Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

Позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ» про відшкодування шкоди в порядку суброгації. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.02.2020 року ПАТ «СГ «ТАС» укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № FO-00679227 предметом якого є страхування транспортного засобу «Volkswagen Jetta», д.н.з. [NUMBER] . 19.03.2020 о 11 год. 25 хв в м. Києві, по пл. Бессарабській, буд. 2 відбулася ДТП за участю застрахованого ТЗ «Volkswagen Jetta», д.н.з. [NUMBER] та ТЗ «Hyundai Tucson», д.н.з. [NUMBER] під водінням відповідача [PERSON] . Постановою Печерського районного суду м. Києва від 20.05.2020 року (справа № 757/13999/20-п) відповідача визнано винним у вчиненні зазначеного ДТП. У результаті зазначеної ДТП було пошкоджено ТЗ «Volkswagen Jetta» д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується вказаною постановою. Враховуючи наявність Договору страхування, власник пошкодженого автомобіля ТЗ «Volkswagen Jetta», д.н.з. [NUMBER] звернувся до позивача з заявою про настання події. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ «Volkswagen Jetta», д.н.з. [NUMBER] , було проведено огляд, про що складено акт огляду ТЗ (дефектна відомість) та ремонтну калькуляція № 06236_58 від 25.03.2020 року, відповідно до якого вартість ремонту пошкодженого ТЗ становить 95 814,84 грн. Позивачем, на підставі зібраних документів та заяви про виплату власника складено розрахунок страхового відшкодування та страховий акт № 07518/58/920 від 03.04.2020 року на суму 94 564,84 грн., з якої 12 131,25 грн. зараховано до суми несплачених страхових платежів страхувальника, а 82 433,59 грн. було виплачено, загалом фактичні витрати позивача склали у розмірі 94564,84 грн. Позивач провів зарахування зустрічних однорідних вимог відповідно до ч. 1 ст. 601 ЦКУ, вказана операція зазначена в страховому акті № 07518/58/920 від 03.04.2020 року. А отже, загальна сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну Відповідачем, складає 94 564,84 грн. Оскільки розмір витрат позивача на виплату страхового відшкодування складає 94 564,84 грн., при цьому Полісом № AO7030427 покрито лише частину шкоди на суму 57 345,44 грн., то залишок шкоди, що підлягає стягненню з відповідача. Таким чином, відповідач, як безпосередньо винна особа у ДТП зобов`язаний відшкодувати різницю між завданою шкодою та проведеною виплатою в розмірі 57 345,44 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684,00 грн., а відтак позивач змушений звертатись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді від 21.03.2023 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків. Ухвалою судді від 28.03.2023 було відкрито провадження у вказаній справі, з призначенням розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 05.05.2023 по клопотанню представника позивача було витребувано від Печерського районного суду м. Києва належним чином завірену копію постанови від 20.05.2020 року відносно [PERSON] про притягнення до адміністративної відповідальності (справа №757/13999/20-п) та вирішено перейти до розгляду справи з викликом сторін у судове засідання. 11.05.2023 до суду надійшов відзив представника відповідача - адвоката Ткаченко О.В. на позовну заяву. У даному відзиві представник зазначає, що відповідач визнає ту обставину, що він дійсно був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення ДТП, однак, стороною відповідача не визнаються обставини, вказані позивачем, що саме [PERSON] має нести матеріальну відповідальність за заявленим позовом. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант», згідно полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/7030427. На звернення ПАТ «СГ «ТАС» про виплату страхового відшкодування у розмірі 94 564,84 грн., ТДВ СК «Альфа-Гарант» виплатила в порядку регресу 57 345, 44 грн. свідчить про наявність спору між страховими компаніями щодо визначення розміру матеріального збитку, спричиненого внаслідок ДТП від 19.03.2020 року, за яким було пошкоджено автомобіль «Volkswagen Jetta», д.н.з. [NUMBER] . За умовами вказаного полісу, ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну, становить 100 000 грн., франшиза становить 1000 грн.. Тому вартість несплаченого матеріального збитку має сплатити ТДВ СК «Альфа-Гарант». Оскільки відповідач на момент вчинення ДТП мав чинний поліс обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів, а тому суб`єктом який має задовольнити вимоги позивача має бути ТДВ СК «Альфа-Гарант» - страховик відповідача. Враховуючи вищевикладене, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки позов пред`явлений до неналежного відповідача по справі. 