Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-07 00:00:00

Представник [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. Посилається на те, що 18.09.2008 між [PERSON] та ВАТ АБ "Украгазбанк" за програмою споживчого кредитування було укладено договір про надання кредиту № 209/08 на підставі якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 81900 доларів США для його особистих споживчих потреб. В рахунок забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором того ж дня, 18 вересня 2008 року, між [PERSON] та банком, відповідно до ст. 18 Закону України «Про іпотеку» було укладено договір іпотеки № 209/08-01, згідно якого, належний позивачу житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 185.77 кв.м., житловою площею - 75,33 кв.м., і який складається з: літера А - житловий будинок, літера Б - сарай, літера В - гараж, літера Г - майстерня, літера Д - літня кухня, № 1-5 огорожа, 6- дворове покриття, був переданий банку в іпотеку. Предмет іпотеки - житловий будинок знаходиться на земельній ділянці, яка надана позивачці для будівництва та обслуговування житлового будинку на підставі рішення Тячівської міської ради № 210 від 27.11.1997, яка на момент підписання договору перебувала у приватизації. Згідно Державного акту на право власності від 03.10.2008 вказана земельна ділянка належить позивачу на праві приватної власності. Таким чином, між позивачкою та банком склались правовідносини, в яких позивачка є гарантом виконання зобов`язань позичальника за договором кредиту та зацікавленою особою в отриманні останнім фінансових послуг, наданих банком. На виконання своїх кредитних зобов`язань, позичальник відповідно до кредитного договору з моменту укладення, тобто з вересня 2008 року і до грудня 2013 року у повному обсязі виплачував банку тіло кредиту та суму процентів за користування кредитними коштами. Проте, внаслідок економічної кризи, стрімкого зростання курсу долара США по відношенню до гривні, погіршення фінансового становища позичальника, а також обвалу ринку нерухомості та суттєвого падіння цін і вартості нерухомості в Україні, позичальник та позивачка втратили фінансову можливість сплачувати вартість кредиту за збільшеним валютним курсом. В подальшому банком вживалися заходи щодо стягнення заборгованості за договором кредиту. Так, 20.01.2015 Тячівським районним судом винесено рішення у справі № 307/4051/14-ц про стягнення солідарно з позичальника - [PERSON] та з іншого поручителя [PERSON] заборгованості на користь банку в сумі 66418,89 доларів США, що включає суму основного боргу та відсотків за користування коштами, а також 19480,94 грн. пені. Також стягнуто з іншого поручителя [PERSON] 5244,38 грн, [PERSON] 5244,38 грн., та [PERSON] 31040,00 грн. суми штрафних санкцій за невиконання договорів поруки та договору іпотеки. Також згідно вказаного рішення суду звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 209/08-01 від 18.09.2008, а саме на нерухове майно яке було передано позивачкою - [PERSON] , і яке вказано вище. Основним виконавцем грошового зобов`язання був позичальник - [PERSON] , який являвся сином позивачці. І як було їй відомо займався подальшим погашенням заборгованості і після винесення вказаного вище рішення суду. Проте, останній передчасно помер [INFO] . З того часу жодної інформації про стан погашення заборгованості, а також жодної вимоги про сплату чи повідомлення про проведені якісь заходи щодо виконання рішення суду ні з боку банку ні з боку органу державної виконавчої служби, ані від торгівельної організації [PERSON] не отримувала. Натомість 12 травня 2021 року до вказаного будинку, де зареєстрована і проживає [PERSON] прибула група людей разом із державними виконавцями та проінформували про те, що уже є новий власник будинку, і державні виконавці прибули для передачі будинку новому власнику (вказане підтверджується копією Акту державного виконавця від 12.05.2021р.). Саме з цієї дати позивачка фактично дізналась про порушення її права. Будинок, який переданий в іпотеку, є єдиним місцем проживання позивача, а згідно із Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" звернення стягнення на майно [PERSON] було і є на сьогоднішній день неможливим до моменту набрання чинності законом, який врегульовуватиме питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості. Станом на день подачі позову такий Закон Верховною Радою України прийнято, однак дія мораторію не припинена та й оскаржувані дії і спірні правовідносини виникли в період відсутності такого Закону взагалі. Крім того прийнятим законом врегульовано питання обов`язкової реструктуризації заборгованості як безумовного права зацікавлених осіб, і фактично здійснення звернення стягнення позбавляє позивачку можливості скористатися таким правом на безумовну реструктуризацію щоб не позбутися єдиного житла. Отже, відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) всупереч наявності мораторію на звернення стягнення здійснив звернення стягнення шляхом реалізації на електронних торгах, які проведені Державним підприємством «СЕТАМ». Реалізація майна відбулась за ціною 761638, 50 гривень. В подальшому вдалося з`ясувати, що власником будинку, згідно даних єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, є [PERSON] , за якою зареєстроване право власності на будинковолодіння на підставі свідоцтва виданого 22.03.2021 приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Крец М.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 2287. Позивач вважає, що перехід права власності на будинок до покупця і нового власника в порядку звернення стягнення та відчуження на електронних публічних торгах, яке відбулось всупереч встановленого законом мораторію та з порушенням порядку проведення електронних торгів, є незаконним та порушують її майнові права, а тому оскаржувані рішення мають бути визнані судом недійсними виходячи з наступного. Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3.06.2014 № 1304-VI, протягом дії цього Закону: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м. для квартири та 250 кв. м. для житлового будинку. З кредитного договору вбачається, що кредит видавався в іноземній валюті у розмірі 81900 доларів США в рамках програми споживчого кредитування, а предмет іпотеки згідно договору іпотеки складає площу 185.77 кв.м., житловою площею - 75.33 м.кв. Згідно даних Єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, окрім іпотечної квартири будь-якого нерухомого майна за позивачем іншого нерухомого майна не зареєстрованого, а також вказаний вище житловий будинок являється досі єдиним місцем проживання та реєстрації. Таким чином, на вказаний житловий будинок і предмет іпотеки розповсюджується дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року № 1304-V, а тому звернення стягнення та реалізація можлива була б лише після припинення дії мораторію, а отже орган державної виконавчої служби здійснив таке звернення всупереч вимогам закону. Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 цього Кодексу. За змістом частин третьої-п`ятої статті 43 Закону України «Про іпотеку» організатор прилюдних торгів не пізніше ніж за 15 днів до дня початку прилюдних торгів публікує за місцезнаходженням предмета іпотеки принаймні в двох місцевих друкованих засобах масової інформації повідомлення про проведення прилюдних торгів. У повідомленні зазначається інформація про день, час та місце проведення прилюдних торгів, опис предмета іпотеки, що підлягає продажу, місце, де можна отримати додаткову інформацію про умови проведення прилюдних торгів та іншу необхідну інформацію. Організатор прилюдних торгів забезпечує будь-якій зацікавленій особі доступ до інформації про умови проведення прилюдних торгів та про предмет іпотеки, що підлягає продажу. Не пізніше дня публікації повідомлення про проведення прилюдних торгів у засобах масової інформації організатор прилюдних торгів письмово сповіщає державного виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну реалізації майна. Однак матеріали виконавчого провадження, в процесі виконання якого здійснено реалізацію не містять жодної інформації про належне повідомлення сторін та відповідні оголошення про проведення таких торгів, які б давали хоча б об`єктивну причину для видачі державним виконавцем відповідного акту про проведення торгів. Проте, сам по собі факт неналежного повідомлення боржника стосовно проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких недійсними. Головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними. Незаконне звернення стягнення на належне [PERSON] майно здійснено із прямою наперед встановленою зацікавленістю конкретних посадових осіб органу державної виконавчої служби в проведенні такої процедури та придбанні майна за заниженою ціною, а також без належного інформування безпосередньо власника та боржника про таку оцінку і реалізацію майна. Вказане підтверджується відсутністю, як ним зазначено вище в матеріалах виконавчого провадження доказів належного повідомлення позивачки про здійснення звернення стягнення та реалізацію її будинку, а також те, згідно проведеної оцінки вартість будинку станом на 25.06.2021 становить 1601207.36 грн, що більш ніж вдвічі перевищує ту суму, за яку реалізовано майно на електронних торгах. І це тільки сам будинок. Також земельна ділянка, на якій знаходиться будинок площею 0.0557 га, кадастровий номер 2124410100:08:001:0068 оцінюються станом на 25.06.2021 у вартість 400483,00 гривень. Отже, сумарно вартість будинковолодіння разом із земельною ділянкою становить 2001690,36 гривень. Натомість реалізація на електронних торгах відбулася, як зазначалося вище за ціною 723556.57 грн, що майже в три рази є меншою сумою. Таким чином реалізація в незаконний спосіб, без належного повідомлення сторони виконавчого провадження фактично порушує майнові права позивачки. Частиною першою-третьою статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що реалізація арештованого майна здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України. Початкова ціна продажу нерухомого майна визначається в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону. Згідно цієї статті визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонами не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості і чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Проте саме наведена процедура була не дотримана державним виконавцем, оскільки про жодну виконавчу дію і в першу чергу про проведення оцінки та про звернення стягнення на майно позивачку не було повідомлено. Відповідачі фактично приховали інформацію про електронні торги щодо реалізації майна [PERSON] та не розміщували її в друкованих засобах інформації, чим перешкодили навіть можливо потенційним зацікавленим особам взяти участь у торгах. Позивачку не було повідомлено про оцінку її будинку, а вартість будинку як уже наведено вище занижена втричі. Не будучи обізнаною про виконавче провадження та не ознайомленою з оцінкою вартості будинку позивачка була позбавлена можливості оскаржити оцінку в судовому порядку. Продаж будинку за заниженою ціною порушує її права, оскільки вона є зацікавленою особою у більш високій ціні для того, щоб розрахуватися з банком. Крім того, будинок ніхто не оглядав, не проводили відео та фотофіксацію, що відповідно також обмежило попит на квартиру серед учасників торгів. А відсутність у позивачки інформації про день, час та місце проведення торгів у зв`язку з не надісланням їй повідомлення про проведення торгів, позбавило її права, передбаченого ст. 42 Закону України «Про іпотеку», до дня продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах виконати вимоги за основним зобов`язанням чи ту її частину, виконання якої прострочено, що є підставою для припинення реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах, або ж будучи повідомленою належним чином виявила бажання також взяти участь у таких торгах. Відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі- продажу, тому така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених частинами першою-третьою, шостою статті 203 ЦК України. Просить визнати незаконним звернення стягнення на предмет іпотеки, визнати електронні торги недійсними, визнати недійсним акт про повернення електронних торгів та визнати недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з електронних торгів. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Посилається на те, що предмет іпотеки, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , належний на праві власності позивачці та реалізований 24.02.2021 шляхом проведення електронних торгів, не є об`єктом мораторію в розумінні ч. 1 ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредиторів в іноземній валюті». Вважає, що торги були проведені згідно чинного законодавства та з дотриманням всіх чинних норм, які регламентують порядок проведення таких торгів, в результаті яких вона стала переможцем, і сплатила гарантійний внесок в розмірі 38081.93 грн, а потім всю суму 723556.57 гривень. Представник ДП «СЕТАМ» у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутності. У відзиві на позовну заяву посилається на те, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебувало виконавче провадження № [NUMBER], з примусового виконання виконавчого листа № 2-307/219/15 від 20.04.2015, виданого Тячівським районним судом про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 209/08-01 від 18.09.2008, а саме на нерухоме майно - житловий будинок [ADDRESS] . Зазначене судове рішення відноситься до категорії виконавчих документів майнового характеру. Виконавчий лист № 307/4051/14-ц виданий 20.04.2015 Тячівським районним судом Закарпатської області, надійшов на виконання до Тячівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Державним виконавцем Тячівського РВ ДВС, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 05.08.2015, копію якої надіслано сторонам виконавчого провадження. Постановою про передачу виконавчого провадження від 21.07.2020, виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа № 307/4051/14-ц передано з Тячівського районного відділу державної виконавчої служби для подальшого виконання до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). 25 серпня 2020 року державним виконавцем відділу ПВР винесено постанову про прийняття виконавчого провадження № [NUMBER]. В ході проведення державним виконавцем виконавчих дій, було описано та арештовано житловий будинок [ADDRESS] . Копія постанови про арешт майна супровідним листом від 28.08.2020 за вих. № 7-48348653/5342, надіслано боржнику. Згідно характеристики у звіті суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання від 19.10.2020, об`єкта нерухомого майна, встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами, в цілому складається з: житловий будинок літ. А (в тому числі літня кухня літ. Д) заг. пл. 252,02 кв.м., житл. пл. 75, 33 кв.м.; сарай (літ. «Б») заг. пл. 19, 87 кв.м.; гараж (літ. "В") заг. пл. 26,5 кв.м.; майстерня (літ. «Г») заг. пл. 18, 55 кв.м. Отже, на вказаний об`єкт не поширюється дія мораторію, згідно Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Оскільки відомостей щодо оскарження оцінки арештованого майна сторонами виконавчого провадження, до відділу ПВР не надходило, державним виконавцем підготовлено до ДП «СЕТАМ» заяву про реалізацію арештованого нерухомого майна від 28.10.2020, та відповідний пакет документів. Згідно протоколу ДП «СЕТАМ» про проведення електронних торгів 527288 від 24.02.2021, майно, житловий будинок [ADDRESS] , по лоту № 464242, реалізоване. 