Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Мегаполіс» (далі - ТДВ «СТ «Мегаполіс») звернулося до Оболонського районного суду м. Києва з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05.02.2021 о 23:10 год. у м. Києві по вул. Пріорській сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Hyundai Sonata», номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Dodge Caliber CXT», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 17.03.2021, яка набрала законної сили, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Автомобіль «Hyundai Sonata», номерний знак [NUMBER] , був застрахований ТДВ «СТ «Мегаполіс» на підставі Договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № 01836/02/310 від 19.08.2020. Позивач, відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту № 01836/02/310 від 19.08.2020, здійснив виплату страхового відшкодування страхувальнику у розмірі 75 812,75 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 75 812,75 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн. Ухвалою суду від 30.07.2021 відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. 19.10.2021 відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, у якому останній просив відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне. Зазначив, що позивачем не надано належних та достатніх доказів того, що на рахунок страхувальника - [PERSON] , було перераховано страхове відшкодування, оскільки з долучених до позовної заяви платіжних документів вбачаються розбіжності у реквізитах рахунку отримувача, зазначених у заяві про виплату страхового відшкодування та у платіжних дорученнях, доданих до позову, що свідчить про те, що остання страхове відшкодування не отримала. Підписи страхувальника у заявах про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування відрізняються від підпису [PERSON] у договорі страхування. Крім того, огляд автомобіля «Hyundai Sonata», номерний знак [NUMBER] , був здійснений за його відсутності, таким чином, він не мав можливості надати альтернативний звіт про визначення матеріального збитку, спричиненого власнику вказаного автомобіля. Зазначив, що при виплаті страхового відшкодування страховою компанією бралась до уваги вартість відновлювального ремонту, зазначеного у ремонтній калькуляції, проте, на його думку, в калькуляцію включені ремонтні роботи, не пов`язані з дорожньо-транспортною пригодою, яка мала місце 05.02.2021, оскільки, обсяг ремонтних робіт не відповідає характеру та локалізації механічних ушкоджень, зафіксованих співробітниками поліції у схемі ДТП. Крім того, вимога позивача перевищує визначену у Звіті № 8563 від 24.02.2021 суму матеріального збитку, у якому експертом визначена вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу «Hyundai Sonata», номерний знак [NUMBER] , у розмірі 74 781,64 грн., натомість позивачем заявляє вимогу щодо стягнення з нього суми страхового відшкодування у розмірі 75 812,75 грн. Представником позивача до суду надіслано відповідь на відзив, у якій зазначено, що 19.08.2020 між ТДВ «СТ «Мегаполіс» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 01836/02/310, згідно з п.2, 3 страхувальником та вигодонабувачем є [PERSON] . Остання 08.02.2021 звернулась до ТДВ «СТ «Мегаполіс» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, у якій було зазначено реквізити для перерахунку страхової виплати, після чого позивачем було виплачено страхове відшкодування на рахунок [PERSON] . Вказав на те, що договором страхування передбачено, що для проведення огляду транспортного засобу запрошується особа, відповідальна за заподіяння збитку, проте на момент проведення огляду вина [PERSON] не була встановлена, а отже ТДВ «СТ «Мегаполіс» діяло в рамках діючого законодавства та умов Договору страхування. Щодо надання відповідачем альтернативного звіту представник ТДВ «СТ «Мегаполіс» зазначає, що звіт, з яким не погоджується [PERSON] , був направлений останньому та він мав достатньо часу для його оскарження або надання альтернативного звіту. Розпорядженням керівника Оболонського районного суду м. Києва №33 від 19.05.2022 цивільну справу № 756/11003/21, відповідно до пункту 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено до повторного автоматизованого розподілу. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 19.05.2022 вищезазначена цивільна справа передана судді Тихій О.О. Ухвалою від 24.05.2022 суддею Оболонського районного суду м. Києва Тихою О.О. цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено розгляд справи по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав, зазначених у відзиві, просив відмовити у задоволенні позову. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього процесуальний кодекс України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. За вимогами Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що 19.08.2020 між ТДВ «СТ «Мегаполіс» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 01836/02/310, відповідно до умов якого ТДВ «СТ «Мегаполіс» взяло на себе зобов`язання здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору шляхом часткового або повного відшкодування страхувальнику або вигодонабувачу збитку, понесеного у зв`язку з пошкодженням, знищенням або втратою застрахованого майна, а саме - транспортного засобу «Hyundai Sonata», номерний знак [NUMBER] . Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 17.03.2021 у справі № 756/2635/21 (провадження № 3/756/2116/21), яка набрала законної сили 22.04.2021, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Як вбачається з вказаної постанови, 05.02.2021 о 23 год. 10 хв. гр. [PERSON] по вул. Пріорській у м. Києві, керуючи автомобілем «Dodge Caliber CXT», номерний знак [NUMBER] , виїхав на регульоване перехрестя вул. Пріорської та вул. Автозаводської на забороняючий (жовтий) сигнал світлофора та скоїв зіткнення автомобілем «Hyundai Sonata», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по вул. Автозаводській на дозволяючий (зелений) сигнал світлофора. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене та відповідно до положення ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Оболонського районного суду м. Києва від 17.03.2021, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яка набрала законної сили, відповідно до яких відповідача визнано винуватим у дорожньо-транспортній пригоді. Отже, з огляду на викладене вина відповідача [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді є доведеною. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 05.02.2021, був пошкоджений автомобіль «Hyundai Sonata», номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] . 08.02.2021 [PERSON] звернулась до ТДВ «СТ «Мегаполіс» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Згідно зі Звітом № 8563 від 24.02.2021 вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу «Hyundai Sonata», номерний знак [NUMBER] , складає 74 781,64 грн. Відповідно до страхового акту № 0079.02.21.1 по Договору добровільного страхування наземного транспорту № 01836/02/310 прийнято рішення щодо перерахування відшкодування в розмірі 75 812,75 грн., яка була перерахована страхувальнику (вигодонабувачу) [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням № 4248 від 01.03.2021 на суму 15 812,75 грн.; платіжним дорученням № 4288 від 03.03.2021 на суму 20 000,00 грн.; платіжним дорученням № 4787 від 01.04.2021 на суму 10 000,00 грн.; платіжним дорученням № 4248 від 02.04.2021 на суму 15 000,00 грн.; платіжним дорученням № 4879 від 05.04.2021 на суму 15 000,00 грн. 13.04.2021 позивачем на адресу відповідача [PERSON] направлено претензію вих. № 914 щодо відшкодування суми сплаченого страхового відшкодування, з посиланням, зокрема, на те, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Dodge Caliber CXT», номерний знак [NUMBER] , [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була, що не спростовано відповідачем під час розгляду справи. Вказана вимога була отримана відповідачем про що свідчить відповідь останнього на вказану претензію. Таким чином, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору про добровільне страхування, ТДВ «СТ «Мегаполіс» набуло право вимоги до [PERSON] про відшкодування витрат, пов`язаних зі страховою виплатою потерпілій. За результатами проведеної 01.06.2023 судової транспортно-товарознавчої експертизи експерт дійшов висновку про неможливість розрахувати вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Hyundai Sonata», номерний знак [NUMBER] , станом на 05.02.2021 у зв`язку з відсутністю у судового експерта цінової інформації на складові частини вказаного автомобіля, що потребують заміни. Правовідносини між сторонами врегульовані положеннями глави 67 ЦК України та Законом України «Про страхування». Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно звимогами ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Пунктом 3 частини 1 статті 988 ЦК України та пунктом 3 частини 1 статті 20 Закону України "Про страхування" передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується ; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Із роз`яснень, викладених у п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вбачається, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування». Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування згідно з договором майнового страхування, у межах виплаченого відшкодування переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що отримала страхове відшкодування, має до особи. Також, у порядку суброгації страховик може стягнути із завдавача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні (кредитора), тому, з урахуванням статті 515 ЦК України, суброгація застосовується лише до майнового страхування. Таким чином, відповідно до вказаних норм законодавства від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов`язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки. Зважаючи на ту обставину, що позивач (страхова компанія), виплативши страхове відшкодування потерпілому за договором майнового страхування, отримав від останнього права кредитора до особи, відповідальної за завдані збитки, то спірні правовідносини між сторонами у справі регулюються саме положення ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування». Виконання страховиком обов`язку з виплати страхового відшкодування страхувальнику відповідно до умов договору добровільного страхування породжує у позивача право вимоги сплачених коштів із заподіювача шкоди у порядку суброгації (Постанова ВС у справі № 752/9026/16-ц від 06.02.2019 року). Оскільки у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора - страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки (суброгація). Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: partial