Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

I. Стислий виклад позовної заяви 04 травня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 06 вересня 2022 року. Під час спільного проживання [INFO] у них народився син [PERSON] . Однією сім`єю не проживають з 22 березня 2023 року. Сім`я фактично розпалася внаслідок подружньої зради [PERSON] . Посилаючись на те, що подальше спільне проживання з відповідачем не можливе, суперечить її інтересам та інтересам дитини, [PERSON] просить розірвати шлюб з [PERSON] ІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 05 травня 2023 року відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] . Справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 01 червня 2023 року. Відповідачу запропоновано в п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали надати відзив на позовну заяву (а. с. 11). Ухвалою від 01 червня 2023 року за клопотанням відповідача сторонам наданий строк для примирення тривалістю 3 місяці та на цей строк зупинене провадження в справі (а. с. 17). Ухвалою від 01 вересня 2023 року провадження поновлено, справу призначено до розгляду на 01 вересня 2023 року (а. с. 19). Протокольною ухвалою від 01 вересня 2023 року розгляд справи відкладено на 21 вересня 2023 року у зв`язку з неявкою відповідача (а. с. 22). ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а. с. 24). Після поновлення провадження у справі з підстав закінчення наданого сторонам строку для примирення, відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання двічі не з`явився без повідомлення причин. Правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Заяви про відкладення розгляду справи на іншу дату не подав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки під час підготовки справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін про її розгляд. За правилами ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач двічі в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив на позов не подав, а також, що позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, у суду наявні підстави для заочного розгляду справи і ухвалення заочного рішення на підставі наявних доказів, про що постановлено протокольну ухвалу, відповідно до вимог статей 280 - 281 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом Суд установив, що 06 вересня 2022 року у Білопільському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Сумському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис за №91. Після укладення шлюбу подружжю присвоєно спільне прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 5). Позивачка та відповідач є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] (а. с. 6). За змістом позовної заяви, подружні стосунки між сторонами в справі припинені внаслідок подружньої зради відповідача. З цих підстав позивач не бажає продовжувати сімейні відносини з останнім. V. Норми права, застосовані судом Згідно з ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Стаття 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, також забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і у разі його розірвання. Згідно з частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. Шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей (ст. 109 СК України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Частиною 2 статті 114 СК України встановлено, що в разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. VІ. Висновки суду Враховуючи обставини, викладені позивачем в заяві до суду, та встановлені фактичні обставини, суд дійшов висновку, що намір [PERSON] розірвати шлюб з відповідачем є виваженим та свідомим. Причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими. За клопотанням відповідача суд надавав подружжю строк на примирення, однак примирення не відбулося. Позивач не бажає поновлювати сімейно-шлюбні відносини, оскільки спільне життя з відповідачем не склалося. Після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права подружжя. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач висловила своє бажання про залишення шлюбного прізвища, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає судовий збір у розмірі 1\~073 грн 60 коп., сплачений позивачем при зверненні до суду з цим позовом. На підставі викладеного,

Outcome: approved