04.03.2021 державним виконавцем винесено акт про реалізацію предмета іпотеки, який надіслано до ДП «СЕТАМ». Позивач не посилається на будь-які порушення організатором торгів норм Порядку реалізації арештованого майна, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, а обґрунтовує свої вимоги діями державного виконавця, які мають самостійний спосіб оскарження. ДП «СЕТАМ» розміщує інформацію в системі електронних торгів виключно на підставі документів, наданих відповідним органом державної виконавчої служби. Обов`язок організатора торгів перевіряти законність дій державного виконавця щодо передачі майна на реалізацію та достовірність інформації, зазначеної у заявці на реалізацію арештованого майна, у тому числі наявність рішень щодо заборони органу ДВС вчиняти дії по виконанню виконавчого провадження чинним законодавством не передбачений. ДП «СЕТАМ», як організатором торгів, було дотримано положень Порядку, Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про іпотеку» під час їх проведення. Позивачем не надано до суду доказів на підтвердження порушення Порядку в ході проведення електронних торгів, що ці порушення вплинули на результат торгів та що під час торгів були порушені права позивачки. Разом з тим, враховуючи правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду України від 26.11.2014 у справі № 6-174цс14 та від 28.01.2015 у справі № 6-199цс14, до правовідносин, пов`язаних із організацією та проведенням прилюдних торгів із реалізації предмета іпотеки, на який звернуто стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, застосовуються норми Закону України "Про іпотеку". Відповідно до статті 48 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь-який учасник прилюдних торгів вправі протягом трьох місяців з дня проведення торгів оскаржити їх результати в суді за місцезнаходженням нерухомого майна. Передбачений статтею 48 Закону України «Про іпотеку» тримісячний строк для оскарження в суді прилюдних торгів за своєю правовою природою є спеціальною (скороченою позовною давністю стосовно відповідних позовних вимог осіб, зазначених у цій нормі (іпотекодержателя, іпотекодавця, боржника, іншого учасника прилюдних торгів). Отже, до відповідних вимог, пов`язаних із оскарженням прилюдних торгів, слід застосувати тримісячний строк оскарження, передбачений статтею 48 Закону України «Про іпотеку». Представник Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутності. Із наданого ним відзиву вбачається, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебувало виконавче провадження № [NUMBER], з примусового виконання виконавчого листа № 2-307/219/15 від 20.04.2015, виданого Тячівським районним судом про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 209/08-01 від 18.09.2008, а саме на нерухоме майно - житловий будинок [ADDRESS] . Вважає, що при зверненні стягнення на іпотечне майно позивачки, з боку державного виконавця, і при проведенні електронних торгів, з боку ДП «СЕТАМ», порушень закону, а також прав позивачки допущено не було. Державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення електронних торгів, а самі електронні торги з реалізації рухомого майна організовує і проводить організатор електронних торгів. Дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними. Просить у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи на стороні відповідача ПАТ АБ «Укргазбанк» у судове засідання не з`явився. Надав суду письмові пояснення, в яких зазначив, що предмет іпотеки - житловий будинок, за адресою: [ADDRESS] , належний на праві власності позивачці та реалізований 24.02.2021 шляхом проведення електронних торгів, не є об`єктом мораторію в розумінні ч. 1 ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки в ході перевірки заставного майна представником банку було встановлено, що фактична площа будинку складає 252.02 кв.м. (будинок становить 185.77 кв.м. + літня кухня -66.25 кв.м.). Отже, загальна площа домоволодіння складає більше 250 кв.м. 15 жовтня 2020 року відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Міснік Н.В. у виконавчому провадженні № [NUMBER] було винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - ПП «Алекс-Хуст» по визначенню вартості арештованого майна боржника [PERSON] . Копію вказаної постанови було надіслано на адресу сторін виконавчого провадження. 22 жовтня 2020 року відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на адресу банку, як стягувача, та на адресу [PERSON] як боржника, рекомендованою поштою було направлено повідомлення про проведення оцінки арештованого майна з долученням до вказаного повідомлення висновку про ринкову вартість вищевказаного майна, що була визначена суб`єктом оціночної діяльності - ПП «Алекс-Хуст» станом на 19.10.2020 та склала 1088055 гривень. Скарг на дії державного виконавця, як щодо визначення суб`єкта оціночної діяльності, так і щодо висновку про вартість майна, що підлягало реалізації на торгах, у встановленому законом порядку та/чи визнання дій державного виконавця незаконними позивач до суду не подавав, а отже, можна стверджувати, що боржник [PERSON] була згідна, як з визначенням суб`єкта оціночної діяльності, так і з визначенням експертом вартості іпотечного майна, що підлягало реалізації на електронних торгах. Державний виконавець у відповідності до положень пунктів 3 та 4 Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом МЮУ 29.09.2016, за № 2831/5, за відсутності фактів оскаржень сторонами виконавчого провадження проведеної оцінки майна, сформував проєкт заявки на проведення електронних торгів по реалізації вищевказаного арештованого майна та передав його на погодження начальнику відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Начальник відділу перевірив цю заявку і пакет документів щодо передачі майна на реалізацію на відповідність вимогам законодавства та, встановивши їх відповідність вимогам законодавства, підписав вказану заяву власним електронним підписом і надіслав її разом із документами, передбаченими абзацом четвертим-восьмим пункту 3 розділу ІІ цього Порядку, організатору торгів в електронному вигляді через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби для внесення інформації про проведення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) до системи. ДП «СЕТАМ», як організатор торгів, отримавши заяву та перевіривши її повноту, у відповідності до вимог пунктів 2 та 4 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, здійснило внесення до Системи інформацію про арештоване майно (формування лота). Позивачем у поданому позові не наведено жодних належних та допустимих доказів того, що проведенням оспорюваних електронних торгів порушено її права та інтереси, як і не доведено той факт, що саме ці порушення могли вплинути на результат торгів. Також позивачкою пропущено процесуальні строки на оскарження проведених електронних торгів і не надано належних та допустимих доказів поважності причин пропуску позовної давності. Приватний нотаріус Тячівського районного нотаріального округу Крец М.Ю. у судове засідання не з`явилася, хоча про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного. Під час розгляду справи судом встановлено, що 18.09.2008 між [PERSON] та ВАТ АБ "Украгазбанк" було укладено кредитний договір на підставі якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 81900 доларів США для його особистих споживчих потреб. Того ж дня, в рахунок забезпечення виконання зобов`язання за вказаним договором, між [PERSON] та банком, було укладено договір іпотеки № 209/08-01, посвідчений приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Русин Н.І. за реєстровим № 5673, згідно якого, належний іпотекодавцю житловий будинок, по [ADDRESS] , загальною площею 185.77 кв.м., житловою площею - 75,33 кв.м., і який складається з: літера А - житловий будинок, літера Б - сарай, літера В - гараж, літера Г - майстерня, літера Д - літня кухня, № 1-5 огорожа, 6 - дворове покриття, був переданий банку в іпотеку. У зв`язку з тим, що позичальник та його поручителі не виконували умови кредитного договору по поверненню кредиту банк звернувся з позовом до суду про стягнення заборгованості. Рішенням Тячівського районного суду від 20.01.2015 з позичальника [PERSON] та поручителів [PERSON] і [PERSON] на користь банку стягнуто солідарно заборгованість в сумі 66418,89 доларів США. З [PERSON] стягнуто 31040 грн. штрафних санкцій за невиконання договору іпотеки. Звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 209/08-01 від 18.09.2008, а саме на житловий будинок, по [ADDRESS] . Відповідно до постанови державного виконавця від 05.08.2015 за виконавчим листом № 2/307/219/15 від 20.04.2015, про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 209/08-01 від 18.09.2008, було відкрито виконавче провадження. 1 липня 2020 року заступник начальника Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гайданка М. виніс постанову про передачу матеріалів виконавчого провадження до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області. 25 серпня 2020 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гаринець О.І. винесено постанову про прийняття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2/307/219/15 від 20.04.2015 року. Відповідно до постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 25.08.2020 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Міснік Н.М. визначено здійснити опис та накласти арешт на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який складається з: літ. А - житловий будинок, літ. Б - сарай, літ В - гараж, літ Г - майстерня, літ. Д - літня кухня, № 1-5 огорожа, № 6 дворове покриття. Постановою головного державного виконавця Міснік Н.В. від 15.10.2020 , було призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ПП «Алек-Хуст», який має сертифікат оціночної діяльності від 11.04.2019 за № 293/19, ФДМ України (строк дії: 11.04.2022) у виконавчому провадженні № [NUMBER], зобов`язано надати звіт з питань визначення вартості описаного та арештованого майна боржника - житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , та попереджено про кримінальну відповідальність. Відповідно до висновку про вартість майна, 19.10.2020 ПП «Алекс-Хуст» було проведено оцінку майна - житлового двоповерхового будинку з надвірними спорудами: сарай (літ. Б); гараж (літ. В); майстерня (літ. Г); літня кухня (літ. Д); огорожа № 1-5; дворове покриття № 6, за адресою: [ADDRESS] , яке належить [PERSON] . Загальна площа оцінювального будинку (в тому числі літньої кухні (літ. Д)) - 252.02 м.кв., житлова площа - 75.33 м.кв., ринкова вартість якого становить 1088055 гривень. Двадцять другого жовтня дві тисячі двадцятого року відділом примусового виконання рішень [PERSON] та АБ «Укргазбанк» було направлено повідомлення про оцінку арештовано майна, житлового будинку з надвірними спорудами, по [ADDRESS] , вартість якого згідно звіту суб`єкта оціночної діяльності складає 1088055 грн. та роз`яснено право оскарження оцінки майна. 28 жовтня 2020 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Івано-Франківськ) Міснік Н., сформувала та подала до ДП «СЕТАМ» заяву про реалізацію арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки), яка була затверджена начальником відділу Т.В. Візічканич. 4 листопада 2020 року ДП «СЕТАМ» повідомило відділ примусового виконання рішень, АБ «Укргазбанк» та [PERSON] про реалізацію арештованого майна, із зазначенням номеру лоту - 450449, відомості про предмет іпотеки (житловий будинок з надвірними спорудами, загальною пл. 252.02 кв.м., житловою площею 75.13 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] ), день та час проведення електронних торгів - 30 листопада 2020 року та початкову ціну продажу майна - 1088055 гривень (а. с. 145 том І). Згідно протоколу електронних торгів від 30.11.2020, де лотом виставлено житловий будинок з надвірними спорудами, загальною пл. 252.02 кв.м., житловою площею 75.13 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] , за стартовою ціною спочатку 1088055 грн, торги не відбулися через відсутність учасників (а. с. 143 том І). 16 грудня 2020 року заступником генерального директора з електронних торгів ДП «СЕТАМ» Ворнік М.Г. було повідомлено відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Івано-Франківськ), АТ «Укргазбанк» та [PERSON] про реалізацію предмета іпотеки, номер лота 458340 (уцінено лот № 450449), відомості про предмет іпотеки - житловий будинок з надвірними спорудами, за адресою: [ADDRESS] , день та час проведення електронних торгів - 13.01.2021, 09.00 год., початкова ціна продажу майна 870444 гривень (а. с. 103 том І). Згідно протоколу електронних торгів від 13.01.2021 лотом виставлено житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 252.02 кв.м., житловою площею 75.13 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] , за стартовою ціною 870440 грн, але через відсутність допущених учасників торги не відбулися (а. с. 140 том І). 27 січня 2021 року заступником генерального директора з електронних торгів ДП «СЕТАМ» Ворнік М.Г. було повідомлено відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області, АТ «Укргазбанк» та [PERSON] про реалізацію предмета іпотеки, номер лота 458340 (уцінено лот № 450449), відомості про предмет іпотеки - житловий будинок з надвірними спорудами, за адресою: [ADDRESS] , день та час проведення електронних торгів - 24.02.2021, 09.00 год., початкова ціна продажу майна 761638.50 гривень (а. с. 142 том І). У регіональній газеті «ПРОГРАМА» випуск № 4 від 1-7 лютого 2021 року ДП «СЕТАМ» оголосило про проведення електронних торгів з продажу предмету іпотеки, зокрема житлового будинку з надвірними спорудами, загальною площею 252.02 кв.м., житловою площею 75.13 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] , під пунктом «11». Відповідно до протоколу № 527288 проведення електронних торгів о 09.00 год., 24.02.2021 розпочалися торги, лоту - житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 252.02 кв.м., житловою площею 75.13 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] , за стартовою ціною 761638.50 гривень, переможцем яких стала учасниця 3 - [PERSON] . Із акту реалізації предмета іпотеки від 4.03.2021 вбачається, що житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 252.02 кв.м., житловою площею 75.13 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реалізовано на підставі протоколу проведення електронних торгів № 527288 від 24.02.2021 виданого ДП «СЕТАМ», за 723556.57 гривень (а. с. 149 том І). 4 березня 2021 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Міснік Н.В. направила ДП «СЕТАМ» акт про реалізацію предмета іпотеки по лоту № 464242 (а. с. 148 том І). Згідно постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Міснік Н.В. від 22.03.2021, виконавче провадження № [NUMBER], за виконавчим листом № 2/307/219/15 від 20.04.2015, про звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , закінчене, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (а. с. 151 том І). 22 березня 2021 року вказана постанова головним державним виконавцем направлена [PERSON] , АБ «Укргазбанк» та в Тячівський районний суд. Відповідно до свідоцтва № 2287 від 22.03.2021, виданого приватним нотаріусом Крец М.Ю., [PERSON] на праві приватної власності належить майно, що складається з житлового будинку з надвірними спорудами, побудованого з цегли, загальною площею 252.02 кв.м. (в тому числі літера Д - літня кухня), житловою площею 75.33 кв.м. та надвірні споруди до нього: Б - сарай, В - гараж; Г - майстерня, В - вбиральня, № 1-5 - огорожа, № 6 - бетонне покриття, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що раніше належало на праві приватної власності [PERSON] (а. с. 34 том І). Посилання позивачки на порушення норм Закону «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» допущені при примусовому зверненні стягнення на належний їй будинок, оскільки він є її єдиним житлом і його площа менша за 250 метрів квадратних суд відхиляє з наступних міркувань. Згідно до вимог п. 1 ч. 1 вище вказаного Закону, в редакції що діяла на час виникнення спірних правовідносин, протягом його дії не може бути примусово звернено стягнення (відчужене без згоди власника) на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду (далі - нерухоме житлове майно), об`єкт незавершеного житлового будівництва, майнові права на нього, що є предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно/об`єкт незавершеного житлового будівництва/майнові права виступають як забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи (позичальника або майнового поручителя) за кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного житлового будівництва, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; або; таке нерухоме житлове майно придбавалося за кредитні кошти і при цьому умовами кредитного договору передбачена заборона реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою знаходження нерухомого житлового майна, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує 140 квадратних метрів для квартири та 250 квадратних метрів для житлового будинку. Однак у договорі іпотеки № 209/08-01, зазначено, що позивачці належить житловий будинок, [ADDRESS] , загальною площею 185.77 кв.м., житловою площею - 75,33 кв.м., складається з: літера А - житловий будинок, літера Б - сарай, літера В - гараж, літера Г - майстерня, літера Д - літня кухня, № 1-5 огорожа, 6 - дворове покриття. Тобто [PERSON] , при укладенні договору іпотеки не заперечувала ту обставину, що літня кухня, яка позначена літерою «Д» є частиною будинку. Згідно реєстру прав власності на нерухоме майно виданого Тячівським міським бюро технічної інвентаризації № 20242024 від 16.09.2008 [PERSON] на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] , загальна площа 185.77 кв.м., житлова площа 75.33 кв.м., до якого відноситься сарай, гараж, майстерня, літня кухня, огорожа, дворове покриття. Згідно до вимог п. 27 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» № 6 від 30.03.2012 розташовані на земельній ділянці поряд із житловим будинком господарсько-побутові будівлі й споруди: сараї, гаражі, літні кухні тощо відповідно до положень статей 186, 381 ЦК є приналежністю головної речі (будинку). Пунктом 2 Порядку прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт визначено, що терміни вживаються в таких значеннях: господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо та прибудови до них; господарські (присадибні) споруди - земельні поліпшення, що не належать до будівель та приміщень, призначені для виконання спеціальних технічних функцій, до яких належать колодязі, вигрібні ями, огорожі, ворота, хвіртки, замощення тощо та прибудови до них; дачний будинок - будинок, який використовується протягом року з метою позаміського відпочинку, та прибудова до нього; індивідуальний (садибний) житловий будинок - будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, установлених законом, іншими нормативно-правовими актами, поверховість якої не повинна перевищувати чотирьох поверхів, призначена для постійного в ній проживання, яка складається із житлових та допоміжних (нежитлових) приміщень, і прибудова до неї. Відповідно до п. 1 Державного класифікатора будівель та споруд (ДК БС), затвердженого і введеного в дію Наказом Держстандарту України від 17.08.2000 N 507, він є складовою частиною Державної системи класифікації та кодування техніко-економічної та соціальної інформації. Класифікатор розроблено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.98 р. N 971 ( 971-98-п ) "Про Програму реформування державної статистики на період до 2002 року". ДК БС призначено для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) в Україні. Використання ДК БС забезпечує умови для вирішення таких завдань: - виконання комплексу облікових функцій щодо будівельної діяльності в рамках робіт з державної статистики, включаючи статистику цін на будівельну продукцію; - проведення робіт з перепису, оцінки та переоцінки вартості і стану будівель та споруд; - проведення зіставлення національних статистичних даних щодо продукції будівництва з даними Статистичної комісії Європейського Союзу (Євростату) та ООН; - проведення соціологічних досліджень з питань будівництва, забезпечення житлом і різними послугами населення України; - розроблення аналітичних показників та прогнозування інвестицій в економіку України. Об`єктами класифікації в ДК БС є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення. Споруди - це будівельні системи, пов`язані землею, які створені з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання в результаті виконання різних будівельно-монтажних робіт. Будівлі - це споруди, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несуче-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення устаткування, тварин, рослин, а також предметів. До будівель відносяться: житлові будинки, гуртожитки, готелі, ресторани, торговельні будівлі, промислові будівлі, вокзали, будівлі для публічних виступів, для медичних закладів та закладів освіти та т. ін. Пунктом 2 визначено класифікацію будівель та споруд. Будівлі класифікуються за кодом 1; будівлі житлові - 11; будинки одноквартирні - 111; будинки одноквартирні, код СРС 52 111.р1 - 1110. Цей клас включає: |- відокремлені житлові будинки садибного типу (міські, позаміські, сільські), вілли, дачі, будинки для персоналу лісового господарства, літні будинки для тимчасового проживання, садові будинки та т. ін. Цей клас включає також: - спарені або зблоковані будинки з окремими квартирами, що мають свій власний вхід з вулиці. Цей клас не включає:- нежитлові сільськогосподарські будинки (1271). Пунктом 2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 24 травня 2001 року № 127 (у редакції наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 липня 2018 року № 186) визначено, терміни вживаються у таких значеннях: житловий будинок - будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законами, іншими нормативно-правовими актами та нормативними документами, і призначена для постійного у ній проживання; допоміжні будівлі - будівлі, які виконують функцію допоміжного господарського призначення та інженерного забезпечення основних будинків; житлова прибудова - частина будинку, в якій розміщено житлові кімнати, розташована поза контуром її капітальних зовнішніх стін і яка має з основною частиною будинку одну (або більше) спільну капітальну стіну та внутрішнє сполучення з основними частинами будинку. Відповідно до п. 4 цієї ж інструкції господарські (допоміжні) будівлі (сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, сміттєзбірники тощо) та споруди (колодязі, вигрібні ями, огорожі, ворота, хвіртки, замощення тощо) підлягають технічній інвентаризації в складі основної будівлі. Згідно Технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] , його загальна площа становить 185.77 м.кв., житлова площа становить 75.33 м. кв., площа літньої кухні становить 66 м. кв. Отже, загальна площа будинку становить 252.02 м.кв., що не виключає можливість звернення на нього стягнення в порядку виконання рішення суду про стягнення кредитної заборгованості в іноземній валюті. У відповідності до частини другої статті 129 Конституції України обов`язковість судових рішень є однією із основних засад судочинства. Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом; право на судовий захист є гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист. Визначене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Частиною першою статті 14 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання. Відповідно до частин першої, другої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення. Для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання. Згідно із частиною першою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Частинами першою, третьою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Відповідно до частин першої та другої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (кошти) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Згідно із частиною першою статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Також суд не вважає достатніми підставами для задоволення позову посилання позивачки на ту обставину, що вона не була обізнаною з діями державних виконавців спрямованими на звернення стягнення на її будинок, не була ознайомлена з оцінкою будинку та не знала про організацію електронних торгів. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. У справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Суд констатує, що позивачка була обізнана, що предметом кредитного договору укладеного між банком та [PERSON] є значна сума - 81900 доларів США. Однак вона погодилася стати поручителем позичальника і передала банку в іпотеку свій будинок. Також вона була обізнана з рішенням суду від 20 січня 2015 року про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 66418 доларів США та звернення стягнення в погашення заборгованості на її будинок. Однак жодних дій по погашенню заборгованості перед банком не вживала ні за життя [PERSON] ні після його смерті. Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, повинна миритися з процесуальними наслідками свого рішення. Зменшення вартості предмету іпотеки, на який накладалося стягнення відбувалося у відповідності з діючим законодавством через відсутність попиту на будинок. Судові витрати слід покласти на позивачку. За таких обставин,

Outcome: dismissed