Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, мотивуючим його тим, що в неї був троюрідний брат [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Зазначає, що матір`ю [PERSON] була [PERSON] , що була її двоюрідною тіткою, і яка тяжко хворіла. Позивач вказує, що постійно допомагала їй на час хвороби, а також допомагала її синові, який був недієздатним та потребував постійної сторонньої допомоги. Позивач вказує, що його опікуном спочатку була якраз його мати [PERSON] , однак, коли вона захворіла, то фактично всі обов`язки по обслуговуванню щоденних потреб її хворого сина лягли на неї. Позивач зазначає, що її сім`я перебувала у скрутному становищі, що змусило її виїхати в Італію, однак, як зазначає позивач, вона повернулась через місяць, бо дізналась, що [PERSON] померла. Вказує, що померла за життя просила взяти під опіку її сина, бо родина їй нічим не допомагає. Позивач зазначає, що до дня смерті [PERSON] , остання являлася опікуном [PERSON] . Позивач зазначає, що після смерті [PERSON] , вона написала смс-повідомлення до дочки відповідача [PERSON] із проханням, щоб вони з батьком (відповідачем) допомогли в організації похоронів, а також взяли під опіку [PERSON] , оскільки вони є найближчими родичами, однак останні відмовилися. Позивач зазначає, що зважаючи на це, вона продовжила догляд за [PERSON] , оскільки він потребував постійної сторонньої допомоги. Вказує, що він був хворий, у зв`язку з чим визнаний недієздатним. Позивач зазначає, що робила все необхідне для забезпечення нормального життя [PERSON] : готувала йому їжу, прибирала в будинку, прала одяг, забезпечувала ліками, організовувала його лікування та підтримання у належному стані його здоров`я. Позивач вказує, що її було призначено опікуном недієздатного [PERSON] . Позивач зазначає також, що їй довелося звільнитися з роботи, щоб мати змогу постійно доглядати за [PERSON] , а відповідач, та ніхто інший взагалі не допомагали [PERSON] і навіть не цікавилися його становищем. Позивач вказує, що після смерті [PERSON] , його родичі ні фізично, ні матеріально не допомагали з організацією похорону. Позивач вказує, що звернулася до нотаріуса для прийняття спадщини після після смерті [PERSON] . Позивач просить суд усунути [PERSON] від права спадкування після смерті спадкодавця [PERSON] . Також просить змінити черговість спадкування після смерті спадкодвця [PERSON] та надати право на спадкування їй [PERSON] разом зі спадкоємцями третьої черги. Також просить стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Представник відповідача, адвокат Тарасенко В.С., подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що відповідач не визнає позовні вимоги і вважає їх не обгрунтованими. Зазначив, що як відповідач, так і його донька [PERSON] , протягом життя [PERSON] підтримували із ним зв`язки, допомагали матеріально та організовували надання медичної допомоги. Вказує, що між ними не було жодних конфліктів, та зазначає, що з березня 2018 року позивач почала створювати перешкоди у спілкуванні відповідача та його доньки з [PERSON] . Представник відповідача вказує, що відповідач ніколи не ухилявся від допомоги та догляду за [PERSON] , однак, вказує, що відповідач, через свій вік, він об`єктивно не міг забезпечити догляд [PERSON] , розраховуючи, що допомогу та догляд повинна надавати йому позивач, як його опікун. При цьому, вказує, що зазначене позивачем у змісті позову є надуманим та необгрунтованим, а сам факт опіки над померлим, не може бути підставою для зміни черговості спадкування та на усунення відповідача від права на спадкування. Представник позивача, адвокат Атаманюк В.М., подав до суду відповідь на відзив, у якому заперечив поданий відзив на позовну заяву, та зазначив, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази по справі, прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , 1908 р.н., вбачається, що її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.37). Згідно копії свідоцтва про одруження вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище дружини стало « [PERSON] » (а.с.40). Згідно копій свідоцтв про народження [PERSON] , 1927 р.н., та [PERSON] , 1932 р.н., вбачається що їхніми батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.38-39). Згідно копії свідоцтва про одруження, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище дружини стало « [PERSON] » (а.с.41). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , 1952 р.н., її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.42). Згідно копії свідоцтва про одруження, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище дружини стало « [PERSON] » (а.с.46). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.05.1975 року вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.43). Згідно копії свідоцтва про одруження, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище дружини стало « [PERSON] » (а.с.45). Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.36). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану №00025559163 від 11.02.2020 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після реєстрації прізвище дружини стало « [PERSON] » (а.с.9). З копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] та копії довідки серії АВ №0891035 вбачається, що [PERSON] мав 2 групу інвалідності загального захворювання терміном: довічно, у зв`язку з чим отримував пенсію (а.с.10, 18). Згідно копії рішення суду у справі №2-о/346/22/17 від 06 червня 2017 року, [PERSON] визнано недієздатним та призначено його опікуном [PERSON] (а.с.17). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , про що складено актовий запис №29 (а.с.16). Згідно копії рішення суду у справі №346/2663/18 від 18 вересня 2018 року вбачається, що опікуном недієздатного [PERSON] призначено [PERSON] (а.с.19). Згідно копії свідоцтва про спадщину від 30.10.2020 року вбачається, що спадкоємцем [PERSON] є її син [PERSON] (а.с.23).Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] помер [INFO] , про що складено актовий запис №1787 (а.с.21). Згідно копій довідок, виданих П`ядицькою сільської ради №2587 від 17 листопада 2021 року та №107 від 17 листопада 2021 року, вбачається, що [PERSON] був зареєстрований і проживав по [ADDRESS] з 2002 року по день смерті [INFO] . На момент смерті [PERSON] у спадковому будинку разом з ним були зареєстровані та проживали: сестра [PERSON] . Заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався (а.с.25-26). Згідно відповіді нотаріуса вбачається, що [PERSON] , входить до п`ятої черги спадкування після смерті [PERSON] , та їй повідомлено, що вона позбавлена права на спадкування, оскільки із заявою про прийняття спадщини звернувся спадкоємець третьої черги (а.с.27). З фотознімків та відеозаписів вбачається, що позивач спілкувалася та здійснювала догляд за померлим [PERSON] . З матеріалів спадкової справи вбачається, що до приватного нотаріуса дійсно подали заяви про прийняття спадщини, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , позивач, [PERSON] , відповідач, [PERSON] , та третя особа, [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні надала показання, що їй відомо, що [PERSON] була опікуном [PERSON] , і яка приходила до останнього, і приносила йому їсти. Зазначила, що [PERSON] рідко бував у [PERSON] , бо [PERSON] закривав ворота. Вказала, що гроші в неї [PERSON] не позичав, виглядав доглянуто. Зазначила, що [PERSON] відвідували [PERSON] , син [PERSON] , [PERSON] та інші. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надала показання, та зазначила, що працює помічником ерготерапевта у госпіталі ветеранів війни. Зазначила, що [PERSON] бачила у лікарні, де працює. Вказала, що його приводила мати, а [PERSON] скеровувала [PERSON] по кабінетах. Вказала, що [PERSON] хворів, однак дієвого результату лікування не було, зазначила, що він був в лікарні ще за життя батьків. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надав показання, та зазначив, що знав померлого [PERSON] та його батьків, оскільки жив з ними по сусідству. Зазначив, що бачив, як до [PERSON] часто приходила [PERSON] , і допомагала йому, садила город, прала одяг, приносила їсти. Також вказав, що приходив син [PERSON] , [PERSON] , до [PERSON] . Вказав, що [PERSON] потрапив у лікарню, після чого жив у [PERSON] , а потім помер. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надав показання, та зазначив, що за життя [PERSON] , [PERSON] , рідний дядько померлого, раніше спілкувався з ним. Зазначив, що [PERSON] приходила до [PERSON] кожного тижня. Зазначив, що [PERSON] приносила їсти [PERSON] , прибирала, та після операції [PERSON] , забрала останнього була до себе додому. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надала показання та зазначила, що після смерті матері, [PERSON] не мав з ким залишитися. Вказала, що [PERSON] хворів. Зазначила, що просила [PERSON] доглядати за [PERSON] , однак той відмовився, і сказав, що сам хворий. Вказала, що [PERSON] спеціально приїхала і почала доглядати за [PERSON] , платила всі комунальні платежі, купувала ліки, харчування та повністю займалась [PERSON] . Зазначила, що після того як [PERSON] захворів [PERSON] взяла його до себе додому. Вказала, що [PERSON] добровільно доглядала за [PERSON] та стала його опікуном. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надав показання та зазначив, що [PERSON] , та [PERSON] організували похорон, доглядали за матір`ю [PERSON] , а згодом за самим [PERSON] . Платили всі необхідні платежі. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надала показання та зазначила, що коли була вдома приходила до [PERSON] і бачила, що там жив [PERSON] . Вказала, що у домі був безлад, [PERSON] був брудний і неохайний. Вказала, що коли була дома, а саме невеликий проміжок часу, то [PERSON] бачила рідко біля [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні надала показання та зазначила, що після смерті батьків [PERSON] , [PERSON] спеціально приїхала з Італії, щоб доглядати за [PERSON] . Зазначила, що [PERSON] прибирала в нього, готувала йому їсти. Зазначила, що [PERSON] часто до нього ходила. Відповідно до ч.4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно Цивільного кодексу України підставами виникнення права власності є різні правопороджуючі юридичні факти, або правовідносини, зокрема, також і в порядку спадкування після смерті громадянина. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) переходять всі права та обов`язки до інших осіб (спадкоємців). Згідно із п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно ст. 1220 ЦК України внаслідок смерті громадянина відкривається спадщина. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Умовою для переходу в порядку спадкування прав власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За приписами ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Частиною п`ятою статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Як роз`яснено у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України. Згідно ч.2 ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту частини п`ятої статті 1224 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих судам у пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця у безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності в сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.Для ухвалення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання. Доводи позивача [PERSON] про те, що вона тривалий час опікувалася спадкодавцем та надавала йому допомогу не можуть бути достатньою обставиною для усунення відповідача від права на спадкування за законом в розумінні частини п`ятої статті 1224 ЦК України, оскільки сам факт того, що позивач була опікуном померлого і здійснювала за ним догляд не є підставою для зміни черговості спадкування та усунення відповідача від спадкування. Також позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що відповідач мав можливість надати допомогу спадкодавцю, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання і при цьому ухилення полягало в умисних діях чи бездіяльності відповідача, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто винної поведінки спадкоємця, який усвідомлював свій обов`язок, мав можливість його виконувати, але не вчиняв необхідних дій. Крім цього, не надано доказів у підтвердження того, чи потребував спадкодавець допомоги від відповідача за умови отримання її від інших осіб, та чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Отже, враховуючи вищезазначене, суд доходить до висновку, що позовні вимоги не є належно обґрунтованими, не є підтверджені зібраними доказами по справі, та не є такими, що підлягають задоволенню, тому у позові [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: [PERSON] , про усунення від права спадкування та зміна черговості спадкування, - слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed