Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

14.07.2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи що між сторонами 08.08.2020 року у Первомайському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №162. Від шлюбу подружжя має одну дитину сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між подружжям припинені із за сварок та суперечок, які виникали з обоюдної вини, на даний час подружжя поновлювати шлюбні стосунки не бажає. Крім того позивачка просить залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] » та покласти на відповідача судові витрати. Позивачка та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися. Від позивачки надійшла заява з проханням проводити розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність, позов визнає і просить його задовольнити. Крім того відповідач просив стягнути з нього на користь позивачки 536,80 грн. відповідно до вимог ч.1 ст. 142 ЦПК України, так як він визнає позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Ст. 82 ч.1 ЦПК України передбачає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб 08.08.2020 року у Первомайському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) між сторонами зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №162. Від шлюбу подружжя має одну дитину сина [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені із за сварок та суперечок, які виникали з обоюдної вини, на даний час подружжя поновлювати шлюбні стосунки не бажає. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі вище викладеного, враховуючи відсутність обґрунтованого сумніву у визнанні обставин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки причини, що змусили позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дитини, шлюб носить формальний характер, що в силу ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, а в заяві поданій до суду зазначила, що бажає залишити шлюбне прізвище, то його необхідно залишити. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно із ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. В матеріалах справи містяться копія квитанції № 8ХН1-92СХ-С19К-В1КМ від 11.07.2023 року, згідно з якою [PERSON] сплатив судовий збір за подання позовної заяви на загальну суму 1073,60 грн. /а.с.2/. Як вбачається з заяви відповідача [PERSON] від 07.08.2023 року, позовні вимоги [PERSON] визнано відповідачем повністю. Отже, з урахуванням того, що відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті, а відповідно до вимог ч.1 ст. 142 ЦПК України, суд вважає за необхідне повернути [PERSON] , РНОКПП НОМЕР [NUMBER] з Державного бюджету України 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість грн. 80 коп. ) судового збору, сплаченого ним при поданні позову. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Outcome: approved