису. Натомість, у п.6.3 кредитного договору зазначено, що у разі невиконання позичальником вимоги про дострокове виконання зобов`язань за цим Договором у встановлений строк Банк має право стягнути примусово (в т.ч. шляхом звернення стягнення на заставлене майно, стягнення заборгованості з поручителів тощо, та/або шляхом договірного списання) всю заборгованість за цим Договором (кредит, проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі). Це свідчить про те, що як відповідач ТзОВ «ФК «Управління активами», як правонаступник, так і приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревич О.М. вийшли за межі своїх прав та повноважень, чим самим порушили як умови кредитного договору так і вимоги ЦК України,- які регулюють дані договірні правовідносини. По-друге, всупереч Постанови КМУ від 29.06.1999 року № 1772 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», відповідачем ТзОВ «ФК «Управління активами» для вчинення виконавчого напису не було подано всіх необхідних документів, які б підтверджували безспірність заборгованості по кредитним договорам. По-третє, зазначена у виконавчому написі сума боргу по кредитному договорі не відповідає дійсності, як в частині суми заборгованості за тілом кредиту, так і в частині суми заборгованості за відсотками. По-третє, жодних вимог відповідача ТзОВ «ФК «Управління активами» про усунення порушень і про намір вчинити такі дії, а саме стягнення заборгованості шляхом здійснення виконавчого напису, вона особисто не отримувала. По-четверте, вчиняючи виконавчий напис за №1495, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревичов О.М. свідомо ігноруючи вимоги ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», не врахував, що строк звернення до нього з метою вчинення виконавчого напису, становить три роки, який починається з моменту виникнення права вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитами. По-п`яте, згідно квитанції № 14605827 від 12.11.2015 року, та квитанції № 14862930 від 25.12.2015 року заборгованість сплачена в повному обсязі. Крім цього, згідно кредитного договору № R53100326028В від 04.09.2012 року строк кредиту становить до 04.09.2013 року. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №1495, вчинений 22.03.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем про стягнення загальної суми заборгованості з [PERSON] на користь ТзОВ «ФК «Управління активами» у розмірі 28 810,26 гривень. В судове засідання позивач не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі та участі її представника, не заперечує проти заочного розгляду справи судом, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» в судове засідання не забезпечив явку свого представника. Заяву про слухання справи за його відсутності не надав, причини неявки суду не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа заступник начальника Берегівського відділу Державної виконавчої служби Закарпатської області Кіндрат В.М. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис 22 березня 2019 року, про звернення стягнення з [PERSON] , [INFO] невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», код ЄДРПОУ 35017877, якому Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", код ЄДРПОУ 35625014, відступлено право вимоги на підставі договору відступлення прав вимоги № 201807-1/2 від 24.07.2018 року, якому в свою чергу Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк», код ЄДРПОУ 14359319, на підставі договору відступлення прав вимоги № 071114нв від 07 листопада 2014 року, відступлено право вимоги за кредитним договором № R53100326028В від 04 вересня 2012 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] за період з 06.11.2014 року по 10.01.2019 року включно, суму у розмірі: 21707,28грн. - заборгованість за тілом кредиту; 6952,98грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; 150,00грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 28\~810,26грн. Згідно постанови заступника начальника Берегівського відділу Державної виконавчої служби Закарпатської області Кіндрата В.М. 11.11.2021 року відкрито виконавче провадження №67476246 відповідно до виконавчого напису № 1495 виданого 22.03.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. про стягнення з стягнення з [PERSON] в користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» у розмірі 28\~810,26грн. Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Законом України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, в редакції від 29.11.2001 року, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року з наступними змінами. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Згідно з ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» № 3425-XII від 02.09.1993 року, зі змінами, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Частиною 1 статті 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно приписів ч.2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Як вбачається зі змісту спірного виконавчого напису, під час його вчинення приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат», та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині п.1 та п.2 зазначеної постанови. Згідно приписів ч.2 ст.265 КАС України у разі визнання рішенням суду нормативно-правового акта протиправним та нечинним, такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17. Пунктом 1 зазначеного Переліку, в редакції від 29.11.2001 року, передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Позивач зазначає, що не визнає заборгованості, крім того, нотаріусом порушені норми законодавства щодо вчинення виконавчого напису. Відповідачем не подано до суду жодних доказів, які б спростовували пояснення позивача. Крім того не подано і кредитного договору, нотаріально посвідченого, згідно якого був здійснений спірний виконавчий напис нотаріусом. Суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, які також знайшли своє відображення в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, в якій Великою Палатою Верховного Суду наголошено на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст.87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Також, при задоволенні позову у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір. Судом встановлено, що позивачем згідно квитанцій сплачено судовий збір у розмірі 908,00грн. за подання позовної заяви. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved