Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-05 00:00:00

10.11.2022 року позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» (далі - «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» )звернулося до суду з позовом до [PERSON] , яким просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Договором № 210426-38987-1 від 26.04.2021р. станом на 01.11.2022 року у розмірі 16018,80 грн., 2481,00 грн понесених витрат по сплаті судового збору та 9000 грн. витрат на правову допомогу. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до договору № 210426-38987-1 від 26.04.2021р., укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (торгова марка «MONETKA») та [PERSON] , останній отримав кредит у розмірі 4 200,00 гривень, строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,2 % від суми кредиту за кожен день користування та 4 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Кредитні кошти були відправлені відповідачу 26.04.2021р. на вказану платіжну картку. 17.06.2021 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» та ТОВ «ФК «РІАЛЬТО», укладено Договір відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-3 від 17.06.2021 року, відповідно до умов якого право вимоги за Договором № 210426-38987-1 від 26.04.2021року перейшло до ТОВ «ФК «РІАЛЬТО». Відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов Кредитного поговору, що має відображення у розрахунку заборгованості. Таким чином, в порушення умов Кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Заборгованість за договором № 210426-38987-1 від 26.04.2021 року станом на 01.11.2022 року становить 16018,80 гривень, яка складається з: -4 200,00 грн. - заборгованість за кредитом; - 3 418,80 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.1.2. Кредитного договору за ставкою 2,2 % за кожен день користування кредитом за період з 26.04.2021 року по 26.05.2021 року (включно); -8400,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. Кредитного договору за ставкою 4 % за кожен день користування кредитом за період з 03.06.2021 року по 22.07.2021 року (включно) відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України. Ухвалою від 21.11.2022 року відкрито спрощене позовне провадження та справу призначено до судового розгляду на 07.12.2022 року. За клопотанням представника відповідача, ухвалою суду від 07.12.2022 року відкладено розгляд справи на 30.01.2023 року. 30.01.2023 року розгляд справи не відбувся у зв`язку із знеструмленням електромережі суду. 15.02.2023 року надійшли письмові пояснення представника відповідача відносно позову, у якому останній просив суд у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі, виходячи з того, що відповідач заперечив факт отримання кредитних коштів. Розгляд справи 28.02.2023 року відкладено на 22.03.2023 року, а 22.03.2023 року розгляд справи не відбувся через перебування головуючого у нарадчій кімнаті у кримінальній справі. 21.04.2023 року витребувано у Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» інформацію, а саме: чи було емітовано на ім'я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) платіжну картку № [NUMBER] ; надати виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної карти № [NUMBER] , що належить [PERSON] за період з 26.04.2021 року по 01.05.2021 року; надати інформацію про номер телефону, на який направляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] в період з 26.04.2021 року по 01.05.2021 року; чи знаходиться номер телефону [NUMBER] в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); розгляд справи відкладено на 31.05.2023 року, в подальшому на 04.07.2023 року, 04.09.2023 року, 06.09.2023 року. В судове засідання 06.09.2023 року сторони не з`явились, подали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності. В зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до ст.247 ЦПК України, розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, перевіривши таоцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом та матеріалами справи встановлено, що 26.04.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та [PERSON] укладено договір №210426-38987-1, відповідно до якого позичальнику надано кредит в розмірі 4200 грн строком на 30 днів шляхом переказу на його платіжну картку, емітовану АТ «КБ «ПриватБанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,2 % від суми кредиту за кожен день користування та 4 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту (а.с.10-11). Згідно з п.1.4 Договору невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу Інтернет ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс інновація», які розміщені та сайті monetka.ua. На підтвердження укладення договору №210426-38987-1 від 26.04.2021 року позивачем відображено послідовність укладення даного договору, з якої слідує, що 26.04.2021 року о 05:46:06 год відповідачем введено дані по заяві, які автоматично перевірені та здійснено перевірку позичальника за даними БКІ та його скорингову оцінку. 26.04.2021 року о 08:58:10 год створено пропозицію про укладення кредитного договору (оферти) в особистому кабінеті позичальника, якому направлено sms-повідомлення про погодження кредиту з ідентифікатором (кодом) для підписання акцепту та укладення договору. 26.04.2021 року о 08:58:29 год. позичальником підписано одноразовим ідентифікатором та відправлено товариству електронне повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір (акцепт). В подальшому, друкована форма укладеного кредитного договору розміщена в особистому кабінеті позичальника та кредитні кошти перераховано на картку позичальника (а.с(14-15,17). Згідно довідки №74118 від 01.11.2022 року, виданої ТОВ «Девелопмент Інновейшинс», смс-повідомлення від альфа-імені «MONETKA» з текстом «Для підтвердження згоди з умовами Договору введіть [NUMBER]» було відправлено на номер [NUMBER] за допомогою сервісу ТОВ «Мобізон» 26.04.2021 року о 08:58:10 год. (а.с.41). Факт перерахування ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» грошових коштів в розмірі 4200 грн на картку відповідача на умовах фінансового кредиту за договором підтверджується чеком №402202444 від 26.04.2023 (а.с.12). Відповідно до умов Договору про відступлення права вимоги №17/06/2021-Р/М-3, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновацій» (первісний кредитор) та ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» (новий кредитор) 17.06.2021 року, останній набув право грошової вимоги за кредитними договорами, строк виконання зобов`язань за якими настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників (позичальників за кредитними договорами), включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить первісному кредитору, в т.ч. за договором №210426-38987-1 від 26.04.2021 року, що підтверджується витягом з акту приймання-передачі прав №1 від 17.06.2021 року до вищевказаного Договору відступлення права вимоги (а.с.37-40). Відповідно до ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини 1 статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19. Таким чином, суд дійшов висновку, що договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто, належними та допустимими доказами підтверджено укладання договору, а тому вимоги про стягнення заборгованості є обґрунтованими. Разом із тим, відповідно до розрахунку, наданого позивачем, заборгованість [PERSON] по договору №210426-38987-1 від 26.04.2021 року станом на 01.11.2022 року становить 16 018 грн 80 коп, яка складається з: 4200 грн заборгованість за кредитом; 3418 грн 80 коп - заборгованість за нарахованими процентами згідно п.1.2 Договору за період з 26.04.2021 року по 26.05.2021 року; 8400 грн - заборгованість по нарахованими процентам, згідно п.3.3 Договору за період з 03.06.2021 року по 22.07.2021 року відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України. Згідно з пунктами 1.1. - 1.4. умов договору, товариство надає позичальникові грошові кошти (кредит) в розмірі 4200 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом не пізніше строку, визначеного в пункті 1.3 цього Договору. Процентна ставка за користування кредитом - 2,2 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом у межах строку, визначеного в пункті 1.3 цього Договору. Строк надання кредиту та строк дії договору становить 30 днів, але в будь-якому випадку строк користування грошовими коштами, наданими у кредит не може становити менше 3 (трьох) календарних днів. Строк надання кредиту може бути продовжений в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно пункту 2.4.1. договору позичальник зобов`язаний у встановлений Договором строк повернути Кредит та сплатити проценти за його користування. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідач, не виконуючи умови договору шляхом не сплати коштів у встановлений строк, порушила вимоги ст. 530 ЦК України. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що розрахунок заборгованості [PERSON] станом на 01.11.2022 року в частині стягнення боргу в розмірі 4200 грн та нарахованих процентах відповідно до п. 1.2 Кредитного договору в розмірі 3418 грн 80 коп відповідає вимогам закону і підлягає задоволенню. Пунктом 3.3. договору передбачено, що у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3. договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору), позичальник сплачує плату за користування кредитом за підвищеною ставкою - 4,0 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування Кредитом понад строк, зазначений у пункті 1.3 цього договору. У п.п.5.2-5.2.2, позичальник, підписуючи даний договір, засвідчив, що ознайомлений, повністю розуміє та погоджується з усіма умовами та змістом договору, додатків до нього та Правил і зобов`язується їх дотримуватись; інформація, надана товариством, забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги за цим договором без нав`язування її придбання. Невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу Інтернет ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (далі - Правила), які розміщені на сайті monetka.ua. Згідно з п.4.14 Правил впродовж терміну договору позичальник має право продовжити строк його дії (зробити пролонгацію), сплативши нараховані % по кредиту (до закінчення терміну договору), при цьому, продовження відбувається на строк, зазначений у договорі про отримання кредиту, та діє з дати сплати нарахованих %. Також, для продовження договору можливо скористатися послугою пролонгації «за комісію», сплативши комісію, яка відображена в особистому кабінеті. Строк пролонгації договору «за комісію» становить 7 або 14 днів. Встановлено, що строк дії договору від 26.04.2021 року сторонами визначений 30 днів, якщо позичальник не виявить наміру пролонгувати даний договір (п. 1.3 Договору). В матеріалах справи відсутній належний та допустимий доказ, який б свідчив про вчинення позичальником [PERSON] таких дій, які обумовлені в п. 4.14 Правил, отже, договір кредиту від 26.04.2021 року не був пролонгований та закінчив свою дію 26.05.2021 року. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення із [PERSON] процентів за кредитом у розмірі 8400 грн, нарахованих внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, після спливу строку кредитування (26.05.2021року), задоволенню не підлягають. Вимог про стягнення відсотків згідно статті 625 ЦК України позивачем в даному позові заявлено не було. Слід відмітити, що пункт 3.3. договору чітко передбачає нарахування відсотків за підвищеною ставкою 4 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування кредитом, а не за кожен день прострочення, та у разі пролонгації договору. З огляду на викладене, суд відхиляє доводи представника позивача проте, що п.3.3 кредитного договору встановлено розмір процентної ставки відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України як відповідальність за порушення грошового зобов`язання. За наведених обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги-це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону). Велика Палата Верховного Суду у справі № 910/12876/19, зауважила, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. При цьому, суд, звертає увагу на ту обставину, що чинне процесуальне законодавство визначає критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно, суд зазначає, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Одночасно, суд зазначає, що відповідно до висновків у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial