Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Позовну заяву позивач обґрунтовує тим, що він з 2007 по 2022 перебував з відповідачкою [PERSON] в громадянському шлюбі. На час початку спільного проживання з відповідачкою у неї був син [INFO] . Під час їх шлюбу у них народилася [INFO] спільна дитина - син [PERSON] . З початком воєнних дій в Україні, відповідачка залишила територію України як біжинка з двома дітьми. В березні 2023 відповідачка привезла молодшого сина [PERSON] і залишила позивачу. На даний час дитина зареєстрована та проживає з батьком, в його квартирі за адресою: [ADDRESS] , а відповідачка проживає з старшим сином в Німеччині. Участі у вихованні та житті дитини відповідачка не приймає, сином не цікавиться. Ухвалою судді від 29.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання (а.с. 15-16). Ухвалою суду від 06.09.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.45). Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Пояснив, що мати дитину не забезпечувала. Дитина після повернення з Німеччини проживає з ним та знаходиться на повному його утриманні. Під час перебування дитини з матір`ю в Німечинні, остання не забезпечувала дитину, тому син повернувся проживати до нього. Крім того, відповідачка у Німеччині створила іншу сім`ю та не має наміру повертатися в Україну. Від сина [PERSON] вона як мати відмовляється та перекладає всі права та обов`язки щодо дитини на позивача у справі, про що свідчить її заява. Відповідачка належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Вказала, що в судові засідання з`являтися не бажає, оскільки проживає в Німеччині і повертатись не збирається. Також надала нотаріально посвідчену заяву, якою дає свою згоду на позбавлення її батьківських прав і добровільно передає всі права та обов`язки на виховання дитини [PERSON] його батьку [PERSON] (а.с. 23). Представник третьої особи у судовому засіданні позовні вимоги позивача заперечив, враховуючи висновок органу опіки та піклування. Залухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, виходячи з принципу розумності та справедливості, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Зі свідоцтва про народження встановлено, що позивач є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] ; матір`ю є відповідачка у справі [PERSON] (а.с.5). Відповідно до довідки Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області від 28.07.2023 №2021, [PERSON] та його син [PERSON] , [INFO] проживають по [ADDRESS] (а.с.7). Відповідно до акту обстеження умов проживання [PERSON] від 07.08.2023, на підставі письмової заяви [PERSON] з метою вирішення питання про позбавлення батьківських прав матері [PERSON] було проведено обстеження умов проживання [PERSON] по [ADDRESS] , де встановлено, що умови проживання задовільні. Всі кімнати умебльовані, наявна вся необхідна побутова техніка: телевізор, холодильник, пральна машина. За зазначеною адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: [PERSON] (перебуває на військовій службі), [PERSON] , [INFO] (син); [PERSON] , (бабуся, не зареєстрована). [PERSON] проживає в окремій кімнаті в якій є односпальне ліжко з чистою постіллю, шафа-купе, письмовий стіл, пенал для книг. У користуванні дитина має смарт-фон. Бабуся на час перебування батька дитини на військовій службі тимчасово проживає разом з онуком в квартирі, в окремій кімнаті, в якій є телевізор, диван, шафа для одягу. [PERSON] забезпечений одягом та взуттям в достатній кількості. Продукти харчування наявні. Для дитини створені належні умови для навчання, проживання та виховання. Догляд за дитиною на час перебування батька на військовій службі створює бабуся [PERSON] , але за станом свого здоров`я фізично не в змозі створювати догляд за малолітнім онуком (а.с.8). Згідно з ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв?язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області від 06.09.2023 року №2224/02.1-16 орган опіки та піклування вважає недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Також відповідно до вказаного висновку на даний час [PERSON] перебуває за межами України, а саме в Німеччині. Зі слів малолітнього [PERSON] він підтримував зв`язок (телефонний та засобами інтернет зв`язку) із батьком, у той час коли проживав із матір`ю в Німеччині (з березня 2022 по березень 2023), а з того часу як залишився проживати в смт. Олександрівка підтримує такий же зв`язок з матір`ю, але не заперечує проти того, щоб матір було позбавлено батьківських прав відносно нього (а.с. 38-40). Відповідно до ч.2, 3, 5 ст.150 СК України, батьки зобов?язані піклуватися про здоров?я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов?язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров?я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно п.2 ч. 1 ст. 164 СК України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він, зокрема, ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року №3 зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов?язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише у невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що він ухиляється від його виконання свідомо, тобто, систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Тобто, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо. Ця міра застосовується судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з?ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Суд зауважує, що розгляд справи здійснюється не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини 1, 3 ст.13 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.1-3 ст. 89 ЦПК України). У даному випадку, матеріали справи не мають жодного доказу піклування відповідачкою про створення належних умов для проживання дитини, її фізичний і духовний розвиток, навчання, матеріальне забезпечення, медичний догляд, необхідне спілкування з дитиною та створення інших умов для її нормального розвитку. З огляду на викладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідачка за власною ініціативою самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої дитини, без поважних причин залишивши її без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною. Поведінка відповідачки відносно дитини є свідомим нехтуванням своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав та не становитиме втручання в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у право відповідачки на повагу до її сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8 цієї Конвенції. Між інтересами дітей та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і при дотриманні такої рівноваги особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Батьківські права засновані на спорідненості батьків з дітьми, водночас ухилення від виконання батьківських обов`язків є в силу закону підставою для позбавлення батьківських прав. При вирішенні питання позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] суд враховую поведінку відповідачки під час розгляду справи. Так, відповідачка не виявила бажання з`явитися до суду та надати особисті пояснення щодо позову.Крім того, відмовилася від розгляду справи за її участі в режимі відеоконференції. Надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Вказала, що в судові засідання з`являтися не бажає, оскільки проживає в Німеччині і повертатись не збирається. Також надала нотаріально посвідчену заяву, якою дає свою згоду на позбавлення її батьківських прав і добровільно передає всі права та обов`язки на виховання дитини [PERSON] його батьку [PERSON] . Вказані обставини свідчать про свідоме нехтування відповідачки своїми батьківськими обов`язками. Також, відповідно до ч.6 ст.19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Судом встановлено, що висновок органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її малолітнього сина жодним чином не мотивований, його зміст суд вважає поверхневим, у ньому не наведено підстав та аргументів, які б вказували на недоцільність застосування такого заходу, не наведено даних, які об`єктивно характеризують відповідачку як особу, яка не здійснює своїх батьківських обов`язків, не з`ясовані та не встановлені фактичні обставини ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини та можливі причини такого ухилення. А тому, суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її малолітнього сина. Отже, суд бере до уваги характер поведінки відповідачки, її відношення до виконання своїх батьківських обов?язків, ту обставину, що відповідачка тривалий час не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а відповідачка повинна бути позбавлена батьківських прав стосовно її малолітньої дитини. Разом з тим, суд роз?яснює право на поновлення батьківських прав, передбачене ст. 169 Сімейного Кодексу України, в разі стійкої зміни поведінки відповідача у відношенні до дитини. Питання про повернення сплаченого при подачі позовної заяви судового збору позивач не ставить, а тому дане питання судом не вирішується.

Outcome: approved