06.07.2023 на виконання ухвали суду, надійшла належним чином завірена копія постанови Печерського районного суду м. Києва від 20.05.2020 року. Ухвалою суду від 25.07.2023 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків. Позивачем були усунуті недоліки, що викладені в ухвалі. В судове засідання представник позивача не прибув, про дату час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Ткаченко О.В. просила суд в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважав за можливе розглянути справу без участі представника позивача та на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов наступного висновку. Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Судом установлено, що 24.02.2020 року ПАТ «СГ «ТАС» укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № FO-00679227 предметом якого є страхування транспортного засобу «Volkswagen Jetta», д.н.з. [NUMBER] . 19.03.2020 об 11 год. 25 хв в м. Києві, по пл. Бессарабській, буд. 2 відбулася ДТП за участю застрахованого ТЗ «Volkswagen Jetta», д.н.з. [NUMBER] та ТЗ «Hyundai Tucson», д.н.з. [NUMBER] під водінням відповідача [PERSON] . Постановою Печерського районного суду м. Києва від 20.05.2020 року (справа № 757/13999/20-п) відповідача визнано винним у вчиненні зазначеного ДТП. У результаті зазначеної ДТП було пошкоджено ТЗ «Volkswagen Jetta» д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується вказаною постановою. Власник пошкодженого автомобіля ТЗ «Volkswagen Jetta», д.н.з. [NUMBER] звернувся до позивача з заявою про настання події. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ «Volkswagen Jetta», д.н.з. [NUMBER] було проведено огляд, про що складено акт огляду ТЗ (дефектна відомість) та ремонтну калькуляція № 06236_58 від 25.03.2020 року, відповідно до якого вартість ремонту пошкодженого ТЗ становить 95 814,84 грн. Згідно розрахунку страхового відшкодування та страхового акту № 07518/58/920 від 03.04.2020 року вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля «Volkswagen Jetta», д.н.з. [NUMBER] склала у сумі 94 564,84 грн., з якої 12 131,25 грн. зараховано до суми несплачених страхових платежів страхувальника, 82 433,59 грн. сума яка належить до виплати. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант» за полісом №АО7030427. ТДВ СК «Альфа-Гарант» задовольнило заяву позивача на суму 57 345,44 грн., яка покрила частину витрат позивача, що підтверджується платіжною інструкцією (доручення) № 10848 від 19.08.2020 року. Однак залишилась невідшкодованою решта суми страхового відшкодування у розмірі 37 219 грн. 40 коп., яку позивач вважає необхідною стягнути саме з відповідача як винуватця ДТП. Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 10 Закону України «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем. Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Після такої виплати делікатне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 р. у справі № 147/66/17 зробила правовий висновок про те, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV). Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Як встановлено судом, згідно полісу №АО7030427 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ліміт відповідальності страховика ТДВ СК «Альфа-Гарант» за шкоду, завдану майну, становить 100 000 грн, франшиза 1000 грн.. Відтак, розмір шкоди завданої власнику ТЗ «Volkswagen Jetta», д.н.з. [NUMBER] не перевищує розміру ліміту відповідальності по страхових виплатах ТДВ СК «Альфа-Гарант», а тому і підстав для покладення відповідальності на страхувальника [PERSON] у суду немає. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. На підставі вищевикладеного, враховуючи ту обставину, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» на власний розсуд виплатило суму страхового відшкодування, не зважаючи на те, що згідно полісу №АО7030427 ліміт відповідальності страховика ТДВ СК «Альфа-Гарант» за шкоду, завдану майну, становить 100 000 грн., франшиза 1000 грн., суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Враховуючи, що судом відмовлено у задоволенні позову, тому сплачений позивачем судовий збір, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed