Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-14 00:00:00

24.05.2023 представник позивачки засобами поштового зв`язку звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] .Туманського про: розірвання шлюбу сторін; визначення місця проживання дочки сторін\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~з матір`ю\~(позивачем)\~ [PERSON] ;\~про стягнення\~з відповідача\~на користь\~позивача аліментів\~на утримання\~дочки [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у розмірі\~1/4\~частини заробітку\~(доходу)\~платника аліментів,\~але не\~менше 50\~%\~прожиткового мінімумів\~на дитину\~відповідного віку\~щомісяця,\~починаючи з\~дати звернення\~до суду\~і до\~досягнення дитиною\~повноліття. Просить залишити їй набуте у шлюбі прізвище " [PERSON] " та покласти судові витрати на відповідача. Позов обґрунтовує\~тим,\~що 30.06.2007 між сторонами зареєстровано шлюб. Позивачка після реєстрації шлюбу змінила прізвище із " [PERSON] " на " [PERSON] ". Від спільного подружнього життя із відповідачем у них [INFO] народилася дочка [PERSON] . Спільне сімейне життя не склалося, оскільки сторони мають різні погляди на шлюб і сім`ю. Разом не проживають вже близько 7-ми років та не мають бажання проживати однією сім`єю і в майбутньому. Втратили повагу, почуття любові, довіри та дружби один до одного. На даний час шлюбні стосунки не підтримують , взаємними правами і обов`язками не пов`язані. Вважає що спільне подружнє життя з відповідачем неможливе, а збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дитини. Дочка проживає із позивачкою. Відповідач не заперечує, що і після розірвання шлюбу дочка буде проживати із матір`ю (позивачем). Тому, спору щодо визначення місця проживання дитини немає. Оскільки домовленості між позивачкою та відповідачем з приводу добровільної сплати аліментів на утримання дочки не досягнуто, то просить суд стягнути аліменти з відповідача у судовому прядку у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач не здійснює утримання дочки постійно та в повному обсязі. Певні суми коштів, в якості аліментів на дитину ним перераховуються на її рахунок лише після чисельних прохань та здебільшого з великою затримкою. Відповідач працездатний, про наявність у нього інших утриманців не відомо, а тому вважає, що він в змозі сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки (а.с. 1-4). 30.05.2023 суд отримав матеріали позовної заяви. 06.06.2023 суд отримав відомості про зареєстроване місце проживання відповідача. 07.06.2023 відкрито провадження у справі; розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначене на 28.06.2023; роз`яснено позивачеві про право дитини, яка досягла віку 14 років, самостійно визначати своє місце проживання у разі окремого проживання її батьків (а.с. 21, 22). У підготовчих судових засіданнях оголошувалися перерви у зв`язку з наданням часу для складення і отримання заяв по суті справи, зміною позовних вимог, витребуванням доказів, за клопотаннями представників сторін тощо. 16.08.2023 закрито підготовче судове засідання. 15.06.2023 представником позивача подано позовну заяву про зменшення позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини з позивачем. Позовні вимоги про розірвання шлюбу і стягнення аліментів залишилися незмінними (а.с. 33-36). Вимогу про визначення місця проживання дитини залишено без розгляду. Представник відповідача відзивом на позов від 27.06.2023 позов визнав частково. Не заперечує проти розірвання шлюбу сторін і залишення їх дочки [PERSON] для проживання із позивачкою. Заперечує проти стягнення аліментів на утримання дочки в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Просить врахувати, що відповідач не працевлаштований і визначити стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн щомісячно, що буде не меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку на 2023 рік 1416,00 грн та буде відповідати вказаному гарантійному розміру, передбаченому абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідач протягом останніх 7-ми років не працевлаштований, не має постійного заробітку, має хворобливий стан здоров`я, періодично лікується стаціонарно та амбулаторно, про що є документальні підтвердження, які будуть надані суду. Тимчасове працевлаштування і підробітки та одержання не постійної грошової винагороди носить мінливий характер, а тому застосування способу примусового стягнення із нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4\~частини заробітку (доходів) є нереальним оскільки у нього фактично відсутні джерела доходів. Вважає, що надання коштів на утримання дитини в розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, такий порядок є обов`язком батька, а тому пропонує застосувати інший спосіб участі батька у матеріальному утриманні дитини, а саме у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн, що буде дорівнювати не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в розмірі на 2023 рік. Тобто такий спосіб участі у матеріальному утриманні дитини до досягнення нею повноліття є ефективнішим. В разі врахування судом пропозиції відповідача, щодо визначення сплати аліментів у твердій грошовій сумі, сплата аліментів за 2023\~рік може бути сплачена з дня звернення позивачки до суду і до 31.12.2023 в розмірі із розрахунку щомісячної плати 2000,00 грн, що становитиме всього 14000,00 грн (а.с. 42-47). Представник позивача відповіддю на відзив від 28.06.2023 вказала, що обставини викладені у відзиві на позовну заяву не можуть слугувати підставою для встановлення розміру стягуваних аліментів на утримання дочки у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. Відповідач, викладаючи у відзиві на позовну заяву позицію щодо встановлення стягнення аліментів у сумі 2000,00\~грн намагається вже зараз ухилитися від обов`язку щодо утримання своєї дитини, оскільки в цьому випадку не матиме значення розмір його доходу не тільки з отримуваної ним у Республіці Польща заробітної плати, а й з інших джерел. Відомості про те, що відповідач протягом 7-ми років не має постійного заробітку, має хворобливий стан здоров`я, періодично лікується стаціонарно та амбулаторно не доведено. Позивачці відомо, що відповідач протягом останніх 7-ми років є офіційно працевлаштованим у Республіці Польща, оформив карту "Побуту" (яку оформляють лише у випадку коли людина працевлаштована або має власний бізнес), його роботодавець постійно оформив йому страхування, надав житло (гуртожиток з низькою ціною оплати) і він має повний соціальний пакет. Також відповідач хизувався перед своїми друзями, що крім офіційного працевлаштування має й додатковий заробіток, займається перегоном та перепродажем автомобілів. Тому, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості сума аліментів буде значно більшою ніж 2000,00 грн. Також відповідач замовчує той факт, що інших дітей, непрацездатної дружини та батьків він не має та не зазначає про наявність чи відсутність на праві власності, володіння та/або користування у нього майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключених прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав тощо (а.с. 53-57). У судових засіданнях позивачка свій позов підтримала повністю. Наголосила, що відповідач близько 7-ми років тому виїхав на роботу до Республіки Польща. Приїжджав як правило кожні пів року. Лише на неодноразові прохання позивачки чи дочки відповідач надавав дочці кошти. Грошова допомога була і є нерегулярною. Відповідач придбав у м. Полтаві житло, оформив його на свою матір. Позивачка бажає належної і стабільної грошової допомоги від відповідача на утримання дочки сторін, і саме у частці, а не у твердій грошовій сумі. Представник позивача додала, що закон надає саме позивачеві право обирати спосіб обрахунку аліментів: у частці від доходу платника чи у твердій грошовій сумі. Пропоновані відповідачем 2000,00 грн щомісяця як аліменти є недостатніми для дитини 17-річного віку. Востаннє відповідач виїхав у Польщу 22.10.2021 і відтоді в Україну не повертався. Він має там постійне місце роботи, житло, автомобіль тощо. Відповідач не надав судові доказів лікування чи реабілітації відповідача. Акцентувала, що відповідач не брав участі у жодному із судових засідань, а його представник відповідача не знає де перебуває відповідач, де він лікувався чи лікується, а фактично приховує відповідні відомості від суду. Стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки доходів є стандартним розміром аліментів, який стягується на одну дитину, зокрема й у наказному провадженні. Відповідач участі у жодному судовому засідання не брав. Його неявка у судові засідання не перешкоджає розгляду справи по суті. Представник відповідача визнає позов у частині розірвання шлюбу. Визнає позов у частині щомісячної сплати аліментів у сумі 2000,00 грн. У судових дебатах підвищив цю суму до 2500,00 грн. Вважає, що така сума є достатньою, оскільки перевищує половину прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і відповідач згоден платити такі кошти без примусового виконання рішення у Республіці Польща. Відповідач добровільно неодноразово надсилав кошти дочці. Стягувати частку доходу можна лише у тому разі, якщо платник аліментів має постійний дохід. Представник не зустрічався із позивачем, спілкувався із ним через засоби зв`язку. Представник не знає де перебуває відповідач, від якої хвороби і де він лікувався, де перебуває на післяопераційній реабілітації. Припускає, що відповідач проживає у Польщі на суми пожертви і державної допомоги. Заперечує, що відповідач працює у Польщі. Вивчивши письмові заяви сторін по суті справи, вислухавши позивача, представників сторін, допитавши свідка, вивчивши усі матеріали справи і надані до суду докази, судом встановлено такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 30.06.2023 між сторонами зареєстровано шлюб. Позивач після реєстрації шлюбу змінила прізвище із " [PERSON] " на " [PERSON] " (а.с. 12). Сторони є\~батьками неповнолітньої\~дочки [PERSON] ,\~яка народилася\~ [INFO] (а.с. 8). Позивачка і дочка сторін мають зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7, 11). Згідно довідки виконавчого комітету Оржицької селищної ради № 5/15.1-14/55 від 29.06.2023 відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично за цією адресою не проживає (а.с. 80). Копія витягу з грошового переказу Vestern Union вказує, що відповідач [PERSON] , які відправник грошового переказу, вказував свою адресу у Республіці Польща, у [ADDRESS] . Також вказано польський номер телефону (а.с. 82). Однак вказана копія є неповною принаймні у частині дати здфіснення грошового переказу і його отримувача. Листом Державної прикордонної служби України № 91-35915/18/23-Вих від 31.07.2023 судові надано витяг з Бази відомостей про осіб, які перетнули державний кордон України, стосовно відповідача [PERSON] .Туманського за період 08.11.2017 31.07.2023. Із витягу вбачається, що відповідач упродовж 10.02.2018 22.10.2021 неодноразово здійснював виїзд за межі державного кордону України у Республіку Польща і повертався назад в Україну. Тривалість перебування за кордоном складала 5 місяців, 3 місяці, 1 місяць, 5\~місяців тощо. Востаннє відповідач виїхав з України 22.10.2021 через пункт пропуску "Краківець" автомобілем з номерним знаком [NUMBER] . Відомості про повернення відповідача в Україну після 22.10.2021 відсутні (а.с. 103). Відтак відповідач із 22.10.2021 перебуває за межами державного кордону України. Наразі він користується правовою допомогою адвоката М.Г.Коба. Згідно квитанції № 9313-7442-0143-6323 від 04.08.2023 відповідач [PERSON] за серпень 2023 року перерахував аліменти у сумі 2000,00 грн (а.с. 114). Представник відповідача пояснив, що кошти позивачеві перераховував батько відповідача (дід дочки сторін) з відома і на прохання відповідача. Допитана у суді свідок [PERSON] , яка є хрещеною дочки сторін [PERSON] , дала покази, що знає сторін зі студентських років. Як подруга їх сімї неодноразово намагалася їх примирити і закликала відповідача більш повно турбуватися про грошове забезпечення дочки сторін. Відповідач неодноразово повідомляв свідкові, що працює у Польщі, у м. Кентно, на роботі пов`язаній із переробкою м`яса. Запрошував її у гості і пропонував допомогу з пошуком роботи у Польщі. Відповідач казав, що придбав квартиру у новобудові у м. Полтаві, розповідав як і коли робив і ній ремонт. Востаннє свідок спілкувалася із відповідачем у серпні 2023 року. Відповідач знає про судовий спір. Відповідач тривалий час проживає окремо від відповідачки і дочки сторін. Сторони не підтримують подружніх стосунків протягом тривалого часу, разом не проживають, не ведуть спільне господарство, мають різні погляди на сімейне життя. Подальше збереження їх шлюбу неможливе. Дочка сторін проживає разом із матір`ю (позивачем), про що відповідач не заперечує. Щодо розірвання шлюбу [PERSON] з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України далі СК). Згідно до ч. 1 ст. 110 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їх дочки, відтак позовні вимоги про розірвання шлюбу між сторонами підлягають задоволенню, зокрема й з огляду на визнання позову у частині розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ч. 1 ст. 113 СК). Відтак позивачка має право після розірвання шлюбу залишити собі набуте у шлюбі прізвище. Щодо аліментів Між сторонами не досягнуто домовленості щодо способу виконання відповідачем, як батьком, обов`язку утримувати неповнолітню дочку, яка проживає з матір`ю (позивачем): позивачка бажає отримання аліментів у частці від доходу відповідача, а відповідач бажає сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі; відповідачка підтвердила підтримання окремих грошових переказів, як аліментів, від відповідача для дочки сторін. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого\~частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу (ст. 141 СК). Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.\~180 СК). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК). За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч. 2 ст. 181 СК). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК). Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період (ч.ч. 1, 2 ст.\~184 СК). Слід наголосити, що за змістом вказаних приписів ч. 3 ст. 181 і ч. 1 ст. 184 СК вибір способу визначення розміру аліментів у частці від доходу чи у\~твердій грошовій сумі закон залишає за тим із батьків, з ким проживає дитина, тобто за одержувачем аліментів. У цій справі за позивачкою. Відтак суд відхиляє доводи відповідача про необхідність або доцільність визначення судом розміру аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки позивачка обрала присудження аліментів саме у частці від доходу платника аліментів і таке право їй належить на підставі вказаного припису ч. 3 ст. 181 СК. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)\~наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК). Наразі жодна із сторін не надала судові належних і допустимих доказів працевлаштування відповідача, наявності у нього інших утриманців окрім дочки сторін, захворювань чи реабілітації відповідача, придбання відповідачем нерухомості чи автомобіля тощо. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч.ч. 1, 5 ст. 183 СК). Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК). Ураховуючи зазначене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зокрема й бажання відповідача сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі, суд робить висновок, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають повному задоволенню. Відтак суд\~повністю задовольняє\~позовну вимогу\~про стягнення\~з відповідача\~на користь\~позивачки аліментів\~на утримання\~дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача (платника аліментів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 24.05.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає до негайного виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Щодо судових витрат Оскільки позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено 1073,60 грн судового збору за квитанцією АТ КБ "ПриватБанк" від 22.05.2023, квитанція 9306-3413-6756-4260 (а.с. 5), а відповідач визнав позов повністю у частині розірвання шлюбу, то позивачеві згідно із ч. 1 ст. 142 ЦПК України слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову 536,80 грн (1073,60\~* 50 %), а решту 536,80 грн слід стягнути з відповідача на користь позивачки. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачка, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про\~судовий збір", звільнена від сплати судового збору у справі про стягнення аліментів, то відповідно до положень ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави 1073,60 грн судового збору. Суд призначає судове засідання для вирішення питання про судові витрати позивачки на правничу допомогу і встановлює строк для подання доказів щодо розміру понесених нею судових витрат, оскільки представник позивачки зробив відповідну заяву у судовому засіданні 11.09.2023. На підставі викладеного,

Outcome: approved