Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в Орджонікідзевський районний суд м. Харкова з позовом до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції України в Харківській області, Прокуратури Харківської області про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють досудового розслідування та прокуратури. У заяві вказав, що 12.05.2018 року до ЄРДР за № 12018220000000481 внесені відомості ро факт розповсюдження через мережу інтернет дитячої порнографії за ознаками кримінального правопорушення за ч.4 ст. 301 КК України. Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 18.06.2018 року задоволено клопотання слідчого та надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання позивача, в ході якого останній добровільно видав ноутбук з зарядним пристроєм, які були вилучені. У послідуючому дані предмети визнані речовими доказами та на них ухвалою суду накладений арешт. Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 22.08.2018 року позивачу обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням відповідних обов`язків. У подальшому дане кримінальне провадження було скеровано до суду. Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01.03.2021 року позивач визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст. 301 КК України та виправдано. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 18.05.2021 року даний вирок залишений без змін. Позивач фактично з 19.06.2018 року ( з дати повідомлення про підозру) по 18 травня 2021 року , тобто 35 місяців, незаконно та безпідставно перебував під слідством і судом, внаслідок чого йому була заподіяна моральна шкода. Протягом вказаного періоду, позивач, який є особою похилого віку, був вимушений регулярно приймати участь у слідчих діях та судових засіданнях, що вимагало від нього додаткових зусиль, необхідних для організації життя. Все це мало стресові наслідки для нього, він був обмежений у вільному пересуванні у зв`язку з обранням запобіжного заходу, що призводило до хвилювань, негативно вплинуло на його звичний уклад життя, тобто зумовило моральні страждання та переживання, які тривали 35 місяців. Йому було заподіяно психічного впливу, що призвело до погіршення стану його здоров`я, позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, що завдало йому значної моральної шкоди. З урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, розмір моральної шкоди не може становите менше ніж 6700х35=234\~500 грн. Проте, виходячи з обставин даної справи, ступінь негативного впливу на життя та свідомість позивача, враховуючи вік позивача, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, час та зусилля, що були потрібні для відновлення попереднього стану, моральну шкоду оцінює в 420\~000 грн., яку просив стягнути з держави на користь позивача. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 липня 2021 року відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 18 травня 2023 року справу прийнято до провадження за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 05 липня 2023 року закрито підготовче засідання, справа призначена до розгляду. Ухвалами суду від 30 червня 2023 року та 26 липня 2023 року задоволено клопотання представників сторін щодо участі в судових засіданнях в режимі відео конференції. Судове засідання проведено в режимі відеоконференції. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав пославшись на викладені в позовній заяві обставини. Просив позов задовольнити. Представник відповідача Державної казначейської служби України Ткаченко А.М. позовні вимоги не визнала та пояснила, що позивачем не доведений розмір моральної шкоди. Позивач посилається лише на вирок, інших доказів на підтвердження заявлених вимог не надав. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник відповідача Прокуратури Харківської області позовні вимоги не визнала та пояснила, що позивачем не доведений факт необхідності відшкодування моральної шкоди. Позивачем доведений лише факт його реабілітації. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставністю. Представник відповідача Головного управління Національної поліції України в Харківській області в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи в його відсутність. Матеріали справи містять відзив на позовну заяву щодо не визнання позовних вимог. Досудове розслідування було розпочато внаслідок ознак злочину в діях позивача, при цьому наявність чи відсутність складу та події злочину могло бути встановлено лише у рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні. Позивачем не надано жодних доказів щодо необхідності стягнення на його користь моральної шкоди у сумі, що значно перевищує, встановлений законом розмір відшкодування моральної шкоди. У задоволенні позову просив відмовити у повному розмірі. Суд, заслухавши пояснення осіб, що з`явились в судове засідання, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку. Судом установлено, що 12 травня 2018 року до ЄРДР за № 12018220000000481 внесені відомості ро факт розповсюдження через мережу інтернет дитячої порнографії за ознаками кримінального правопорушення за ч.4 ст. 301 КК України. Постановою старшого слідчого відділу СУ ГУНП в ХаркПостановою старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області Дерев`янченко Ю.П. розпочато досудове розслідування в даному кримінальному провадженні. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 18 червня 2018 року задоволено клопотання слідчого та надано дозвіл на проведення обшуку, квартири за адресою [ADDRESS] з метою відшукання та вилучення комп`ютерної техніки та інших предметів, які зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та містять інформацію з ознаками дитячої порнографії. 19 червня 2018 року за місцем проживання позивача був проведений обшук, якого [PERSON] добровільно видав ноутбук марки ASUS та зарядний пристрій до нього. 19 червня 2018 року [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбачено ч.4 ст. 301 КК України, тобто зберігання з метою розповсюдження та розповсюдження відеопродукції, що містить дитячу порнографію. 22 червня 2018 року ухвалою Київського районного суду м. Харкова задоволено клопотання слідчого, застосовано відносно [PERSON] , [INFO] запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. 25 червня 2018 року постановою слідчого вилучені в ході обшуку предмети визнані речовими доказами та ухвалою Київського районного суду м. Харкова на них накладений арешт. 26 червня 2018 року старшим слідчим СУ ГУНП в Харківській області Дерев`янченко Ю.П. складено відносно позивача обвинувальний акт, який затверджений прокурором відділу прокуратури Харківської області Лазарєвим А.А. та справу скеровано на розгляд до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова. Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01 березня 2021 року справа № 644/4698/18, [PERSON] визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст. 301 КК України та виправдати, оскільки не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 301 КК України. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 18 травня 2021 року виправдувальний вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01.03.2021 р по справі щодо [PERSON] , [INFO] , який обвинувачувався за ч. 4 ст. 301 КК України та виправданий судом на підставі п.3 ч.1 ст. 373 КПК України, тобто у зв`язку з недоведеністю, що в його діянні є склад кримінального правопорушення залишено без змін. Отже, початок незаконного притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності є час з моменту повідомлення підозри 19 червня 2018 року, а кінець - дата набрання вироком суду законної сили 18 травня 2021 року що загалом складає 35 місяців. Положеннями статті 56\~Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ч.5 ст.9, ч.6 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ст.38 Декларації прав і свобод людини та громадянина, ч.5 ст.5 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен, хто став жертвою арешту, затримання, засудження, має право на відшкодування шкоди. Відповідно до ч. 2 ст.\~1176\~ЦК України право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. До спірних правовідносин застосовується Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Механізм застосування положень вказаного Закону визначено Положенням про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженим наказом Міністерства юстиції, Генеральної прокуратури та Міністерства фінансів України від 04 березня 1996 року № 6/5/3/41, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06 березня 1996 року за № 106/1131 (зі змінами та доповненнями) (далі Положення). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1)незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2)незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3)незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбаченихзаконами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства, відшкодовується у повному обсязі, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення (п. 2 ст. 2 Закону «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду»). Згідно зі статтею 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» у наведених у статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами дізнання чи досудового слідства, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода. Оскільки Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» не містить імперативних вимог щодо процесуальної форми документа, з яким особа має право звернутись до суду за захистом свого порушеного права, то таким способом захисту в силу положень ст.15,16\~ЦК України може бути, зокрема, звернення до суду з відповідною позовною заявою. При цьому відсутність повідомлень (роз`яснень) особі порядку та строків звернення за відшкодуванням шкоди, попереднього визначення розміру таких відшкодувань, не позбавляє особу права на відшкодування, встановленого законом. Аналогічну правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові по справі № 686/23731/15-ц від 20.09.2018 р. З приводу позову в частині відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, слід зазначити наступне. Позивач [PERSON] в позові зазначив, що він є особою похилого віку, народився [INFO] , спричинена йому моральна шкода полягає у порушенні нормальних життєвих зав`язків, погіршенні стосунків із оточуючими, протягом тривалого терміну досудового розслідування та судового розгляду позивач у похилому віці був змушений витрачати час на захист від безпідставних та незаконних звинувачень, був фактично обмежений у свободі пересування, позбавлений можливості вільно володіти, розпоряджатися та користуватися протягом 35 місяців своїм майном, що свідчить про глибокі душевні страждання позивача. При визначенні розміру моральної шкоди, позивач виходив із розрахунку 12\~000 грн. за кожен місяць, що складає 420\~000 грн. Стаття 16\~ЦК України називає відшкодування моральної шкоди серед загальних способів захисту цивільних прав та інтересів. Згідно ч. 1ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Стаття 1167 ЦК Українивстановлює особливий режим відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури та суду. Акти правоохоронних органів та суду, незаконність яких може привести до виникнення деліктного зобов`язання, визначені у ЦК вичерпним чином. Так, відповідно до ч. 1 ст.1176 ЦК України, спеціальний делікт виникає у відношенні фізичної особи внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових чи службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Відповідно до ч. 6 ст. 1176 ЦК України, шкода завдана фізичній особі або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Статтею 1173\~ЦК України визначено, що шкода завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Статтею 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду», моральною шкодою є страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Згідно п. 5 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31.03.1995\~року №4\~«Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування моральної\~шкоди (немайнової)\~шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до роз`яснень п. 9\~даної постанови, розмір відшкодування\~моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Враховуючи наведені вище норми закону, які регулюють виниклі між сторонами правовідносини, право на відшкодування моральної шкоди виникає внаслідок порушення права особи. Відповідно до статті 13 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду" питання про відшкодування моральної шкоди у зазначених випадках та її розмір вирішується за заявою громадянина ухвалою суду першої інстанції, який розглядав кримінальну справу або якому вона мала бути підсудна. Розмір моральної шкоди в цих випадках визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 2 грудня 2015 року № 6-2203цс15, з яким погодився і Верховний Суд в своїх численних постановах. Статтею 8\~Закону України\~"Про\~Державний бюджет\~України на\~2023\~рік" установлено у 2023 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 6700 гривень. Визначення розміру відшкодування моральної шкоди за час перебування позивача під слідством здійснюється, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України\~"Про\~Державний бюджет\~України на\~2021рік" на час ухвалення судом судового рішення. Враховуючи період перебування позивача [PERSON] під слідством з 19 червня 2018 року ( вручення підозри) по 18.05.2021 (дата набрання чинності виправдувального вироку суду), тобто 35 місяців, то розмір відшкодування моральної шкоди становить 6\~700 грн. х 35 місяців = 234 500 грн. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер та обсяг душевних страждань позивача за час перебування під слідством та судом протягом 35 місяці, однак, заявлений позивачем розмір відшкодування в сумі 420 000 грн. є занадто великим. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. З врахуванням викладеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача у відшкодування моральної шкоди\~300 000 грн. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно зі\~статтею 2 ЦК України\~держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави. ЇЇ в таких випадках представляє орган, який здійснює функції держави у цих правовідносинах. Відповідно до частини другої\~статті 25 Бюджетного кодексу України\~відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. Згідно з пп. 1 п. 3 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, реалізацію державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів здійснює Державна казначейська служба України. Відповідно до покладених завдань Державна казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду (підпункт 3 пункту 4 цього Положення). Відповідно до положень статей\~3,\~4 Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~відшкодування моральної шкоди провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Пунктом 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845, передбачено, що казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду. Отже, у спірних правовідносинах відповідачем є держава Україна в особі відповідних органів, оскільки відшкодування шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи, органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, здійснюється державою, у порядку визначеному законом, а Державна казначейська служба України є органом влади, яка саме здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. З огляду на викладене, суму відшкодування моральної шкоди на користь позивача необхідно стягнути з державного бюджету шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України, спеціально визначеного для відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, що визначається судом як ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, відповідно до вимог\~ст. 5 ЦПК України.

Outcome: partial