Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

Позивач Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (далі - КП «ХТМ») звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за опалення та гарячу воду в розмірі 92 130,75 грн., 3% річних в розмірі 419,02 грн., інфляційних витрат в розмірі 1257,63 грн., а також судовий збір в розмірі 2270 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачі мешкають за адресою: [ADDRESS] , та є споживачами послуг КП «ХТМ». Внаслідок неповної та несвоєчасної сплати послуг у боржників станом на 01.12.2021 року виникла заборгованість в сумі 93 807,40 грн., що утворилась за період з 01.03.2008 року по 30.11.2021 року, з яких: за надані послуги за опалення та гарячу воду в розмірі 92 130,75 грн., 3% річних складає 419,02 грн., інфляційні витрати складають 1257,63 грн. На підставі розпорядження керівника апарату суду Гасимової Л.В. від 16.03.2023 року № 17, у зв`язку зі звільненням судді Комінтернівського районного суду м. Харкова [PERSON] проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.03.2023 року, вказані матеріали цивільної справи № 641/10292/21 надійшли до провадження судді Комінтернівського районного суду м. Харкова Онупко М.Ю. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.03.2023 року прийнято до розгляду вищевказану цивільну справу та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, надала до суду заяви про розгляд справи за її відсутності. В матеріалах справи міститься відзив на позов, вимоги якого підтримала відповідач [PERSON] , та в якому зазначено, що Комінтернівським районним судом м. Харкова 13.08.2021 року було винесено рішення по справі № 641/4425/20, провадження 2-п/641/29/2021 за позовом КП «ХТМ» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, яке набрало законної сили 14.09.2021 року. Вказаним рішенням було стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання за період з 15.06.2017 року по 01.05.2020 року в розмірі 35693,06 грн., 3% річних в розмірі 1361,50 грн., інфляційні витрати в розмірі 2533,64 грн., разом в сумі 39588,20 грн., а також стягнуто в рівних частках судовий збір в розмірі 1126,04 грн. Також, зазначено, що позивач посилається на бухгалтерську звітність підприємства КП «ХТМ», яка не відображає реальну фінансову картину. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилася, надала до суду заяви про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом приходить до наступного. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані та мешкають за адресою: [ADDRESS] , та є споживачами послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, які надаються КП «Харківські теплові мережі». Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року. У відповідності до пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року визначено, що фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги є індивідуальним споживачем. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, чинного на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України від 24 червня 2004 року № 1875-IV), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Такі послуги надаються споживачу - фізичній чи юридичній особі, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Враховуючи наведене, обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця. Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до пп. 1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (далі - Постанова №630), споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Відповідно до п. 18 Постанови № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Порядок формування та затвердження цін і тарифів на житлово-комунальні послуги встановлені ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 року. До повноважень позивача не входить зменшення або збільшення тарифів, встановлених для оплати наданих послуг. Крім того, положеннями ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідачі є споживачами послуг КП «ХТМ» і не в повному обсязі сплачують за надані послуги з опалення та гарячу воду. З наданого розрахунку вбачається, що протягом тривалого часу відповідачі не в повному обсязі здійснювали оплату за надані позивачем послуги, внаслідок чого в них утворилася заборгованість, яка за період з 01.12.2021 року виникла заборгованість в сумі 93 807,40 грн., що утворилась за період з 01.03.2008 року по 30.11.2021 року, з яких: за надані послуги за опалення та гарячу воду в розмірі 92 130,75 грн., 3% річних складає 419,02 грн., інфляційні витрати складають 1257,63 грн. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання ; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи КП «ХТМ» надавало відповідачам зазначені вище послуги, відповідачі їх одержували і не відмовилися від них у встановленому законом порядку. Окрім того, відповідачі офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовилися від послуг, які надавало їм КП «ХТМ», то в них виник обов`язок сплатити ці послуги. Крім того, в Єдиному державному реєстрі судових рішень міститься рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13.08.2021 року (справа № 641/4425/20, провадження 2-п/641/29/2021) за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, яким було стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання за період з 15.06.2017 року по 01.05.2020 року в розмірі 35693,06 грн., 3% річних в розмірі 1361,50 грн., інфляційні витрати в розмірі 2533,64 грн., разом в сумі 39588,20 грн., а також стягнуто в рівних частках судовий збір в розмірі 1126,04 грн. Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень вищевказане рішення суду по справі № 641/4425/20 набрало законної сили 14.09.2021 року. Відповідно до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Враховуючи наведене вище, суд вважає, що провадження у справі за позовом КП «ХТМ» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості в частині стягнення солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] заборгованості за опалення та гарячу воду за період з 01.03.2008 року по 01.05.2020 року підлягає закриттю, оскільки є рішення суду, яке набрало законної сили з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги за опалення та гаряче водопостачання за період з 02.05.2020 року по 30.11.2021 року, а також індексу інфляції за час прострочення , 3 % річних від простроченої суми, а всього в розмірі 23 805,84 грн., підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що частка задоволених позовних вимог складає 25%, то витрати зі сплати судового збору у розмірі 567,50 грн. (2270 грн.*25/100) підлягають стягненню в рівних частках з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved