Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

До Іллічівського міського суду Одеської області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Консталт Солюшенс» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення інфляційних втрат, 3% річних за користування грошових коштами в розмірі 391 494,65 грн., з яких: 288 012,32 грн - інфляційне збільшення; 103 482,33 грн. - 3% річних. В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що 14.12.2010 року рішенням Іллічівського міського суду Одеської області у цивільній справі № 2-123/11 позовні вимоги ВАТ КБ «Надра» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором-задоволено; стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість у розмірі 1 547 525,72 грн. Правовідносини, що були предметом судового розгляду, витікали з кредитного договору № ОД14/01/2008/840-К/467 від 23.01.2008 року та договору поруки № ОД/14/01/2008/840-П/467 від 23.01.2008 року. 24.04.2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солющенс» укладено договір №GL3N216954_ПВ_188 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 125. За змістом п. 1 Договору банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників, та/або заставодавців, та/або поручителів, зазначених у Додатку 1 до цього Договору. Новий кредитор сплачує Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку визначеному цим Договором. ТОВ «Консалт Солюшенс» сплатило ПАТ КБ «Надра» кошти в порядку пункту 4 Договору до моменту набуття чинності Договором у розмірі 8 868 842,93 грн. За змістом пункту 168 Додатку № 1 до Договору про відступлення права вимоги до позивача перейшло право вимоги також до [PERSON] , [PERSON] . 08.12.2020 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області заяву позивача про заміну сторони правонаступника у справі № 2-123/11 задоволено, замінено сторону стягувача з ПАТ КБ «Надра» на позивача - ТОВ «Консалт Солюшенс». На викання рішення суду до органів державної виконавчої служби було подано виконавчі документи у справі № 2-123/11 про стягнення заборгованості у розмірі 1 547 525,72. Відносно боржника [PERSON] Першим Приморським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було відкрито виконавче провадження № [NUMBER]. Представником ТОВ «Консалт Солюшенс» було подано адвокатський запит до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з метою встановлення факту стягнення з відповідача грошових коштів за кредитним договором. Відповідно відповіді від 30.11.2022 року № 61482 за виконавчим провадженням № [NUMBER] в період з 08.05.2021 року по 05.08.2022 року з [PERSON] було стягнуто 5 121,80 грн. ( з них: 2 039,00, 385,35 грн - виконавчий збір; 385,36, 1926,75, 385,35 грн на користь стягувача- позивача). У відношенні боржника [PERSON] було відкрито виконавче провадження, проте стягнень за виконавчим документом не здійснювалось. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить суд стягнути з відповідачів на його користь грошові кошти за період 01.12.2019 року по 23.0.2022 року в розмірі 391 494,65 грн., з яких: -288 012,32 грн - інфляційне збільшення; -103 482,33 грн. - 3% річних. Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 28.12.2022 року зазначену справу передано на розгляд до Приморського районного суду м. Одеси. 23.01.2023 року зазначена справа надійшла до Приморського районного суду м. Одеси та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями розподілена на суддю Домусчі Л.В. Справу суддя отримала 24.01.2023 року. Ухвалою суду від 30.01.2023 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 27.02.2023 року. У зв`язку з відсутністю електроенергії у приміщенні суду, розгляд справи призначений на 27.02.2023 року було відкладено на 27.03.2023 року. У підготовчому засіданні 27.03.2023 року була присутня представник ТОВ «Консалт Солюшенс» - адвокат Теребуха К.І., проти заяви [PERSON] від 24.03.2023 року про надання справи для ознайомлення та відкладення розгляду справи, у зв`язку з проходження медичного обстеження та лікування, не заперечувала. Протокольною ухвалою суду задоволено клопотання від [PERSON] , розгляд справи відкладено на 01.05.2023 року з метою надання часу на ознайомлення з матеріалами справи та правом на відзив. У підготовче засідання призначене на 01.05.2023 року [PERSON] не з`явився, на електронну адресу суду 28.04.2023 надав заяву, в якій просив розгляд справи відкласти у зв`язку з погіршення стану його здоров`я. У підготовчому засіданні року була присутня представник позивача - адвокат Теребуха К.І., заяву відповідача про відкладення залишила на розсуд суду. Щодо обставин позову представник позивача позовні вимоги підтримала, зазначила, що усі докази надані, вважає, що можливо закрити підготовче засідання та призначити справу до розгляду по суті. [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Заяв, та клопотань на адресу суду від відповідача не надходило. Ухвалою суду від 01.05.2023 підготовче засідання по цивільній справі закрито, та призначено до судового розгляду по суті на 05.07.2023 року. У судове засідання призначене на 05.07.2023 сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Від представника [PERSON] - [PERSON] надійшла заява про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено на 12.09.2023 року. У судове засідання призначене на 12.09.2023 сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Представник позивача надала до суду заяву, згідно якої просила справу розглядати за її відсутності, проти заочного розгляду не заперечувала та заявила про стягнення правничої допомоги та зобов`язалася подати відповідні докази в строк передбачений чинним законодавством. До суду 12.09.2023 року від представника [PERSON] - [PERSON] надійшли письмові пояснення у яких зазначено, що розрахунок інфляційних нарахувань і 3% річних зроблений на суму боргу з урахуванням заборгованості за відсотками, суми штрафу, що не відповідає положенням законодавства, а тому просять відмовити у задоволені позову в повному обсязі. [PERSON] про час, дату та місце судового засідання сповіщався належним чином, однак до суду не з`явився без поважних причин, поважність причин неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності суду не надав. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно до п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складення цього судового рішення є 20.09.2023 року. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Із матеріалів справи вбачається, що 23.01.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ОД14/01/2008/840-К/467, відповідно до якого банк надав позичальнику грошові кошти у розмірі 152 700 доларів США. В забезпечення виконання Позичальником своїх зобов`язань щодо погашення Кредиту та інших платежів між сторонами укладено договір іпотеки земельних ділянок за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, Фонтанська сільська рада, кадастровий номер 5122786400:01:001:0763; Одеська область, Комінтернівський район, Фонтанська сільська рада, кадастровий номер 5122786400:01:001:0764, посвідченого приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Марченко О.М., номер в реєстрі 83 ( а. с. 15-19). 23.01.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено договір поруки № ОД/14/01/2008/840-П/467, відповідно до якого поручитель поручається перед кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань, що витікають з Кредитного договору № ОД14/01/2008/840-К/467 від 23.01.2008 року. (а. с. 20-21). Заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 14.12.2010 року у цивільній справі № 2-123/11 позовні вимоги ВАТ КБ «Надра» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором-задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість у розмірі 1 547 525,72 грн. (а. с. 13-14). 24.04.2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» укладено договір №GL3N216954_ПВ_188 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 125. (а. с. 22-25). ТОВ «Консалт Солюшенс» сплатило ПАТ КБ «Надра» кошти в порядку пункту 4 Договору до моменту набуття чинності Договором у розмірі 8 868 842,93 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням № 94 віл 22.04.2020 року. (а.с. 26). За змістом п. 1 Договору банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників, та/або заставодавців, та/або поручителів, зазначених у Додатку 1 до цього Договору. Новий кредитор сплачує Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку визначеному цим Договором. За змістом пункту 168 Додатку № 1 до Договору про відступлення права вимоги до позивача перейшло право вимоги також до [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 08.12.2020 року заяву позивача про заміну сторони правонаступника у справі № 2-123/11 задоволено, замінено сторону стягувача з ПАТ КБ «Надра» на позивача - ТОВ «Консалт Солюшенс». (а.с. 32-33). Адвокатом позивача було направлено адвокатський запит № 14313 від 29.11.2022 року до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо інформації стосовно виконавчого провадження № 49359679. З відповіді Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 30.11.2022 року на запит представника позивача від 29.11.2022 року вбачається, що за виконавчим провадженням № [NUMBER] щодо боржника [PERSON] було здійснено розподіл коштів згідно наступних платіжних розпоряджень: - розпорядження від 08.05.2021 року на суму 385,35 грн.- витрати виконавчого провадження; - розпорядження від 19.10.2021 року на суму 1 926,75 грн. - на користь позивача; - розпорядження від 25.10.2021 року на суму 385,35 грн.- на користь позивача; - розпорядження від 23.11.2021 року на суму 385,35 грн.-на користь позивача; - розпорядження від 05.08.2022 року на суму 2 039,00 грн.-виконавчий збір. (а.с.35-40). Таким чином суд вбачає, що заборгованість була частково погашення за виконавчим провадженням № [NUMBER] у розмірі 2 697,45 грн, а тому нарахування 3% річних та інфляційних витрат здійснюється з суми боргу у розмірі 1 544 828 грн., як і зазначено в позові. Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Відповідно до положень ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що непередбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ст.5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до п. п.3, 4 ч.1 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Статтею 14 ЦК України визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За приписами ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 541 Цивільного кодексу України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Згідно з ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором. Таким чином, при солідарному обов`язку кредиторові надається право за своїм розсудом вимагати виконання зобов`язання в повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного окремо. Пред`явивши вимогу до одного із солідарних боржників і не одержавши задоволення, кредитор має право пред`явити вимогу до іншого солідарного боржника. Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Стаття 554 ЦК України встановлює, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. При цьому, згідно із ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Крім того, у пункті 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (14-10цс18) зроблено висновок, що «після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Також, згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) вказано, що у випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання». Враховуючи наявність рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача, яке не виконано в повному обсязі права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на викладене, у позивача, як кредитора виникло право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, оскільки позивач скористався своїм правом та стягнув за судовим рішенням достроково заборгованість за кредитним договором та проценти за користування кредитом і банк після постановлення судом рішення від 14.12.2010 року відповідно має право на захист своїх порушених прав шляхом звернення до суду з вимогами про стягнення з боржника і отримання сум визначених ст. 625 ЦПК України. Виходячи з наведених вище положень закону та правових висновків Верховного суду, оскільки відповідачі не погасили визначену у позові заборгованість в сумі 1 544 828 грн., яка встановлена рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 14.12.2010 року, що сторонами не оспорюється, тобто [PERSON] продовжує користуватися грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, що порушує право стягувача на мирне володіння своїм майном, суд приходить до висновку, що позивач має право на стягнення із відповідачів 3% річних нарахованих на суму боргу та інфляційних втрат. При цьому суд виходячи з визначених позивачем суми боргу у розмірі 1 544 828, 27 грн., що вказана позивачем у розрахунку заборгованості, погоджується . Разом з тим, главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Зокрема, відповідно до ст.256 ЦК позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст.257 ЦК). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст.252-255 ЦК. Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а відповідно до ч.5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі сплином строку виконання. Верховний Суд України у постанові від 26.04.2017 у справі № 3-1522гс16 зробив висновок, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК України, не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК України, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3% річних та інфляційних витрат. Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Розрахунок суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції: Основна сума заборгованості за договором:Сума боргу з 01/12/2019 до 23/02/20221 544 828,27 грн. Всього:1 544 828,27 грн. Останній період (01/12/2019 - 23/02/2022)Індекс інфляції грудень 201999,80 січень 2020100,20 лютий 202099,70 березень 2020100,80 квітень 2020100,80 травень 2020100,30 червень 2020100,20 липень 202099,40 серпень 202099,80 вересень 2020100,50 жовтень 2020101,00 листопад 2020101,30 грудень 2020100,90 січень 2021101,30 лютий 2021101,00 березень 2021101,70 квітень 2021100,70 травень 2021101,30 червень 2021100,20 липень 2021100,10 серпень 202199,80 вересень 2021101,20 жовтень 2021100,90 листопад 2021100,80 грудень 2021100,60 січень 2022101,30 лютий 2022101,60 IIc (99,80 : 100) x (100,20 : 100) x (99,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,80 : 100) x (100,30 : 100) x (100,20 : 100) x (99,40 : 100) x (99,80 : 100) x (100,50 : 100) x (101,00 : 100) x (101,30 : 100) x (100,90 : 100) x (101,30 : 100) x (101,00 : 100) x (101,70 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) = 1.18643646 Інфляційне збільшення: 1 544 828,27 x 1.18643646 - 1 544 828,27 = 288 012,32 грн. Сума втрат 3 % річних по простроченим процентам за період з 04.10.2018 року по 01.07.2021 рік складає: Основна сума заборгованості за договором:Сума боргу з 01/12/2019 до 23/02/20221 544 828,27 грн. Всього:1 544 828,27 грн. Період прострочення грошового зобов`язання:Кількість днів у періодіСума з 01/12/2019 до 31/12/2019 1 544 828,27 x 3 % x 31 : 365 : 100313 936,14 грн. з 01/01/2020 до 31/12/2020 1 544 828,27 x 3 % x 366 : 366 : 10036646 344,85 грн. з 01/01/2021 до 23/02/2022 1 544 828,27 x 3 % x 419 : 365 : 10041953 201,35 грн. Всього штрафних санкцій: 103 482,33 грн. Суд вважає що позовні вимоги до них підлягають задоволенню в повному обсязі, та з [PERSON] , [PERSON] підлягає стягненню солідарно заборгованість у повному розмірі, а саме у сумі 391 494,65 грн., що складається з: інфляційного збільшення з 01.12.2019 року по 23.02.2022 року - 288 012,32грн.; 3% річних з 01.12.2019 року по 23.02.2022 року - 103 482,33 грн. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає солідарному стягненню сплачений судовий збір в розмірі по 2 936, 21 грн (5 872, 43 грн - сплачений судовий збір при поданні позову : 2 відповідача) з кожного відповідача.

Outcome: approved