Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-05 00:00:00

[PERSON] у серпні 2023 року звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона і [PERSON] є батьками [PERSON] , 2011 року народження та [PERSON] , 2015 року народження. На теперішній час діти проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. [PERSON] не надає регулярну і достатню фінансову допомогу на утримання дітей, тому просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 2700 грн. 00 коп. на кожну дитину, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. У відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України представник відповідача надала відзив на позовну заяву, в якій виклала часткові заперечення проти позову, згідно яких зазначила, що на теперішній час відповідач не має можливості сплачувати аліменти на утримання своїх дітей у твердій грошовій сумі 2700 грн. 00 коп. від свого доходу на кожну дитину, який становить в середньому 6500 грн. 00 коп. на місяць, оскільки з лютого 2022 року він перебуває у цивільному шлюбі з [PERSON] та на його утриманні знаходиться її малолітній син [PERSON] , 2013 року народження. Вказав, що у нього на утриманні перебувають батьки, які є пенсіонерами та потребують постійного належного догляду і лікування. Він не має у власності будь-якого нерухомого майна, цінностей чи банківських вкладів. Має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1416 грн. 50 коп. на кожну дитину, що становить 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Просив задовольнити позовні вимоги частково, стягнувши аліменти на утримання дітей у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, та до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про час та місце судового розгляду завчасно та належним чином, надала суду заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача під час судового розгляду заявлені позовні вимоги визнала частково, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. Вказала, що діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом із матір`ю. Не заперечувала проти стягнення із відповідача аліменти на утримання дітей у твердій сумі. Зазначила, що на теперішній час відповідач працює робітником Національної Гвардії України та отримує середній дохід 6500 грн. 00 коп. щомісячно. Батьки відповідача є пенсіонерами та отримують пенсійні виплати. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце судового розгляду завчасно та належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив. Ухвалою суду від 08.08.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Як встановлено під час судового розгляду, батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є сторони по справі [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5 - 6). Діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7, 10, 11, 12). Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та приписи ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України зобов`язують суд при вирішенні будь - яких питань щодо дітей виходити із якнайкращого забезпечення їх інтересів. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року № 2402-ІІІ з відповідними змінами та доповненнями кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. В даному випадку норми закону передбачають обов`язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі ( ч.1 ст. 184 СК). Визначаючи вказаний розмір аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення та встановлений законом прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць: для дітей віком від 6 до 18 років: з 01.01.2023 року - 2833 грн. 00 коп. Суд враховує, що зазначений позивачем розмір аліментів майже дорівнює прожитковому мінімуму на дитину відповідного віку. Стягнення такої суми аліментів відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України можливо у випадку доведення достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Разом з тим, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які б свідчили про реальний розмір доходів відповідача, тому не можна стверджувати про їх достатність для сплати аліментів в розмірі, заявленому позивачем. Крім цього, суд враховує, що батьки несуть рівні обов`язки по утриманню дитини, тому забезпечення дитині прожиткового мінімуму у розмірі, визначеному законом, покладається як на батька, так і на матір. Враховуючи викладене, виходячи з принципів розумності, справедливості, законності, верховенства права, а також з розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає за необхідним стягнути відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей: [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. на кожну, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з часу звернення із позовом до суду і до повноліття дітей. При цьому, суд зазначає, що відповідно до вимог ст. 185 СК України [PERSON] не позбавлена можливості звернутись до суду з позовом про стягнення з [PERSON] додаткових витрат на утримання дітей, які пов`язані з їх навчанням, розвитком здібностей або їх хворобою. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. Додаткові витрати визначаються залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Зазначене цілком узгоджуватися з вимогами ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження». Посилання представника відповідача щодо перебування на утриманні [PERSON] батьків пенсійного віку, суд вважає безпідставним, оскільки як зазначила під час судового розгляду представник відповідача, останні стабільно отримують пенсійні виплати, проживають окремо від нього. Крім того, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме відповідач утримує [PERSON] - сина [PERSON] , з якою він проживає, а не батьки дитини. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як зазначено у ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. На підставі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до п. п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01.01.2023 року складає 2684 грн. 00 коп. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору, тому у порядку ст. 141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача у дохід держави у розмірі 1073 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial