Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

До Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області з позовом звернувся адвокат Костюченко Владислав Костянтинович, в інтересаз [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області (виконавчий комітет), про позбавлення батьківських прав. У позові зазначає, що відповідачка та позивач у справі є батьками [PERSON] , [INFO] . Дитина з народження проживає разом з позивачем та іншими членами його сім`ї за адресою: [ADDRESS] . Сторони у справі не проживають разом з 2015 року. При цьому відповідачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , проте за цією адресою не проживає. Як відомо позивачу місце проживання відповідачки с. Мезин, Понорницької селищної територіальної громади Новгород-Сіверського району Чернігівської області. З часу, як розійшлися сторони відповідачка жодного разу не відвідала сина, навіть не намагалася спілкуватися з ним. Вважає, що якщо відповідачка більше восьми років не брала участі у вихованні дитини, то і в подальшому не буде з ним спілкуватися та брати участь у його вихованні. Факт ухилення мати від виконання своїх батьківських обов`язків підтверджуються зокрема з місць навчання дитини, актами обстеження житлово-побутових умов за місцем реєстрації та фактичного проживання дитини на час звернення до суду з позовом. Наразі позивач зазначає, що дитина не відчуває своєї біологічної спорідненості щодо відповідача. Відповідачка зловживає батьківськими обов`язками по вихованню та утриманню дитини, не виявляє своєї зацікавленості щодо його життя, здоров`я, духовного та морального розвитку. Просить позбавити батьківських прав [PERSON] щодо сина [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася. Про дату та час розгляду справи в суді була повідомлена належним чином. Розуміючи значення своїх дій, підстави та предмет позову, не заперечувала щодо задоволення позову та позбавлення її батьківських прав щодо [PERSON] , шляхом подачі до суду нотаріально завіреної її підпис заяви. Просила справу розглянути без її участі. Представник третьої особи наполягав на задоволенні позовних вимог. Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у зв`язку з наступним. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження: серії [NUMBER] батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до Висновку від 02 травня 2023 року Виконавчий комітет Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянку [PERSON] щодо неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідачем до суду надана заява в якій остання не заперечує щодо задоволення позовних вимог та просить справу розглядати без її участі. Згідно наданих довідок: від 16.05.2023 за № 24-17/206 та від 16.05.2023 за № 24-17/204 Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області позивач - [PERSON] сам виховує сина [PERSON] . До складу його сім`ї входять: син, [PERSON] , [INFO] , мати, [PERSON] , [INFO] , батько, [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки Дігтярівської НВК Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області (Студинська філія) мати [PERSON] , з моменту вступу дитини до школи, жодного разу не відвідала батьківські збори, не цікавиться навчанням свого сина, зв`язку з класним керівником не підтримує. Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Згідно вимог статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позбавлення батьків батьківських прав не припиняє їхнього аліментного обов`язку щодо дитини. Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК ( 2947-14 ). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 164 СК України батьківські права тривають до повноліття дитини, позбавлення батьківських прав після його настання закон не допускає. Тобто, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцять років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Отже, умовами застосування такої міри відповідальності як позбавлення батьківських прав є: 1) здійснення батьком (матір`ю) правопорушення, передбаченого ст. 164 СК; 2) наявність вини в діях батька (матері); 3) батько (мати) володіють повною цивільною дієздатністю; 4) дитина не досягла повноліття. Зазначені умови для позбавлення батьківських прав мають існувати одночасно. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Відповідно до ст. 165 СК України правом на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Таким чином, після повно, всебічно та об`єктивно встановлених обставин справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, та враховуючи, що відповідач не заперечував щодо задоволення позовних вимог щодо позбавлення її батьківських прав відносно сина, суд вважає необхідним позбавити відповідачку батьківських прав щодо неповнолітнього сина. Разом з тим, відповідач [PERSON] не намагається забезпечувати належні умови розвитку та виховання дитини, не займається його вихованням, не надає матеріальної допомоги, не піклується про здоров`я, фізичний та моральний розвиток, що свідчить про ухилення та небажання відповідача виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню, розвитку та утриманню дитини, що і є підставою для позбавлення його батьківських прав. При цьому, суд приймає до уваги висновок від 02.05.2023 органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки, на думку суду, він складений з урахуванням усіх конкретних обставин справи та не суперечить інтересам дитини. Суд роз`яснює, що згідно ч.1 ст.166 СК України, особа, яка позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Суд також роз`яснює, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав (ч.1 ст.169 СК України), якщо дитина не була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Зясувавши всі обставини у справі суд вважає що позов підлягає задоволенню. Крім того, за нормами статті 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: approved