Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-10 00:00:00

08 серпня 2023 року [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів та збільшення їх розміру (а.с. 1-2). Ухвалою судді Наумової О.С. від 11 серпня 2023 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 18). В обґрунтування позовних вимог позивачка послалась на те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2020 року у справі № 201/9388/20 (провадження № 2/201/3274/2020) збільшено розмір аліментів, присуджено до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1\~500,00 грн., щомісячно, які підлягають індексації відповідно до закону, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. На переконання позивачки, розмір призначених аліментів є недостатнім для утримання дитини, оскільки в силу свого віку дитина потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утримані. Позивачка втратила постійну роботу, має нестабільний дохід. При цьому, як зазначає позивачка, їй стало відомо, що матеріальне становище відповідача значно покращилось. У зв`язку з чим просить суд стягнути з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частина від всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до досягнення дитиною повноліття. Відкликати виконавчий лист, виданий на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2020 року у справі № 201/9388/20. 11 вересня 2023 року відповідач [PERSON] надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнає частково в розмірі 1/5 частини. Вказаний розмір аліментів відповідач обґрунтовує тим, що він сплачує аліменти на іншу дитину у розмірі 1/3 частки доходів. На підтвердження вказаного відповідач надав до суду копію свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , і виконавчого листа по справі № 0438/1849/2012 (а.с. 24 - 26). Позивачка надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, на їх задоволені наполягає (а.с. 23). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доводам та запереченням сторін в сукупності з наданими письмовими доказами, оцінивши зібрані по справі докази відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст. 13 ЦПК України). Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Судом встановлено, що батьком малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , є відповідач [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 10) та визнається відповідачем. 21.12.2020р. рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі № 201/9388/20 (провадження № 2/201/3274/2020) задоволено частково позов [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Збільшено розмір аліментів, стягнутих згідно рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2016 року і стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1500 гривень щомісяця, які підлягають індексації відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішення законної сили. Відкликано виконавчий лист по цивільній справі № 201/17462/15-ц про стягнення щомісячно з [PERSON] аліментів на утримання його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею повноліття у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. 00 коп., стягуючи аліменти на користь матері дитини [PERSON] , починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, а саме: з 26 листопада 2016 року, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі місячного платежу (а.с. 11 - 12, 30 - 33). Відповідно до виконавчого листа від 15 серпня 2012 року по справі № 0438/1849/2012, виданого Солонянським районним судом Дніпропетровської області, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця сел. Новопокровка Солонянського району Дніпропетровської області, на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини доходів (прибутків) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 липня 2012 року до досягнення дитиною повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі місячного платежу, відмовивши в задоволенні іншої частини позову. Відповідно до довідки № 4130 від 08 вересня 2023 року, виданої начальником відділення кадрів Військової частини [NUMBER] Національної гвардії України [PERSON] , старший солдат [PERSON] дійсно з 07 липня 2023 року по теперішній час перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у Військовій частині [NUMBER] Національної гвардії України (а.с. 27). Згідно з копією трудової книжки позивачки, 23 грудня 2022 року [PERSON] звільнена за власним бажанням, у відповідності до ст. 38 КЗпП України, з посади продавця консультанта (а.с. 13 15). Відомостей про подальше прийняття позивачки на роботу матеріали справи не містять. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений за рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Така ж правова позиція викладена у постанові ВСУ від 05 лютого 2014 року при розгляді справи № 143цс13. Положеннями ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Вирішуючи питання стягнення аліментів, суд виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо своїх дітей, передбаченого cт. 141 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, у відповідності до ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією ГА ООН від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВРУ від 27 лютого 1991 pоку. Так, відповідач є працездатним, офіційно працевлаштований і має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. Більш того, відповідач не заперечує проти стягнення з нього на користь позивачки на утримання їх спільної дочки аліменти у розмірі 1/5 частки, про що зазначає у своїй заяві. Однак суд враховує, що відповідач має ще одну дитину, доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 26), обов`язок утримувати якої передбачений ст. 180 СК України. Крім того, відповідно до положень ч. 1 ст. 140 СК України, позивачка має такі ж обов`язки щодо утримання дитини. Суд вважає за необхідне роз`яснити позивачці, що згідно з ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), а тому вона не позбавлена у праві звернутися до суду з відповідним позовом до відповідача про стягнення з нього додаткових витрат на дитину. Отже, виходячи з встановлених дійсних обставин справи та враховуючи матеріальне становище платника аліментів, матеріальне становище позивача та дитини, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/5 частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, виходячи з принципу рівності участі батьків у вихованні та утриманні дітей. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Позивачка звільнена\~від сплати\~судового збору\~відповідно до\~вимог ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір»,\~а тому\~судовий збір\~необхідно стягнути\~з відповідача\~в дохід\~держави в\~розмірі 1073,60\~грн.,\~що є мінімальним розміром судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: partial