Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

02.06.2023 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить: розірвати шлюб, укладений з [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 14 червня 2019 року Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 982. Позов обґрунтований тим, що 14 червня 2019 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 982. [INFO] в шлюбі народився син - [PERSON] . Сімейне життя з відповідачкою не склалося, шлюбні відносини поступово погіршувалися, що призвело до фактичного припинення шлюбу, у зв`язку з чим подружжя півтора роки не веде спільне господарство. Збереження шлюбу вважає неможливим, вказує, що будь-які спори стосовно майна або інших питань відсутні. Ухвалою суду від 12 червня 2023 року судом по справі відкрито спрощене позовне провадження, призначено засідання на 18.07.2023 року. 29.06.2023 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про залишення проживання дитини разом із матір`ю. В обґрунтування вимог, зазначено, що 14 червня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] , було зареєстровано шлюб Солом?янським районним у місті Києві відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 982 від 14 червня 2019 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14 червня 2019 року. [INFO] , у сторін по справі народилась спільна дитина - [PERSON] , про що 15 вересня 2021 року Печерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зроблено відповідний актовий запис № 4277 та видано Свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 15 вересня 2021 року. Відповідно до вищевказаного Свідоцтва про народження, батьками дитини записані Позивачка та Відповідач. Починаючи з лютого 2022 року сторони не ведуть спільне господарство, проживають окремо, сімейно-шлюбних стосунків не підтримують, поновлювати сімейні відносини не бажають. У червні 2023 року Відповідачем було пред?явлено позов до Позивачки про розірвання шлюбу, який розглядається Оболонським районним судом міста Києва. 3 моменту припинення шлюбних відносин Позивачка разом з малолітнім сином проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Позивачка самостійно займається вихованням, утриманням та доглядом дитини, забезпечує сина всім необхідним, піклується про його фізичний та духовний розвиток та створила всі необхідні для дитини умови. Станом на дату подання заяви, спільна дитина сторін оформлена для відвідування дошкільного навчального закладу (ясла - садок) № 665 загального розвитку, який знаходиться на [ADDRESS] , поруч з місцем проживання Позивачки та дитини. Також спільна дитина, з урахуванням стану здоров?я, регулярно отримує необхідну медичну та реабілітаційну допомогу, а також обслідується у лікаря педіатра амбулаторії ЗПСМ № 17, Філія 5 КНП "ЦІМСД №l" Оболонського району м. Києва, яка знаходиться по [ADDRESS] , що також розташовується поруч з місцем проживання Позивачки та дитини. Тобто, Позивачкою за місцем проживання було створено для дитини усі належні умови для зростання, всебічного розвитку та проживання, а також у Позивачки відсутні виключні обставини, які б унеможливлювали проживання дитини разом з нею, чи негативно впливали на його виховання чи розвиток. Відповідач, в свою чергу, на теперішній час залишив дитину на Позивачку та фактично самоусунувся від виконання батьківських обов?язків по вихованню та належному утриманню дитини, в зв`язку з чим Позивачка просить визначити місце проживання сина разом із нею. Ухвалою суду від 18 липня 2023 року судом прийнято зустрічний позов та об`єднано в одне провадження з первісним позовом, за загальним позовним провадженням, призначено підготовче засідання на 05.09.2023 року. 01.09.2023 року до суду надійшли пояснення щодо зустрічного позову від [PERSON] , в яких він зазначив, що між сторонами взагалі не існує спору щодо визначення місця проживання дитини, оскільки він не заперечує того, аби син проживав разом із матір`ю, в зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні зустрічного позову. В підготовчому засіданні 05.09.2023 року представник позивача та позивач за первісним позовом підтримали позов з викладених у ньому підстав, пояснили, що не заперечують щодо визначення судом у рішенні при розірванні шлюбу про залишення проживання дитини з матір`ю, спору з цього приводу у сторін немає, син проживає разом з відповідачкою. Відповідачка та її представник в судовому засіданні позов про розірвання шлюбу визнали. Щодо позовних вимог в зустрічному позові про залишення проживання дитини разом із матір`ю - просили на підставі правової позиції Верховного Суду зазначити про проживання дитини з матір`ю після розірвання шлюбу, що буде відповідати інтересам дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи визнання позовів, суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Вислухавши учасників справи, дослідивши зібрані письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги за первісним та зустрічним позовами слід задовольнити повністю з таких підстав. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, відповідно до яких кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України). На підставі ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Під час розгляду справи судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про шлюб 14 червня 2019 року у Солом`янському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 982. Від шлюбу мають дитину: [PERSON] , [INFO] , на даний час дитина проживає з матір`ю. [PERSON] володіє спільною частковою власністю в розмірі частки квартири за адресою: [ADDRESS] . У справі містяться скрін-копії електронного кабінету пацієнта, датовані 27 червня 2023 року, у яких зазначається інформація, що [PERSON] регулярно проходить огляд у лікарів, зокрема педіатра, дитячого невролога, а також проходить різні програми медичних гарантій. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким з них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органами опіки та піклування або судом. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою своєї матері: [ADDRESS] . Досліджені у справі докази підтверджуються, що між сторонами у справі склалися негативні стосунки, оскільки сторони між собою не знаходять порозуміння, втратили один до одного почуття поваги та кохання, внаслідок чого вже тривалий час між подружжям не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки, сторони не ведуть спільного господарства, проживають окремо, наміру зберігати сім`ю не мають, а відтак збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Крім того, спільна дитина проживає разом з [PERSON] , [PERSON] не заперечував даних обставин та цілком згоден аби спільний син надалі проживав з матір`ю, зазначив, що спору з цього приводу немає. Верховний Суд у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір?ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Оскільки судом встановлено, що після припинення шлюбних відносин дитина проживає з матір`ю і батько проти цього не заперечує, фактично спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини не існує, то виходячи із наведеної позиції Верховного Суду, суд вважає можливим задовольнити також зустрічний позов, залишивши дитину проживати з матір`ю після розірвання шлюбу. На переконання суду, вирішення цього питання буде перш за все відповідати інтересам дитини. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved