Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-07 00:00:00

24.10.2022 до Дарницького районного суду м. Києва звернувся [PERSON] із позовною заявою, яку в подальшому уточнив, до [PERSON] , в якій просить визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з батьком, за фактичним місцем його проживання, а саме: [ADDRESS] . На обґрунтування позову зазначив, що вони з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.12.2019 розірвано. Мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Наразі позивач з відповідачем проживають окремо. У позовній заяві позивач зазначає що він як батько завжди сумлінно виконував свої обов`язки, піклувався про дитину, забезпечував усім необхідним, сприяв гармонійному фізичному та психологічному розвитку дитини. Наразі відповідачка викрала дитину та перешкоджає його спілкуванню з дитиною, у зв`язку з чим позивач змушений звернутись з позовом до суду. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28.11.2022 відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини за правилами загального позовного провадження. 19.12.2022 [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Галкіна Яна Геннадіївна звернулась з зустрічним позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини. На обґрунтування зустрічного позову зазначила, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.12.2019 розірвано. Мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Наразі позивач з відповідачем проживають окремо. З початку повномасштабного вторгнення вона з донькою евакуювалась на більш безпечну територію. Батько життям та навчанням дитини не цікавиться, участі у вихованні дитини не приймає. Позивачка вказує, що відповідач неодноразово протягом сімейного життя вчиняв сварки та бійки, чинив психологічний тиск на позивачку. Вищевказані дії відповідач вчиняв у присутності малолітньої [PERSON] . Наразі [PERSON] самостійно виховує доньку, має самостійний заробіток, який достатній для утримання дитини, завжди цікавиться успіхами доньки та піклується про її фізичний та психічний стан. Вважає що [PERSON] не в змозі виховувати дитину сам, так як має не стійку психіку та схильність до агресії, отже просить суд визначити місце проживання [PERSON] за місцем проживання матері. Крім того, 19.12.2022 надійшов відзив [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Галкіна Яна Геннадіївна на первісний позов [PERSON] . У відзиві [PERSON] вказала, що категорично не погоджується з позовом. Просила відмовити у позовних вимогах у повному обсязі. 02.01.2023 [PERSON] подано відповідь на відзив в якому вказано, що з самого народження по 24 лютого 2022 донька на постійній основі проживала разом з батьком та бабусею. [PERSON] не приділяла достатньої уваги доньці, безвідповідально ставилася до виконання батьківських обов`язків. У лютому 2022 донька разом з бабусею та мамою виїхали за кордон та перебували у Чехії. 16 квітня 2022 року відповідачка забрала дитину та перестала виходити на зв`язок. Позивач вважає що стан дитини на сьогоднішній день є результатом перебування з квітня 2022 разом з матір`ю, яка раніше не приймала активної участі у житті дитини. Крім того, позивач заперечував щодо тверджень відповідачки про застосування щодо неї фізичного та психологічного насильства у присутності доньки. Окрім цього, [PERSON] подав до суду відзив на зустрічну позовну заяву, в якій навів аналогічні до відповіді на відзив твердження. Просив відмовити у задоволенні вимог, викладених у зустрічній позовній заяві. Ухвалою суду від 17.05.2023 залучено до участі у даній справі орган опіки та піклування Виконавчого комітету Чернівецької міської ради та закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини з батьком, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування Виконавчого комітету Чернівецької міської ради та за зустрічним позовом [PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Галкіна Я. Г. до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування Виконавчого комітету Чернівецької міської ради. В судовому засіданні 08.09.2023 позивач (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] підтримав позов, просив його задовольнити та відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви. Пояснив, що з 2015 року донька - [PERSON] проживала разом з ним. Відповідачка не мала постійного заробітку, постійного місця проживання та майже не приймала участь у житті дитини. Після 24 лютого 2022 року позивач хотів вивезти дитину за кордон, проте не мав права на виїзд, тому за кордон разом з [PERSON] поїхала її бабуся - мати позивача. Через деякий час він дізнався що донька зникла разом з [PERSON] . Вважає що відповідачка мститься йому за сімейне життя яке у них не склалося. Вказав, що відповідачка не дає спілкуватися з дитиною ні йому, ні бабусі. Його представник адвокат Богінкевич А.М. в судовому засіданні 08.09.2023 підтримав позов, просив його задовольнити та відмовити у задоволенні зустрічного позову. В судовому засіданні 08.09.2023 відповідачка [PERSON] підтримала зустрічний позов, просила його задовольнити та відмовити у задоволенні первісного позову. Суду пояснила, що донька [PERSON] наразі проживає з нею. Бажання проживати з батьком не виявляє. Крім того, відповідачкою до суду надано матеріали психологічних досліджень де вказано що донька залякана, боїться батька. Відповідачка вважає що позивач проявляє ознаки неадекватної поведінки. Зазначила, що не забороняє доньці [PERSON] спілкуватися з батьком, проте, коли відчуває погрозу від відповідача, то не дає спілкуватися батьку з [PERSON] . Представник відповідача адвокат Галкіна Я.Г. в судовому засіданні 08.09.2023 підтримала зустрічний позов, просила його задовольнити та відмовити у задоволенні первісного позову. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, органу опіки та піклування Виконавчого комітету Чернівецької міської ради в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Надіслали заяви в яких просили розглядати справу за їх відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши думку учасників справи, вважає, що зустрічний позов [PERSON] слід задовольнити, а в первісному позові [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частин четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання неповнолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , про що 04 серпня 2012 року складено відповідний актовий запис № 1651, що засвідчується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] ( а.с.5). Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.12.2019, у цивільній справі №753/16102/21, яке набрало законної сили, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 березня 2021 року у справі № 542/1428/18 (провадження № 61-18612св19) зазначено, що тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] навчається у Чернівецькому ліцеї № 20 що підтверджується довідкою № 301 від 08.12.2022, підписаної директором Чернівецького ліцею № 20 (а.с.49). Характеристикою, підписаної директором Чернівецького ліцею № 20 та класним керівником 5-В класу, підтверджено, що виховує дівчинку мати - [PERSON] . Мати завжди цікавиться успіхами доньки та підтримує зв`язок з класним керівником та вчителями. Батько життям та навчанням доньки не цікавиться, участь у вихованні дитини не приймає. В ліцеї жодного разу не з`являвся (а.с.50) Згідно з довідками № 7726-5001592941 та № 7726-5001593123 від 29.04.2022 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] та [PERSON] проживають разом за адресою : [ADDRESS] (а.с.40-41). Відповідно до довідки про працевлаштування від 09 грудня 2022 видана та підписана ФОП [PERSON] , [PERSON] працює у ФОП [PERSON] на посаді сестри медичної (а.с. 51). Відповідно до характеристик від 31.08.2022 виданої ДП «Антонов», підписана начальником відділу 226 - [PERSON] з травня 2007 року працює на ДП «Антонов». Користується повагою співробітників, відповідальний, здатний раціонально вирішувати технічні питання, неодноразово був наставником молодих спеціалістів (а.с. 13). У довідці № 857 від 07.09.2022 виданої ДП «Антонов», підписаної начальником відділу кадрів та фахівцем 1 категорії, [PERSON] з 15.05.2007 працює на підприємстві як технік з технічного обслуговування повітряних суден категорії С (а.с.139). Відповідно до довідки про прибутки № 2249 від 02.09.2022 видана ДП «Антонов», підписана головним бухгалтером та керівником підприємства, нарахована заробітна плата [PERSON] , з січня 2021 по січень 2022 складає 232 001,06 грн (а.с.14). Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради за адресою проживання дитини надав суду висновок, в якому зазначає, що мати разом з донькою проживають за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання дитини задовільні, що підтверджується актом обстеження житлових умов за місцем проживання від 11.04.2023. 12.04.2023, у присутності обох батьків, було прийнято рішення надати суду висновок про доцільність визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] разом із матір`ю [PERSON] , не порушуючи право батька [PERSON] на участь у вихованні дитини (а.с. 178-180). Відповідно до висновку за результатами психодіагностики дитини в Чернівецькому міському центрі соціальних служб та інформації про результати психологічного обстеження психологом ліцею № 20 [PERSON] найбільш психологічно значимим членом сім`ї вважає матір. [PERSON] висловлює бажання проживати із матір`ю, виявляє до неї прихильність, батька боїться, що викликано ставлення до її мами (а.с.179). Отже, за обставинами справи встановлено, що з квітня 2022 року дитина проживає разом з матір`ю, де для неї створені належні умови проживання, нормального фізичного, духовного розвиту, у дитини є окрема кімната, місце для сну, навчання та відпочинку. Мати - [PERSON] офіційно працевлаштована, має постійний самостійний дохід, піклується про психологічний та фізичний стан донька і бажає її виховувати. Відповідно до ч. 2 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Стаття 161 Сімейного кодексу України визначає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно положень, закріплених у статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ради України від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Разом з тим статтею 141 Сімейного кодексу України закріплене правило рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, яке є визначальним принципом регулювання особистих немайнових прав і обов`язків батьків та дітей. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Аналіз наведених норм права в їх сукупності дає підстави для висновку, що принцип рівності прав батьків щодо дитини є похідним від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із суб`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Суд ураховує доводи позивача про те, що упродовж тривалого періоду часу через конфронтацію між сторонами мати створювала перешкоди для його участі у вихованні доньки, проте вказана обставина не дає підстав вважати, що вона є поганою матір`ю, і не свідчить про неможливість виконання нею батьківських обов`язків. Батько дитини, який безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан її розвитку, незалежно від того з ким дитина буде проживати. Визначаючи місце проживання дитини з матір`ю, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, суд при вирішенні спору надав першочергове значення саме найкращим інтересам дитини, так як дитина має сильний емоційний зв`язок саме з матір`ю. Зібрані у справі докази свідчать про те, що малолітня дитина хоче проживати з матір`ю. Наявними у матеріалах справи доказами, зокрема висновком органу опіки та піклування, підтверджено також, що дитині за місцем проживання матері створені всі необхідні умови для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Враховуючи викладене вище, крізь призму врахування найкращих інтересів дитини, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову [PERSON] та визначення місця проживання дитини разом з батьком. Стороною відповідача в обґрунтування своїх вимог в порушення ст. 81 ЦПК України не доведено наявність будь-яких істотних обставин, що зумовлювали б недоцільність проживання малолітньої дитини разом із матір`ю, жодних доказів, які б негативно характеризували [PERSON] , як матір, суду не надано. Зважаючи на викладене, суд вважає за доцільне визначити місце проживання дитини - [PERSON] , разом з матір`ю як такий, що узгоджується з бажанням дитини та відповідає внутрішньому переконанню суду, яке базується на оцінці сукупності доказів щодо усіх встановлених обставин. На думку суду, таке рішення найкраще відповідає інтересам дитини, яка залишається проживати у звичному для неї соціально-підтримуючому середовищі в умовах стабільності, безпеки, впевненості у сьогоденні та більш віддаленій часовій перспективі, та буде позбавлена негативних психоемоційних переживань, пов`язаних зі зміною місця проживання, відірваності від звичного оточення. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача за зустрічним позовом [PERSON] на користь позивачки [PERSON] підлягає стягненню сплачений за подання позову судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved