Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

09 червня 2022 року [PERSON] через свого представника - адвокатки Ієговської А.О., звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (приватне) про відшкодування шкоди, заподіяної смертю особи, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивачки: 72 000,00 грн. відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого; 68 855,00 грн., відшкодування понесених витрат на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника; 119 145,00 грн. страхового відшкодування витрат у зв`язку із втратою годувальника. В подальшому представником позивачки була надана заява про уточнення позовних вимог, згідно якої остаточно просила стягнути з відповідача АТ «Страхова група «ТАС» (приватне) на користь позивачки: 72 000,00 грн. відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого та 188 000,00 грн. страхового відшкодування витрат у зв`язку із втратою годувальника. В обґрунтування позовних вимог представник позивачки зазначає, що 27.11.2021 року на 87 км. автодороги М-14 із сполученням "Одеса-Мелітополь- Новоазовськ, в Миколаївській області відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій [PERSON] , [INFO] , керуючи транспортним засобом марки «DAF FT 95 XF 480 р.м. [NUMBER] , допустив зіткнення із транспортними засобами марки «MAN LE 12,220» р.н. [NUMBER] , «Renault Premium», р.н. [NUMBER] , та VOLVO FH 13.440», р.н. [NUMBER] . Внаслідок даної ДТП пасажир [PERSON] , [INFO] , Т3 марки «MAN LE 12.220», р.н. [NUMBER] , від отриманих тілесних ушкоджень помер. За фактом ДТП 27.11.2021 року Слідчим управлінням ГУНП в Миколаївській області було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021150000000424, та розпочате досудове розслідування. 28.11.2021 року [PERSON] ,[INFO] , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. У лютому 2022 року до Березанського районного суду Миколаївської області надійшло кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12021150000000424 від 27.11.2021 року по факту вищезгаданої дорожньо-транспортної пригоди за обвинуваченням [PERSON] , [INFO] за ч. 2 ст. 286 КК України. Cтаном на дату ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу«DAF FT 95 XF 480 р.м. [NUMBER] , [PERSON] , була застрахована у відповідача відповідно до страхового полісу № АТ 1156632 (чинного на дату ДТП). В результаті вищевказаного ДТП та наслідків від нього, мати потерпілого [PERSON] - [PERSON] зазнала шкоди, узв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок Відповідача. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 14.06.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 14.02.2023 року представник відповідача АТ "Страхова група "ТАС" (приватне) надав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позову виходячи з того, що звернення до суду з вказаними вимогами до страховика є передчасним, оскільки відповідач не відмовляв у виплаті страхового відшкодування, а зупинив її до отримання рішення за результатами кримінального провадження та документів згідност. 35 спеціального Закону № 1961-УІ. Так, позивачка не надала до Страхової компанії запитуваних документів щодо розміру пенсії та інших доказів потребу у матеріальній допомозі для визначення перебування на утриманні непрацездатної особи, а також документів на підтвердження встановлення пам`ятника. Крім того, участь у ДТП, внаслдіок якого загинув потерпілий, сталася за участю чотирьох транспортних засобів, отже слід визначити ступінь вини страхувальника для визначення частки його цивільно-правової відповідальності. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.04.2023 року зобов`язано представника позивача адвокатку Ієговську А.О. надати суду додаткові докази та витребувати у Миколаївський міський ВДРАЦС ПМУ МЮ (м.Одеса) інформацію про шлюб [PERSON] , [INFO] та про смерть [PERSON] , [INFO] . 15.05.2023 року на адресу суду надійшла заява представника позивачки про виконання ухвали суду від 20.04.2023 року. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, однак на адресу суду надійшло клопотання адвокатки Ієговської А.О. про розгляд справи у відсутності позивачки та її представника, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У ч.1 ст. 223 ЦПК України зазначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та надані учасниками процесу доказами, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 17.07.1970 року, укладено шлюб, серії [NUMBER] . Згідно свідоцтва про народження, серія [NUMBER] у [PERSON] та [PERSON] народився син, [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки № 1166/3.17 від 26.07.2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] - 16.12.1988 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Батько загиблого [PERSON] - [PERSON] помер у віці 43 роки 24.09.1992 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті №3549 від 26.09.1992 року. Судом встановлено, що 27.11.2021 року близько 13 год. 22 хв. водій [PERSON] , [INFO] , керуючи вантажним автомобілем "DAFFT 95 XF 480 р.н. [NUMBER] у з`єднанні з напівпричепом рухався по автодорозі М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ», із двостороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку з боку м. Миколаєва у напрямку м. Одеса. В цей час, при наближенні до 88 км., водій [PERSON] , [INFO] , грубо порушив вимоги п.п. 2.3 «6», 12.3 та 13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, із відповідними змінами та доповненнями, а саме: проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, не дотримався безпечної дистанції, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки та допустив зіткнення передньою частиною свого автомобіля з задньою частиною напівпричепа вантажного автомобіля «VOLVO FH 13.440», р.н. [NUMBER] у з`єднанні з напівпричепом, що рухався попереду в попутному напрямку. Від зіткнення вантажний автомобіль «VOLVO FH 13.440», р.н. [NUMBER] в некерованому стані допускає зіткнення з задньою частиною вантажного автомобіля «Renault Premium», р.н. [NUMBER] , в свою чергу вантажний автомобіль «DAF FT 95 ХF 480- р.н. [NUMBER] , після контактування виїжджає на зустрічну смугу руху, де відбувається зіткнення з вантажним автомобілем марки «MAN LE 12.220, р.н. [NUMBER] , в салоні якого перебував пасажир [PERSON] , [INFO] . В результаті зіткнення водій автомобіля марки «MAN LE 12.220», р.н. [NUMBER] отримав тілесні ушкодження, а пасажир вказаного автомобіля [PERSON] , від отриманих тілесних ушкоджень помер. Згідно свідоцтва про смерть, виданого Інгульським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), [PERSON] помер [INFO] (актовий запис №1119). На момент смерті не був одружений, дітей не мав. За фактом ДТП Слідче управління ГУНП в Миколаївській області внесло матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12021150000000424. Встановлено, що кримінальне провадження № 12021150000000424 перебуває на розгляді Березанського районного суду Миколаївської області, що підтверджується листом Березанського районного суду Миколаївської області № 469/136/22/2752/2023 від10.07.2023 року. Згідно довідки Головного управління пенсійного фонду України в Миколаївській області, розмір пенсії [PERSON] за період з 01.07.2021 р. по 31.12.2021 р. становив13 200,00 грн. Згідно довідки про доходи ТОВ «Аларіс-_Буд» за період з 01.06.2021 р. по 27.11.2021 р, дохід померлого [PERSON] (сина позивачки) становив 38 337,16 грн. Таким чином, після смерті [PERSON] особами, які мають право на відшкодування моральної шкоди, завданою смертю потерпілого є: мати померлого [PERSON] . До страховика представник позивачки з заявою про виплату страхового відшкодування звернувся у встанволений законом строк - 25 січня 2022 року, тобто до спливу тримісячного строку. 07 лютого 2022 року відповідач відмовиви позивачці у виплаті страхового відшкодування з підстав відсутності документального підтвердження завершення кримінального провадження та набрання вироком суду законної сили. Вказані правовідносини урегульовано нормами ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зокрема статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). За статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону). Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, визначено у статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказаною нормою встановлено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після ДТП та є її прямим наслідком. Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Подібні за змістом правові висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 17 липня 2019 року у справі № 556/1514/16-ц (провадження № 61-26405св18) та від 21 квітня 2022 року у справі № 447/2222/20 (провадження № 61-19906св21). Таким чином обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика. У пункті 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Абзацами першим-третім пункту 36.2 статті 36 Закону передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Таким чином закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом із тим, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 280/1222/17 (провадження № 61-42888св18). З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, передбаченої частиною другою статті 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19), зазначено, що у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду. Отже, цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дії джерела підвищеної небезпеки настає без вини її заподіювача. Тому страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. При цьому наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні. Тому відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Крім того, вищенаведеним пунктом 36.2 статті 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено лише підставу припинення здійснення страхового відшкодування у разі, якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, та не передбачено можливості відмови у стягненні страхового відшкодування у справі, яка вже розглядається судом у порядку цивільного судочинства, за наслідками такого розгляду. Вказане підтверджується Постановою Верховного суду від 05.10.2022 р. справа № 208/4598/21, провадження № 61-6997св22, яку суд застосовує до даних правовідносин. З огляду на зазначене, не звернення потерпілого до страховика з досудовою вимогою про виплату страхового відшкодування не позбавляє його права звернутися з такими вимогами у судовому порядку, тому доводи відповідача щодо передчасно звернулася до суду із таким позовом є необґрунтованими. Суд відхиляє твердження представника АТ "СГ "ТАС" (приватне), що для розгляду даного позову є обов`язкова наявність встановлення вини водія у скоєнні ДТП, оскільки такі доводи не відповідають нормам чинного законодавства. Так, згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992 р., розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю [PERSON] , [INFO] , є його мати [PERSON] . Позивачка є непрацездатною особою, пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням серії [NUMBER] , виданим Пенсійним фондом України 16.10.2019 року. З аналізу довідки ТОВ «Аларіс-Буд» доходи [PERSON] перевищували доходи позивачки, що доводить можливість [PERSON] утримувати свою матір [PERSON] . На день настання страхового випадку, статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" встановлено у 2021 році мінімальнузаробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 6 000,00 грн. З урахуванням викладеного загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 72 000,00 грн. Пунктом 27.2. статті 27 Закону України №1961-IV від 01.07.2004, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку". На день настання страхового випадку, статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" встановлено у 2021 році мінімальнузаробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 6 000,00 грн. Отже, мінімально гарантований розмір страхового відшкодування пов`язаного із втратою позивачкою годувальника становить 216 000,00 грн. Ліміт відповідальності страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ 1156632 становить 260 000,00 грн. Загальний розмір страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди становить 72 000,00 грн., загальний розмір страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника становить 216 000,00 грн. В цілому ця сума складає 288 000,00 грн., що перевищує ліміт відповідальності страховика. Виходячи з цього сума позовних вимог по стягненню страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, зменшується шляхом віднімання суми відшкодування заподіяної моральної шкоди від ліміту відповідальності страховика 260 000,00 - 72 000,00 = 188 000,00 грн. Отже, до стягнення з в ідповідача належить страхове відшкодування, пов`язане із втратою годувальника в розмірі 188 000,00 грн. Таким чином, з огляду на вищевикладене, враховуючи норми чинного законодавства, сформовану практику Верховного суду, суд вважає, що матеріали справи містять належні та допустимі докази наявності підстав для відшкодування відповідачем шкоди. Суд зауважує, що позивачкою доведено факт заподіяння їй шкоди та її розміру, а відтак позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує вимоги статті 141 ЦПК України та вважає, що з відповідача слід стягнути 2481,00 грн. судового збору в доход держави, зважаючи на п.1.ч.1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" та задоволення вимоги позивача в повному обсязі. При цьому, судом враховується те, що позивачка при звернені до суду з позовною вимогою про відшкодування шкоди була звільнена від сплати судового збору відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Outcome: approved