Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

У травні 2021 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] (далі - Позивач) до Національного Банку України (далі - Відповідач), третя особа: Акціонерне товариства «Златобанк» (далі - третя особа, АТ «Златобанк», банк) про відшкодування шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що між ним та банком 29 квітня 2014 було укладено Договір банківського вкладу № 060426 в національній валюті «Вільні кошти» та відкрито рахунок № [NUMBER] , де сума вкладу становить 5 800 500, 00 грн. Станом на 13 лютого 2015 залишок на рахунку Позивача становить 3 660 000,96 грн. 04 лютого 2015 року між [PERSON] та ПАТ «Златобанк», правонаступником якого є АТ «Златобанк» було укладено угоду про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 080255 (Договір банківського вкладу) в іноземній валюті. Згідно з довідкою №2741 від 17 вересня 2015 року, виданою Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в АТ «Златобанк», залишок грошових коштів на рахунку № [NUMBER] становить 1692 283,51 доларів США. Сума нарахованих відсотків за Договором 2 на рахунку № [NUMBER] становить 9 131,27 долара США. Таким чином, загальний залишок грошових коштів за договорами банківських вкладів укладених між ПАТ «ЗЛАТОБАНК» та [PERSON] складає 3 660 000,96 грн. та 1 701 891,41 дол. США. На підставі постанови Правління Національного банку України від 13.02.2015 року №105 "Про віднесення Акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13.02.2015 № 30 "Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ "ЗЛАТОБАНК", згідно з яким з 14.02.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Акціонерному товаристві "ЗЛАТОБАНК". Відповідно до постанови Правління НБУ від 12 травня 2015 р. № 310 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13 травня 2015. р. №99, "Про початок процедури ліквідації АТ "ЗЛАТОБАНК" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку" згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації АТ "ЗЛАТОБАНК" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ "ЗЛАТОБАНК" провідного професіонала 3 питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славінського Валерія Івановича. Факт незаконності постанови Національного банку України від 13 лютого 2015 року № 105 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК» до категорії неплатоспроможних», рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13 лютого 2015 року № 30 «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «ЗЛАТОБАНК», постанови Правління НБУ від 12 травня 2015 року № 310 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК», рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13 травня 2015 року № 99 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ЗЛАТОБАНК» та призначення уповноваженої особи на ліквідацію банку» було встановлено судовим рішенням, що набрало законної сили, а саме: Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 липня 2017 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року, залишеними без змін постановою Великої палати Верховного суду від 05 лютого 2019 року у справі №826/2184/17. Таким чином, Позивач вважає, що в результаті прийняття Національним банком України протиправних рішень, Позивачеві завдано матеріальну шкоду в розмірі вкладів, які не були повернуті Акціонерним товариством «Златобанк», на загальну суму 3 660 000,96 грн. та 1 701 891,41 дол. США. За наведених обставин, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14 травня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі № 757/24265/21-ц за позовом [PERSON] до Національного Банку України, третя особа: Акціонерне товариства «Златобанк» про відшкодування шкоди та призначено підготовче судове засідання. 13 вересня 2021 року представником відповідача Станкевич О.М. подано відзив на позов, відповідно до якого діючим законодавством не встановлено обов`язку Національного банку України відповідати за зобов`язаннями банків, а банки не відповідають за зобов`язаннями Національного банку України. Крім того, відповідач не є стороною у договірних відносинах між позивачем та АТ «Златобанк», тому у відповідача відсутні зобов`язання стосовно виконання умов договорів банківських вкладів. При цьому зазначив, що, Позивач не довів факт заподіяння йому шкоди відповідачем та причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та заподіяною шкодою. 01 лютого 2022 року представником третьої особи Караченцевим А. подано відзив на позов, відповідно до якого, представник третьої особи звернв увагу суду, що виплату гарантованої суми вкладнику [PERSON] було здійснено 30.07.2015 року через уповноважений банк в сумі 200 000, 00 грн. Після виплати гарантованої суми, залишок коштів на рахунках [PERSON] на підставі заяви про визнання вимог кредиторів від 18.06.2015 року та відповідно до ст. 52 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів на загальну суму 39 266 495,64 грн. до 4 черги. Таким чином задоволення вимог вкладників та кредиторів банку здійснюється порядку та відповідно до норм, визначених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що є спеціальним у даних правовідносинах, зокрема, кредиторські вимоги Позивача підлягають задоволенню у вищезазначеному порядку. Крім того, зазначила, що стороною позивача не доведено факт заподіяння йому шкоди відповідачем та причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та заподіяною шкодою. Просив відмовити в задоволенні позову. Під час проведення підготовчого судового засідання у задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів відмовлено, про що постановлено ухвалу на місці із занесенням до протоколу судового засідання, оскільки не дотримані положення, передбачені ст. 84 ЦПК України. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01 лютого 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позові. У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав з підстав, наведених у відзиві. У судовому засіданні представник третьої особи просила відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Матеріалами справи встановлено, що між [PERSON] та ПАТ «Златобанк» правонаступником якого є АТ «Златобанк» 29 квітня 2014 року було укладено Договір банківського Договір банківського вкладу № 060426 в національній валюті «Вільні кошти» (далі -Договір 1) та відкрито рахунок № [NUMBER] , де сума вкладу становить 5 800 500, 00 грн. на умовах видачі вкладу на першу вимогу Вкладника. Процентна ставка за Договором встановлюється у розмірі 25 % річних. 29 квітня 2014 року на рахунок № [NUMBER] було внесено кошти у сумі 5 800 500, 00 грн., що підтверджується випискою по рахунку від 13 лютого 2015 року. Станом на 13 лютого 2015 року залишок на рахунку Позивача становить 3 660 000,96 грн. Відповідно до довідки № 2741 від 17 вересня 2015 року, виданою Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в АТ «Златобанк», сума нарахованих відсотків за Договором 1 на рахунку № [NUMBER] становить 470,63 доларів США. 04 лютого 2015 року між [PERSON] та ПАТ «Златобанк», правонаступником якого є АТ «Златобанк» було укладено угоду про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 080255 (Договір банківського вкладу) в іноземній валюті (далі - Договір 2). Згідно з п. 2.1. Договору 2 Банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок № [NUMBER] . Початкова сума вкладу 1 700 000,00 дол. США. (п.2.3 Договору 2). Процентна ставка на вклад встановлюється в розмірі 9,25% процентів річних (п.2.6 Договору 2), проценти зараховуються на рахунок № [NUMBER] . Згідно з довідкою №2741 від 17 вересня 2015 року, виданою Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в АТ «Златобанк», залишок грошових коштів на рахунку № [NUMBER] становить 1692 283,51 доларів США. Сума нарахованих відсотків за Договором 2 на рахунку № [NUMBER] становить 9 131,27 долара США. Таким чином, загальний залишок грошових коштів за договорами банківських вкладів укладених між ПАТ «ЗЛАТОБАНК» та [PERSON] складає 3 660 000,96 грн. та 1 701 891,41 дол. США. На підставі постанови Правління Національного банку України від 13.02.2015 року №105 "Про віднесення Акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13.02.2015 № 30 "Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ "ЗЛАТОБАНК", згідно з яким з 14.02.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Акціонерному товаристві "ЗЛАТОБАНК". Відповідно до постанови Правління НБУ від 12 травня 2015 р. № 310 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13 травня 2015. р. №99, "Про початок процедури ліквідації АТ "ЗЛАТОБАНК" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку" згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації АТ "ЗЛАТОБАНК" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ "ЗЛАТОБАНК" провідного професіонала 3 питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славінського Валерія Івановича. Матеріалами справи встановлено, що процедура виведення АТ «Златобанк» з ринку фінансових послуг триває. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та є спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини. Отже, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, в якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (надалі - Закон України) є спеціальними та цей закон є пріорітетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно ч. 5 ст. 36 Закону України під час введення тимчасової адміністрації не застосовується: примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку, нарахування неустойки (штрафів,пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не нараховується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку, зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може привести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом, нарахування відсотків за зобов`язаннями банку перед кредиторами. При цьому, згідно абз. 1 ч. 6 ст. 36 вказаного Закону обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобов`язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. Відповідно до ст. 26 Закону України фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Статтею 28 Закону України встановлено, що Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України в порядку та у черговості, встановлених Фондом, не пізніше 20 робочих днів (для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про більше ніж 500000 рахунків, - не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку. Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти, що здійснюють такі виплати в готівковій або безготівковій формі (за вибором вкладника). Черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів закріплено ст. 52 Закону України . Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов`язань, є кредитором банку. Отже, після запровадження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації відносно неплатоспроможного банку з метою виведення його з ринку та в подальшому відкликання НБУ банківської ліцензії й переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Чинним законодавством не передбачено задоволення вимог кредиторів поза межами процедури ліквідації банку. Вказане стверджується і правовою позицією Верховного Суду України у постанові від 20 січня 2015 року у справі № 6-2001цс15. Частинами 4 та 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що уповноважена особа Фонду в семиденний строк з дати прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку розміщує оголошення, що містить відомості про ліквідацію банку відповідно до частини третьої цієї статті, в усіх приміщеннях банку, в яких здійснюється обслуговування клієнтів. Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. Згідно з ч. 1, 2 ст. 49 вказаного Закону України уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч. 2 ст. 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч. 2 ст. 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду. В судовому засіданні встановлено, що виплату гарантованої суми вкладнику банку [PERSON] було здійснено 30.07.2015 року через уповноважений банк у сумі 200 000,00 грн. Після виплати гарантованої суми, залишок коштів на рахунках Позивача, на підставі заяви від 18.06.2015 року та відповідно до ст. 52 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів на загальну суму 39 266 495,64 грн. до 4 черги. Отже, Позивачем не доведено та не надано належних та допустимих доказів, що внаслідок дій Відповідача порушені його права, як кредитора ПАТ «Златобанк», на отримання коштів за договорами банківського вкладу, не доведено причинний зв`язок між шкодою та неправомірними діями банку. Безпідставними суд визнає й доводи позову про те, що судовим рішеннями у адміністративній справі № 826/2184/17 доведена вина Національного банку України в неможливості Позивача користуватись своїми коштами, розміщених на депозитних рахунках ПАТ «Златобанк», оскільки, в зазначеному рішенні не міститься жодного висновку, що внаслідок дій чи бездіяльності Національного банку України порушені права вкладників ПАТ «Златобанк», в тому числі і Позивача, на отримання коштів за договорами банківського вкладу. Механізм відшкодування шкоди кредиторам та повернення коштів, отриманих під час виконання уповноваженою особою Фонду заходів чітко визначеній чинним законодавством. Таким чином, оскільки між Позивачем та АТ «Златобанк» виникли договірні відносини, то стягнення суми вкладу позивачу повинно відбуватись на підставі законодавства, що регулює правовідносини щодо повернення вкладу з урахуванням положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Доводи представника позивача про те, що стягнення суми вкладу як відшкодування майнової шкоди є безпідставним, виходячи з такого. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, зобов`язання з відшкодування шкоди є безпосереднім наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових та майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. За своїм характером ці зобов`язання належать до роду недоговірних, тобто вони виникають поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин. Складовими для відшкодування шкоди є а) наявність шкоди; б) протиправна поведінку заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вина. Перераховані підстави для деліктних зобов`язань є обов`язковим. Відсутність хоча б одного елементу виключає відповідальність за завдану шкоду. Відповідно до ст. 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк відповідає за своїми зобов`язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства. Банк не відповідає за невиконання або несвоєчасне виконання зобов`язань у разі прийняття Національним банком України рішення про запровадження обмежень на діяльність банків, зупинення операцій по рахунках, арешту власних коштів банку на його рахунках уповноваженими органами державної влади. Учасники банку відповідають за зобов`язаннями банку згідно із законами України та статутом банку. Власники істотної участі зобов`язані вживати своєчасних заходів для запобігання настання неплатоспроможності банку. Пов`язана з банком особа за порушення вимог законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, здійснення ризикових операцій, які загрожують інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, або доведення банку до неплатоспроможності несе цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність. Пов`язана з банком особа, дії або бездіяльність якої призвели до завдання банку шкоди з її вини, несе відповідальність своїм майном. Якщо внаслідок дій або бездіяльності пов`язаної з банком особи банку завдано шкоди, а інша пов`язана з банком особа внаслідок таких дій або бездіяльності прямо або опосередковано отримала майнову вигоду, такі особи несуть солідарну відповідальність за завдану банку шкоду. Тому, хоча постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 липня 2017 року у справі № 826/2184/17 визнано бездіяльність Національного банку України протиправною, проте доводи позивача про те, що Національний банк України повинен нести майнову відповідальність за зобов`язаннями неплатоспроможного банку є необґрунтованими. Крім того, під час судового розгляду представниками позивача не доведена вина Відповідача у доведенні ПАТ «Златобанк» до неплатоспроможності, не доведено завдану шкоду позивачу (розмір вкладу не є розміром шкоди у розумінні ст. 1166 ЦК України), причинний зв`язок між шкодою та неправомірними діями відповідача. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно зі ст. 1173 ЦК України, відшкодування шкоди, завданої фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними повноважень, відшкодується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління. Також особливий статус Національного банку України визначений в Рішенні Конституційного Суду України від 26.02.2009 № 6-рп/2009, відповідно до пункту 3.1 якого Конституція України визначила правовий статус Національного банку України як центрального банку держави, основною функцією якого є забезпечення стабільності грошової одиниці України (ст. 99). Особливість юридичного статусу Національного банку України полягає в тому, що, з одного боку, він має публічно-правовий статус особливого центрального органу державного управління, самостійного у своїй діяльності від органів державної влади (ст. 6, 7, 24, 25, 53 Закону України «Про Національний банк України»), а з іншого - цивільно-правовий статус як юридичної особи, яка має відокремлене майно, що є об`єктом права державної власності і перебуває в його повному господарському віданні, та може вчиняти певні цивільно-правові правочини з комерційними банками, державою (ст. 4, 29, 31, 42 Закону України «Про Національний банк України»). Отже, Національний банк України є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, самостійним у своїй діяльності від органів державної влади, тобто не є суб`єктом відповідальності в розумінні ст. 1173 Цивільного кодексу України. З урахуванням наведеного підстав для задоволення позовних вимог суд не вбачає. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що у задоволенні позову відмовлено і відповідачем не заявлено клопотань про відшкодування будь-яких судових витрат, а отже у цій справі відсутні судові витрати, які підлягають розподілу. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed