Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) в особі свого представника - адвоката Шурубора Вячеслава Ігоровича (далі Представник Позивача) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі Відповідач) про розірвання шлюбу та позбавлення батьківських прав, третя особа - Служба у справах дітей Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області. У своєму позові позивач посилається на те, що шлюб з відповідачем вони зареєстрували 06 вересня 2003 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Іванківського районного управління юстиції Київської області, за актовим записом № 53. Від спільного шлюбу подружжя мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Протягом подружнього життя між позивачем та відповідачем склались неприязні взаємовідносини, різні погляди на життя, ведення спільного господарства, що унеможливлює їх спільне проживання однією сім`єю. Позивач прийшов до висновку, що сім`я розпалася і її неможливо зберегти. Дитина проживає разом з позивачем і перебуває на повному його утриманні. Відповідач протягом тривалого проміжку часу жодним чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами сина, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, жодної матеріальної та фінансової допомоги на утриманні дитини не надає. [PERSON] останні декілька років проживає окремо, залишила сина на вихованні позивача, який постійно ним опікується, займається з сином, водить до школи. Позивач вважає, що [PERSON] протягом тривалого часу не цікавилася станом здоров`я дитини, абсолютно не приймає належної участі в її фізичному та духовному вихованні, не піклується, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, тим самим злісно та умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, свідомо знехтувала ними, а тому повністю самоусунулася від їх виконання, чим порушила права дитини та законні інтереси. З наведених вище обставин, в інтересах дитини, відповідача доцільно позбавити батьківських прав, дати можливість дитині зростати та виховуватися в люблячій сім`ї. Ухвалою суду від 31 серпня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання /а.с. 23/. 12 вересня 2023 року до канцелярії суду надійшов Висновок органу опіки та піклування Іванківської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У судове засідання сторони не з`явилися, про розгляд справи судом повідомленні. Заяв та клопотань від сторін до суду не надходило. Представник позивача [PERSON] - адвокат Шурубор В.І. звернувся до суду із заявою про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують. Відповідач [PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання позовних вимог [PERSON] . Представник третьої особи - Служби у справах дітей Іванківської селищної ради Нестеренко Т.В. звернулися до суду із заявою про розгляд справи без участі представника служби, позовні вимоги підтримують. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідач позов визнала. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Подружжя зареєстрували шлюб 06 вересня 2003 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Іванківського районного управління юстиції Київської області, за актовим записом № 53 /а.с. 7/. Від спільного шлюбу подружжя мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] /а.с. 8/. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім`я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористувався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON] , [INFO] /а.с. 8/. З актів обстеження умов проживання від 28.08.2023 року слідує, що в будинку, в якому проживає дитина створені всі умови для проживання, навчання та розвитку /а.с. 9/. За місцем навчання [PERSON] характеризується позитивно, вихованням дитини займається батьком, постійно цікавиться навчанням сина. Мати у вихованні сина участі не приймає. Відповідач - [PERSON] не заперечує проти позбавлення її батьківських прав, на що вказує її заява від 22.08.2023 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Ющенко Л.В. /а.с. 29/. Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що відповідач [PERSON] не виконує покладених на неї законом обов`язків щодо виховання своєї дитини, а саме: безвідповідально ставиться до виконання батьківських обов`язків, не піклується про свою дитину, не цікавиться її життям, що свідчить про дійсне ухилення її від виконання своїх обов`язків по вихованню до дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, у т.ч. ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У зв`язку з викладеними обставинами, 11 вересня 2023 року Виконавчий комітет Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області прийняв рішення про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача щодо її дитини. Вирішуючи даний спір, суд враховує висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , оскільки в Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Суд погоджується з таким висновком, який є обґрунтований та відповідає іншим матеріалам справи. У справі встановлено, що відповідач від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своєї дитини ухилилася. Відтак, пред`явлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону і підлягають задоволенню. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення її батьківських прав. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи, що [PERSON] при подачі позову до суду сплатив судовий збір в розмірі 2147,20 грн. (дві тисячі сто сорок сім гривень двадцять копійок), що підтверджується матеріалами справи /а.с. 19, 20/, які позивач просить не стягувати з відповідача. На підставі ст.ст. 110, 112, 114, п.2 ч. 1 ст. 164, ч. 2 ст. 166 СК України,

Outcome: approved