Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] щодо доньки [PERSON] , [INFO] , та стягнути судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що в червні 2011 року він познайомився з відповідачкою та почав з нею зустрічатися. Коли відповідачка завагітніла, він мав намір одружитися з нею, однак вона відмовила. [INFO] у них народилася донька [PERSON] , яку відповідачка залишила у пологовому будинку, а він забрав дитину до себе. З моменту народження і до останнього часу дитина проживає з ним. Він самостійно займається вихованням та утримання доньки. Незважаючи на те, що відповідачка є матір`ю [PERSON] , вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню дитини. Відповідачка не проявляє до дитини щонайменшої батьківської турботи, не цікавиться навчанням та інтересами дитини. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 30.03.2023 встановлено факт порушення [PERSON] своїх батьківських обов`язків щодо доньки [PERSON] . Цією ж постановою попереджено [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання малолітньої [PERSON] , а також покладено на Орган опіки та піклування Брошнів-Осадської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області контроль за виконанням батьківських обов`язків відповідачкою. Однак, з часу прийняття вказаного рішення поведінка [PERSON] щодо своєї доньки [PERSON] не змінилася, вона жодного разу не подзвонила до неї, не поцікавилася її справами, здоров`ям, навчанням. Дані обставини підтверджують, що відповідачка, як і раніше, не зацікавлена у зміні свого байдужого ставлення до виконання батьківських обов`язків щодо доньки. Відповідачка подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги щодо позбавлення її батьківських прав відносно доньки [PERSON] визнає та не заперечує щодо їх задоволення. Представник позивача адвокат Максимів В.М. подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовну вимогу про позбавлення відповідачки батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON] підтримує та просить задоволити. Розгляд справи просить проводити у його відсутності. Представник Служби у справ дітей Калуської міської ради подала до суду заяву, в якій не заперечила щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] . Також не заперечує щодо розгляду справи у її відсутності, оскільки не може взяти участь у засіданні. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 20.07.2023 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов. 23.08.2023 відповідачка подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги щодо позбавлення її батьківських прав відносно доньки [PERSON] визнає та не заперечує щодо їх задоволення. 13.09.2023 представник позивача адвокат Максимів В.М. подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовну вимогу про позбавлення відповідачки батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON] підтримує та просить задоволити. Розгляд справи просить проводити у його відсутності. 13.09.2023 представник Служби у справ дітей Калуської міської ради подала до суду заяву, в якій не заперечила щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] . Також не заперечує щодо розгляду справи у її відсутності, оскільки не може взяти участь у засіданні. Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу (ч. 4 ст. 200 ЦПК України). Враховуючи, що відповідачка позов визнала, визнання нею позову не суперечить інтересам сторін, тому суд приймає визнання позову відповідача та приходить до висновку про можливість ухвалення рішення про задоволення позову. Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, про що складено відповідну довідку. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.02.2023 (а.с. 6). Згідно листа Брошнів-Осадської селищної ради від 19.06.2023 № 1800/06-29 на виконання рішення Івано-Франківського апеляційного суду від 30.03.2023 службою у справах дітей Брошнів-Осадської селищної ради здійснюється контроль за станом виконання батьківських обов`язків. Одночасно, служба у справах дітей повідомляє, що [PERSON] жодного разу не зверталася про сприяння їй у зустрічах з дитиною [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 06.06.2023 встановлено, що комісією проведено обстеження сім`ї, що проживає в [ADDRESS] , яка складається з [PERSON] , [INFO] , [PERSON] - дідусь, [PERSON] - бабуся, [PERSON] - батько, який на час обстеження перебував у відпустці, так як проходить військову службу у ЗСУ. Обстеженням умов проживання встановлено, що матеріально-побутові умови сім`ї є задовільними. Для дитини створено усі належні умови для проживання, навчання та відпочинку. Зі слів батька, він самостійно займається вихованням та утриманням дитини, оскільки мати [PERSON] з дитиною не спілкується, не цікавить її життям. Зі слів малолітньої [PERSON] , з`ясовано, що мати до неї не телефонує, не приходить, бо навіть не знає її та не цікавиться, де вона живе. Всім необхідним її забезпечує тато, він один займається її вихованням та утриманням, а допомагають йому бабуся та дідусь (а.с. 19). [PERSON] навчається у 5-Б класі Калуського ліцею № 6, що підтверджується довідкою № 127 від 09.05.2023 (а.с. 14). Згідно з характеристикою [PERSON] , учениці 5-Б класу Калуського ліцею № 6, на даний момент батько [PERSON] - [PERSON] перебуває у зоні активних бойових дій. Мати [PERSON] зі сім`єю не проживає та не бере участі у вихованні доньки, зовсім не цікавиться її шкільним життям і навчанням. Зараз Настя проживає з бабусею і дідусем. Останній постійно підтримують зв`язок з класним керівником та вчителями. Дитина доглянута та охайна, забезпечена всім необхідним навчальним приладдям. Учениця приходить на уроки вчасно та завжди має кишенькові гроші (а.с. 15). Відповідно до листа лікаря-педіатра від 11.05.2023 [PERSON] при захворюванні на огляд до педіатра завжди приводить батько [PERSON] . Призначення щодо лікування виконувалися (а.с. 16). Судовим наказом Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 20.06.2023 наказано стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 18). З висновку органу опіки та піклування, служби у справах дітей Калуської міської ради від 08.06.2023 встановлено, що з метою соціального захисту малолітньої [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування, служба у справах дітей вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] . Таким чином, між сторонами виник спір з приводу позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її малолітньої доньки. Оцінка суду: дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у частині восьмій статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Відповідно до статей 150-152, 154, 155 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства, звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Право дитини на належне батьківське виховання гарантоване законом. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При вирішенні спору про позбавлення батьківських прав одного з батьків, зокрема у цій справі, належить звертати особливу увагу на вік дитини, наявність іншого з батьків, а також близьких родичів, з`ясовувати відношення до дитини та емоційний зв`язок з батьком, наявність доходу у батька та реальну можливість батьком забезпечити належний рівень виховання дитині, виявлення турботи про дитину, а також поведінку батька. З урахуванням цих обставин, суд повинен ухвалити рішення, яке відповідало б якнайкращим інтересам дитини. Безумовно, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька, а також інших конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом, встановлено, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої доньки [PERSON] , не приймає участі у її вихованні, не піклується про її розвиток та навчання. Належних та допустимих доказів на підтвердження своєї участі у житті та вихованні дитини відповідачка у передбаченому ст.ст. 12, 81 ЦПК України порядку не надала, а навпаки визнала позовну вимогу про позбавлення її батьківських прав. Суд, оцінивши всі наявні в справі письмові докази, дійшов висновку про доведеність в судовому засіданні належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами факту ухилення [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки, яке виражається у тому, що вона не спілкується з дитиною, що є необхідним для її нормального самоусвідомлення в дуже важливий для формування їх особистості вік; не надає дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умови для отримання нею освіти. У цій справі наявні виняткові обставини, за яких відповідачка може бути позбавлена батьківських прав, що не суперечить Конвенції про права дитини, і в такому випадку судом на перше місце ставляться якнайкращі інтереси дитини, оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення ст. 8 Конвенції, якщо воно здійснене "згідно зі законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України"). У даному випадку таке втручання здійснюється для захисту емоційного здоров`я та моралі малолітньої дитини, тобто відповідає цілям, зазначеним у п. 2 ст. 8 Конвенції. Позбавлення [PERSON] батьківських прав також відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України. Як зазначалося вище, позбавлення батьківських прав є втручанням у сімейне життя. Однак, таке втручання в даному випадку є виправданим і пропорційним, оскільки цього нагально потребують інтереси дитини, матір якої не виявляє про неї піклування. Поведінка матері відносно своєї доньки дає підстави для обґрунтованих сумнівів у її спроможності та волевиявленні виконувати свої природні батьківські обов`язки і вказує про ризик неналежного виховання дитини. З врахуванням усіх встановлених обставин справи суд констатує, що рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо доньки [PERSON] відповідатиме найкращим інтересам дитини, якими є забезпечення розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. При цьому суд звертає увагу, що позбавлення особи батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, права на спілкування з дитиною і побачення з нею, як це передбачено законом, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Розподіл судових витрат між сторонами: відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн. (а.с. 4). За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути 1073,60 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладеного, ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 7, 150-152, 154,-155, 164, 171 СК України, ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved