Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

У серпні 2023 акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 28.06.2022 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та відповідачкою було укладено кредитний договорі № 1065896823 на суму 169 289 грн. 55 коп. і погоджено графік платежів відповідно до Додатку №1. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Відповідно п. 1.2 умов кредитного договору кредит надається позичальнику на наступних умовах: сума кредиту - 110 378,60 грн., строк користування - 48 місяців, річні проценти - 10,99 % від суми боргу за договором, щомісячні проценти - 3,50 % від суми кредиту. Згідно п. 1.3 кредитного договору позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах визначених в графіку платежів. Проте, відповідачка [PERSON] порушила умови договору і тому станом на 02.08.2023 заборгованість за кредитним договором № 1065896823 від 28.06.2022 становить 169 289,55 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту (в т.ч. прострочена в сумі 110378,60 грн), заборгованості по річним процентам (в т. ч. прострочена - 9861,25 грн), заборгованості по щомісячним процентам (в т. ч . простроченої) - 49049,70 грн., яку до теперішнього часу добровільно не сплатила. Просить стягнути з відповідачки на користь акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» вищевказаний розмір заборгованості. Представник позивача в позовній заяві просив суд розгляд справи провести за відсутністю представника позивача. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, до суду надала заву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 28.06.2022 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та відповідачкою було укладено кредитний договорі № 1065896823 на суму 169 289 грн. 55 коп. і погоджено графік платежів. Відповідно до п. 1. 1 якого кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно п. 1.3 вказаного договору позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах визначених в графіку платежів. На виконання умов договору відповідачеві надано грошові кошти в сумі 110378,60 грн. строком на 48 місяців, зі сплатою річних процентів в розмірі 10,99% від суми боргу за договором, щомісячних процентів в розмірі 3,50 % від суми кредиту. Проте, відповідачка порушила умови договору і тому станом на 02.08.2023 має заборгованість в розмірі 169289,55 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту (в т.ч. прострочена в сумі 110378,60 грн), заборгованості по річним процентам (в т. ч. прострочена - 9861,25 грн), заборгованості по щомісячним процентам (в т. ч . простроченої) - 49049,70 грн., яку до теперішнього часу добровільно не сплатила. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, про наявність законних підстав для задоволення позову враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позовні вимоги задоволено, відповідачем у судовому засіданні до початку розгляду справи по суті визнано позовні вимоги, то 50% від суми судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме в сумі 1342,00 грн. необхідно повернути позивачу з державного бюджету, решту суми судового збору в сумі 1342,00 грн. необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved