Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що на підставі судового наказу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.04.2021 року з позивача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 30.03.2021 року і до досягнення дитини повноліття. На даний час у позивача суттєво змінився матеріальний та сімейний стан, що дає йому підстави в порядку ст.\~192\~СК України клопотати в судовому порядку про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, які виникли з об`єктивних причин. Відповідно до постанов з Єдиного державного реєстру боржників вбачається, що [PERSON] є боржником за виконавчими провадженнями та має непогашені грошові зобов`язання. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №337250936 від 28.06.2023 року, у позивача відсутнє будь-яке нерухоме майно. Позивач зазначає, що на його утриманні перебуває непрацездатна мати - [PERSON] , [INFO] , яка є пенсіонеркою, має невеликий розмір пенсії, хворіє та у зв`язку з цим проходить лікування. Після введення воєнного стану на території України позивач перебував на військовій службі за призовом під час мобілізації, брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави на території Донецької області, що підтверджується довідкою від 08.03.2023 року №1458, виданою Військовою частиною [NUMBER] . Відповідно до довідки №1020 від 11.03.2023 року, виданої Військовою частиною [NUMBER] , старший солдат [PERSON] 26.08.2022 року отримав порання під час виконання військового обов`язку. Згідно з довідкою №417/84 від 06.03.2023 року, виданою Комунальним некомерційним підприємством «Міська комунальна лікарня №3» Тернопільської міської ради, позивачу проведено медичний огляд госпітальною ВЛК КНП «Міська комунальна лікарня №3» TMP та встановлено, що травма відноситься до важких. Поранений потребує протезування лівої нижньої кінцівки на рівні верхньої третини гомілки. Відповідно до довідки №465 від 07.06.2023 року, виданої КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» ТОР, [PERSON] перебуває на стаціонарному лікуванні в ортопедичному-травматологічному відділенні та йому проведено ряд важких операцій. Таким чином, позивач переніс 13 складних операцій, в результаті яких йому ампутовано ліву гомілку на рівні с/3 та проведено пластичну операцію на праве вухо із зашиванням барабанної перетини (1 типу). Позивач фактично є особою з інвалідністю довічно, яка постійно потребує стороннього догляду та у зв`язку із постійним перебуванням на стаціонарних лікуваннях в різних закладах охорони здоров`я несе матеріальні витрати. Втрата кінцівок може представляти значні або навіть критичні обмеження. З ампутованими кінцівками відчувається феномен фантомних кінцівок, вони відчувають частини тіла, яких більше не має. Фантомні відчуття та біль також можуть виникати після видалення частин тіла. На даний час змінився сімейний стан позивача, а саме [PERSON] та [PERSON] з 11.04.2023 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 11.04.2023 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №442. У зв`язку з цим позивач несе додаткові витрати по утриманню та забезпеченню сім`ї. Позивач отримує щомісячне грошове забезпечення як поранений військовослужбовець, однак більша частина його доходу витрачається на сплату аліментів, погашення боргових зобов`язань, утримання матері, лікування, реабілітацію після травми, купівлю знеболюючих препаратів, антидепресантів та забезпечення своєї нової сім`ї. Вважає, що розмір аліментів на утримання доньки перевищує мінімальний гарантований та рекомендаційний розмір аліментів на утримання дитини та звертає увагу на те, що відповідачка повністю покладає обов`язок матеріального утримання спільної дитини виключно на позивача. Позивач має намір у добровільній формі самостійно надавати додаткову фінансову допомогу доньці, забезпечувати її потреби, бажає спілкуватися та брати участь у її вихованні, а не лише сплачувати у завищеному розмірі аліменти, за рахунок яких утримується не тільки його донька, а і фактично відповідачка. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] , за судовим наказом №199/2343/21, виданим 26.04.2021 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська, та стягувати щомісяця з [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , на користь матері [PERSON] , у розмірі 1/8 частини від усіх видів його заробітку, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням чинності. Відповідач [PERSON] надала до суду відзив на позов та письмові пояснення, у яких зазначила, що з 2017 року перебувала з позивачем у цивільному шлюбі, від якого мають малолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до судового наказу, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська від 26.04.2021 року, з батька дитини - [PERSON] , стягнуто аліменти на користь [PERSON] , у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Однак, після відкриття виконавчого провадження позивач не сплачував аліменти на утримання доньки, яка перебувала на утриманні відповідача. Влітку 2022 року [PERSON] та [PERSON] відновили сімейні стосунки, тому у вересні 2022 року за заявою відповідача стягнення аліментів було зупинене та повернуто судовий наказ. У лютому 2022 року [PERSON] був мобілізований, у зв`язку з початком військової агресії російської федерації проти України. Відповідачка зазначає про те, що позивач передав їй свою банківську картку для утримання родини, якою вона періодично користувалася, а також надав за своєю ініціативою довіреність строком на один рік, в якій доручав бути його представником у всіх установах незалежно від форми власності та підпорядкування. У подальшому після поранення позивача, [PERSON] разом із донькою приїздили до нього в госпіталь, провідували його. Частину коштів із картки [PERSON] відповідачка віддавала матері позивача для придбання йому препаратів та на лікування. Позивач скаржився на своє самопочуття через важкі поранення, які він отримав у бойових діях. Після укладення шлюбу позивачем з іншою жінкою відношення у родині погіршилися, позивач заблокував належну йому банківську картку, тому [PERSON] повторно звернулася до виконавчої служби із судовим наказом про відновлення стягнення з позивача аліментів на її користь, оскільки не отримувала від батька дитини будь-якої допомоги. Відповідач не заперечувала того факту, що позивач є інвалідом та переніс неймовірні фізичні муки і болі, пов`язані з численними операційними втручанням, і сама була очевидцем його стану здоров`я, визнає заслуги позивача в захисті своєї держави і своїх сімей, однак зазначила, що дитина потребує щоденного піклування, їжі, одягу тощо, і тому навіть суттєві та серйозні проблеми самого батька дитини не можуть сприяти для зменшення розміру аліментів, який має сплачувати [PERSON] , згідно з рішенням суду. Посилаючись на вказані обставини, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позивач [PERSON] надав до суду відповідь на відзив, у якому виклав обставини, аналогічні викладеним у позові, та додатково зазначив, що відповідачка також повинна працювати, забезпечувати себе та приймати участь у матеріальному забезпеченні та утриманні доньки, однак у матеріалах справи відсутні будь-які докази стосовно наміру її працевлаштування чи отримання іншого доходу. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала та зазначила, що позивач дійсно отримав важке поранення під час виконання бойових завдань та стан його здоров`я погіршився, однак всі витрати на протезування та лікування травм, отриманих особою (військовим) під час участі у воєнних діях, компенсує держава. Наразі вона самостійно утримує дитину, офіційно не працевлаштована, але має неофіційний підробіток. Аліменти, які сплачує позивач, вона витрачає виключно на забезпечення потреб доньки. Вважає, що позивачем не подано до суду жодних доказів реального погіршення його матеріального становища. Наполягала на тому, аби розмір аліментів не був зменшений, бо за той період, коли позивачу виплачується заробітна плата у зв`язку з його пораненням у щомісячному розмірі близько ста тисяч гривень, вона має намір відкласти кошти для майбутнього утримання дитини, оскільки у подальшому виплати йому можуть бути зменшені. Вислухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі судового наказу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.04.2021 року з позивача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 30.03.2021 року і до досягнення дитини повноліття (а.с.14). На виконананя судового наказу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 26.04.2021 року відкрито виконавче провадження №71747842 про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини щомісячно (а.с.140). На даний час у позивача суттєво змінився стан здоров`я, матеріальний та сімейний стан, що дає йому підстави в порядку ст.192 СК України клопотати в судовому порядку про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, які виникли з об`єктивних причин. Після введення воєнного стану на території України позивач перебував на військовій службі за призовом під час мобілізації, брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави на території Донецької області, що підтверджується довідкою від 08.03.2023 року №1458, виданою Військовою частиною [NUMBER] (а.с.31). Відповідно до довідки №1020 від 11.03.2023 року, виданої Військовою частиною [NUMBER] , старший солдат [PERSON] 26.08.2022 року отримав порання під час виконання військового обов`язку (а.с.32). Згідно з довідкою №417/84 від 06.03.2023 року, виданою Комунальним некомерційним підприємством «Міська комунальна лікарня №3» Тернопільської міської ради, позивачу проведено медичний огляд госпітальною ВЛК КНП «Міська комунальна лікарня №3» TMP та встановлено, що травма відноситься до важких. Поранений потребує протезування лівої нижньої кінцівки на рівні верхньої третини гомілки (а.с.33). Відповідно до довідки №465 від 07.06.2023 року, виданої КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» ТОР, [PERSON] перебуває на стаціонарному лікуванні в ортопедичному-травматологічному відділенні та йому проведено ряд важких операцій. Таким чином, позивач переніс 13 складних операцій, у результаті яких йому ампутовано ліву гомілку на рівні с/3 та проведено пластичну операцію на праве вухо із зашиванням барабанної перетини (1 типу)(а.с.35). На підтвердження погіршення стану здоров`я позивачем долучено медичні документи а саме: перевідний епікриз із медичної карти стаціонарного хворого №404, виданого Державним некомерційним підприємством «Центр комплексної реабілітації «Галичина»»; перевідний епікриз із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №15103, виданого Комунальним некомерційним підприємством «Тернопільська обласна клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради; довідку військово-лікарської комісії №665, виданої Державним некомерційним підприємством «Центр комплексної реабілітації «Галичина»»; довідки №129 та №17, видані Комунальним некомерційним підприємством «Міська комунальна лікарня №3» Тернопільської міської ради; висновок мультиспіральної комп`ютерної томографії обох гомілок №2642, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Тернопільська обласна клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради; перевідний епікриз із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №08489, виданого Комунальним некомерційним підприємством «Тернопільська обласна клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради (а.с.36-43). З матеріалів вбачається, що [PERSON] фактично є особою з інвалідністю довічно, яка постійно потребує стороннього догляду та у зв`язку із постійним перебуванням на стаціонарних лікуваннях в різних закладах охорони здоров`я несе матеріальні витрати. 11.04.2023 року [PERSON] , [INFO] , уклав шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 11.04.2023 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №442 (а.с.55). Обґрунтовуючи свої позовні вимоги про\~зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що на теперішній час він несе додаткові витрати по утриманню та забезпеченню сім`ї, а також на його утриманні перебуває непрацездатна мати - [PERSON] , [INFO] , яка є пенсіонеркою, має невеликий розмір пенсії та хворіє, у зв`язку з чим проходить лікування. Зазначає, що отримує щомісячне грошове забезпечення як поранений військовослужбовець, однак більша частина його доходу витрачається на сплату аліментів, погашення боргових зобов`язань, утримання матері, лікування, реабілітацію після травми, купівлю знеболюючих препаратів, антидепресантів та забезпечення своєї нової сім`ї. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150,180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно з ч.1, ч.2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Отже, судом встановлено, що на підставі судового наказу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.04.2021 року з позивача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 30.03.2021 року і до досягнення дитини повноліття. Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що необхідно враховувати: значні тяжкі зміни у його життєвих зв`язках, тяжким пораненням, наявністю складних ушкоджень та ампутацією кінцівок, ступінь втрати ним професійної працездатності, глибину і тривалість фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей позивача та позбавлення його можливості їх реалізації, тривалість та характер моральних переживань, що пов`язані із перенесенням ним фізичного болю, необхідністю вжиття додаткових зусиль для організації свого життя через значне погіршення здоров`я. Відповідачка не заперечувала того факту, що позивач є інвалідом та переніс неймовірні фізичні муки і болі, пов`язані з численними операційними втручанням, і сама була очевидцем його стану здоров`я, визнає заслуги позивача в захисті своєї держави і своїх сімей, однак зазначила, що дитина потребує щоденного піклування, їжі, одягу тощо, і тому навіть суттєві та серйозні проблеми самого батька дитини не можуть сприяти для зменшення розміру аліментів, який має сплачувати [PERSON] згідно з судовим рішенням. З огляду на вищезазначене, суд вважає, що розмір аліментів на утримання дитини у розмірі 1/8 частки від усіх видів заробітку (доходу) позивача є співмірним з урахуванням усіх наведених обставин. Визначений розмір аліментів є в декілька разів більшим за прожитковий мінімум для дитини відповідного віку та дає достатню можливість для гідного забезпечення малолітньої доньки у всіх сферах (навчання, лікування, дозвілля, харчування тощо). Також суд звертає увагу і на те, що як батько, так і мати, повинні нести рівні обов`язки, в тому числі, і по матеріальному утриманню/забезпеченню дитини, однак відповідачка, будучи особою працездатного віку, не надала належних та допустимих доказів щодо свого працевлаштування /наміру, бажання знайти роботу/ та розміру доходів/заробітку, доказів про інвалідність, перебування на обліку у лікаря, поганого стану здоров`я чи наявність інших істотних обставин, які б перешкоджали їй у виконанні батьківських обов`язків щодо матеріального утримання малолітньої доньки. Дослідивши матеріали\~справи,\~суд вбачає\~суттєву зміну\~стану здоров`я\~платника аліментів\~ [PERSON] ,\~у порівнянні\~на момент\~видачі 26.04.2021\~року судового\~наказу про\~стягнення з\~нього на\~користь відповідача\~аліментів у\~розмірі 1/4\~частини від\~усіх видів\~доходу,\~але не\~менше 50%\~від прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,\~що відповідно\~до положень\~ст.192\~СК України\~є підставою\~для зменшення\~розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Суд також зауважує, що визначений розмір аліментів не є незмінним і в разі подальшої зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів (частина перша статті 192 СК України). Також, суд вважає відкликати судовий наказ про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 30.03.2021 року, виданий Амур-Нижньодніпровським районним судом 26 квітня 2021 року, по справі №199/2343/21 (2-н/199/135/21). На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати віднести на рахунок держави.

Outcome: approved