Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

В січні 2023 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просив стягнути на його користь матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок ДТП в розмірі 23534,77 грн. та судові витрати. Позовні вимоги мотивув тим, що 09.11.2021 р., о 07 год. 40 хв., у м.Миколаєві на перехресті вул..Космонавтів та пр..Богоявленського, [PERSON] керував транспортними засобом HyundaiAccent, д.н.з. [NUMBER] , проявив неуважність до дорожньої обстановки при виконанні маневру повороту ліворуч не надав перевагу та допустив зіткнення з рухаючим у зустрічному напрямку транспортним засобом ВАЗ 21099, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу транспортний зассіб отримав механічні пошкодження , чим завдано матеріальні збитки. Постановою Заводського районного суду м.Миколаєва від 13.01.2022 по справі № 487/8569/21 відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого\~ст. 124 КУпАП\~та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00грн. Згідно звіту про незалежну оцінку майна від19.11.2021 року №313-21 , складеного ФОП [PERSON] розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «ВАЗ 21099, д.н.з. [NUMBER] , станом на момент його пошкодження, а саме на 09.11.2021 року склав 54 699,32 грн., що дорівнює його реальній ринковій вартості. За проведення незалежної оцінки вартості завданого збитку позивачем сплачено 3500 грн. Страхова компанія\~відповідача ПрАТ\~СК «Арсенал\~Страхування» у\~відповідності Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~здійснило відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП у сумі 34664,55 грн. Оскільки страхова виплата не в повній мірі покрила спричинену шкоду , залишок невідшкодованої шкода позивачу , який підлягає стягненню з відповідача як заподіювача шкоди, становить 23534,77 грн. У зв`язку із цим, адже відповідач відмовляється відшкодувати шкоду у добровільному порядку, [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. В квітні 2023 року відповідачем надано відзив на позов, в якому він не погоджується з заявленими позовними вимогами. Зазначає, що страховою компанією самостійно було визначено вартість матеріального збитку внаслідок вказаної ДТП, на підставі якого і було виплачено страхове відшкодування, отже у позивача не було необхідності додатково проводиту оцінку за власні грошові кошти. Страховою компанією визначено вартість не лише матеріального збитку, але і вартість залишків автомобіля ВАЗ , яка становить 20 591,45 грн. Отже, відповідач вважає, що за рахунок страхового відшкодування позивач отримав повною мірою компенсацію матеріальної шкоди відповідно до ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правоовї відповідальності власників наземних ТЗ» , адже автомобіль позиваач вважається фізичним знищеним. В травні 2023 представником відповідача надано відповідь на відзив, в якому зазначають, що страховик відповідача виплатив позивачеві страхове відшкодування у повному розмірі згідно вимог \~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~, виходячи з того, що автомбіль визнано фізично знищеним. Позивач згоден з тим, що належний йому автомобіль ВАЗ є фізично знищеним, а відповідач не позбавлений звертатися з будь-якими заявами щодо залишків пошкодженого атвомобіля. Відповідно до ч.1 ст. 1194 ЦК України він має право звертатися до заподіювача шкоди за стягненням потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням. За такого, наводить наступний розрахунок залишку невідшкодованої матеріальної шкоди 24 491 грн 45 коп , а саме : 55 656 грн ( розмір ринкової вартості автомобіля згідно Звіту страхової компанії )+ 3500 грн вартості проведення оцінки майна позивачем = 59 156 грн - 34 664,55 грн ( сума страхової виплати) Представник позивача адвокат Сорочан Є.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з викладених підстав. Судуд пояснив, що залишки автоомбіля перебувають у гаражі позиваач, отже якщо відповідач захоче, то він може звернутися з вимогшою до позиваач про передачу йому залишків автомобіля після виплати суми матеріальної шкоди, адже отримання повну сму відшкодування за рахунок заподі.вача шкоди є безумовним правом позивача, як сторони потрепілої внаслідок ДТП, а вже щодо залишків знищеного ТЗ- то повинна бути ініціатива відповідаач. Представник відповідача адвокат Маркін С.І. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в позові відмовити з викладених у відзиві підстав. Зазначив, що відповідач не погоджується у такий спосіб фактично викупати у позивача залишки автомобіля, які знаходяться у позивача, атвомобіль не знятий з реєстраційного обліку, отже позивач вільний розпоряджатися ним на власний розсуд. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи у їх сукупності та взаємозв`язку і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що09.11.2021 р., о 07 год. 40 хв., у м.Миколаєві на перехресті вул..Космонавтів та пр..Богоявленського, [PERSON] керував транспортними засобом HyundaiAccent, д.н.з. [NUMBER] , проявив неуважність до дорожньої обстановки при виконанні маневру повороту ліворуч не надав перевагу та допустив зіткнення з рухаючим у зустрічному напрямку транспортним засобом ВАЗ 21099, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу на праві власності транспортний засіб ВАЗ 21099, д.н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження , чим завдано матеріальні збитки з вини відповідача. Позивач є власником пошкодженого в ДТП транспортного засобу «ВАЗ 21099», д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Постановою Заводського районного суду м.Миколаєва від 13.01.2022 по справі № 487/8569/21 відповідача [PERSON] визнано винунним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого\~ст. 124 КУпАП\~та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00грн. Згідно звіту про незалежну оцінку майна від 19.11.2021 року №313-21 , складеного ФОП [PERSON] ( має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача)розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «ВАЗ 21099, д.н.з. [NUMBER] , станом на 09.11.2021 року становить 54 699,32 грн., що дорівнює його ринковій вартості. Вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля складає 72 962 грн 56 коп. Позивачем надано належні докази, що за проведення незалежної оцінки вартості завданого збитку ним сплачено 3500 грн. Страхова компанія відповідача ПрАТ СК «Арсенал Страхування» в якій було застраховано цивільно-правову відповідальність власника наземного ТЗ [PERSON] 15 лютого 2022 року здійснило страхову випалту на користь позивача у сумі 34664,55 грн. Як вбачається з листа ПрАТ СК «Арсенал Страхування» , згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу ВАЗ 21099, д.н.з. [NUMBER] , від 18.01.2022 року № 74/01-22, складеного ФОП [PERSON] , проведеного на замовлення ПраТ СК «Арсенал страхування», розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «ВАЗ 21099, д.н.з. [NUMBER] , станом на 09.11.2021 року становить 55 659 грн., що дорівнює його ринковій вартості. Вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля складає 56 531 грн 66 коп., ремонт вказаного ТЗ визнано економічно необгрунтованим. Згідно звіту про оцінку вартості пошкодженого ТЗ від 19.01.2022 року № 87/01-22 , складеного ФОП [PERSON] , проведеного на замовлення ПрАТ СК «Арсенал страхування» , вартість залишків автомобіля марки «ВАЗ 21099», д.н.з. [NUMBER] складає 20 591 грн 45 коп. Отже сума страхового відшкодування склала 34 664,55 грн, яка складається з різниці між ринковою вартістю атвомобіля та вартістю його залишків та витрат потерпілого на евакуатор, за мінусом 1500 грн франшизи згідно полісу № АР/5507561. Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно із ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За правилами ч.ч.1,2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1ч.1 ст.1188 ЦК України). Згідно зі ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як вбачається з матеріалів справи цивільно-правова відповідальність відповідаач по справі була застрахована. Відповідно до ст.28 ЗУ № 1961-IV шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана ,зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Згідно ст.29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, зокрема, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством,а згідно ст.30 - транспортний засіб вважається У постанові від 19 вересня 2019 року у справі № 643/4161/15-ц, Верховний Суд дійшов висновку про те, що відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Згідно ч. 4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 цього Закону, відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Розмір страхового відшкодування залежить також від того, визнає власник транспортний засіб фізично знищеним чи ні. У разі визнання його таким власнику відшкодовується шкода у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам, пов`язаним з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро. Згода чи незгода потерпілого передати залишки транспортного засобу винній у його пошкодженні особі, з огляду на те, що ліміт відповідальності страховика не перевищує розміру заподіяної потерпілій особі шкоди, не має правового значення, оскільки покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах ліміту відповідальності страховика на страхувальника, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Зазначений висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 14-176цс18 та у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 жовтня 2021 року у справі № 205/1314/16-ц (провадження № 61-6829св20). Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують його вартість до ДТП. Також, слід врахувати зміст п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992р. №6, у якому роз`яснено, що коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Так, зі звіту, проведеного на замовлення страхової компанії, встановлена залишкова вартість пошкодженого автомобіля , проте позивачем не надано суду даних , де саме пребувають залишки автомобіля і чи не розукомлектовані вони, чи зберігаються в тому вигляді, що і на момент проведення експертизи. При цьому представник позивача зазначив, що [PERSON] , як потерпіла особа, визнав автомобіль фізично знищеним, та погодиться передати автомобіль [PERSON] після того, як той відшкодує йому повну вартість автомобіля до ДТП ( за мінусом вже отриманого страхового відшкодування) та звернеться до нього з відповідною вимогою. Разом з тим, як виснувала Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 14 червня 2023 року у справі № 125/1216/20 (провадження № 14-25цс23), - порядок відшкодування завданої позивачу шкоди мав відбуватися в порядку, визначеному статтею 30 Закону № 1961-IV, і позивач мав передати залишки транспортного засобу відповідачу як особі, яка відповідає за завдану шкоду, чим набути право отримати від останнього відшкодування шкоди в розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик (моторне транспортне страхове бюро), або інша особа, яка відповідає за завдану шкоду. У випадку, його погодження з визнанням автомобіля фізично знищеним, він передає залишки транспортного засобу особі, яка відповідає за завдану шкоду, і тим самим набуває право отримати від останнього відшкодування шкоди у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП. Проте , цього в даному випадку не відбулось - позивач, отримавши страхове відшкодування від страхової компанії не у розмірі дійсного матеріального збитку( тобто вартості пошкодженого автомобліля до ДТП), а в розмірі різниці між цією вартістю та залишковою вартістю ТЗ, автомобіль забрав собі і, навіть не зняв його з обліку, тим самим не погодився із визначенням транспортного засобу фізично знищеним . Задоволення вимог про відшкодування майнової шкоди в повному обсязі з винуватця ДТП, який є застрахованою особою, виходячи з вартості автомобіля до ДТП, без врахування залишкової вартості пошкодженого транспортного засобу після ДТП та з урахуванням того, що транспортний засіб залишається у власності та вільному розпорядженні позивача , а аткож , що розмір страхової виплати не перевищує ліміт відповідальності страховика, не можна визнати обґрунтованим. Також заслуговують на увагу доводи відповідача про безпідставне включення позивачем до складу матеріального збитку 3500 грн витрат за проведення автотоварознавчого дослідження. Відповідно до ст.34.2 ЗУ № 1961-IV протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених ст.41 цьогоЗакону,- МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження) -ст.34.3 ЗУ № 1961-IV. Оскільки ,як вбачається з матеріалів справи , позивачем заявлені до відшкодування 3500 грн. за проведене експертне дослідження, яке не було необхідне, адже страховою компанією було проведено власне дослідження, на підставі якого було здійснене страхове відшкодування ( і з ним повністю погодився сам позивач) і навіть визначена залишкова вартість атомобіля, що у звіті, зробленого на замовлення позивача, визначено не було отже він і не може бути прийнятий судом до уваги , підстав відшкодування цих витрат відповідачем не вбачається і у задоволенні цієї вимоги необхідно відмовити. За такого, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1500 грн матеріального збитку, які становлять розмір франшизи, яка не була включена страховиком до суми страхвого відшкодування з передбачених законом підстав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на корсить позивача підлягає стягненню пропоційно до задволених позовних вимог судовий збір у сумі 65 грн 74 коп (1500 грн/ 23534,77 грн Х 1095, 07 грн). Також позивачем надано докази понесення витрат на прфесійну правову допомогу у розмірі 4900 грн, що підтверджується Договором про надання правовї допомоги № б\\н від 24.01.2023 , укладеним з адвокатом Сорочаном Є.В., Актом наданих послуг від 04.04.2023, квитанцією до прибуткового ордеру № 3 від 24.01.2023 року на суму 4000 грн. За аатокго, відповідно до положень ст. 137,141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 1000 грн пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial