Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] звернувся до суду із позовом до ПрАТ «Страхова група «ТАС» про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат за несвоєчасну виплату страхового відшкодування. Позов обґрунтований тим, що 04.02.2018 близько 14.00 год. в смт. Ланчин по вул. Незалежності Надвірнянського району Івано-Франківської області, з вини водія [PERSON] , який керував автомобілем марки «Skоdа Suреrb», н.з. [NUMBER] , сталася дорожньо-транспортна пригода, за якої останній допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Volkswagen Crafter», н.з. [NUMBER] , під його керуванням, внаслідок чого керований ним автомобіль отримав механічні пошкодження. Вартість матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження автомобіля «Volkswagen Crafter», н.з. [NUMBER] , становила 63051,40 грн. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Skоdа Suреrb», н.з. [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «Страхова група «ТАС», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/5945650 від 21.06.2017. З метою отримання страхової виплати, 06.02.2018 він звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» з відповідною заявою. Однак листом за Вих. № 7596 від 06.08.2018 відповідачем ПрАТ «СГ «ТАС» повідомлено про відмову у виплаті страхового відшкодування. Вказану відмову страховика ним було оскаржено в судовому порядку Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20.09.2022, залишеним без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 20.09.2022, стягнуто з відповідача ПрАТ «СГ «ТАС» 63051,40 грн. на відшкодування шкоди, завданої ДТП. Вказане судове рішення ПрАТ «СГ «ТАС» добровільно не виконувалось, в зв`язку з чим було ним звернуто до примусового виконання, виключно за наслідками якого грошові кошти в сумі 63051,40 грн. були сплачені тільки 24.04.2023, що підтверджується відповідною випискою з карткового рахунку. Таким чином, оскільки відповідачем ПрАТ «СГ «ТАС» було отримано заяву про виплату страхового відшкодування 06.02.2018, то останнє повинно було виконати зобов`язання з виплати страхового відшкодування до 07.06.2018 (90 днів з дня отримання заяви про виплату страхового відшкодування), а виконало тільки 24.04.2023, чим допущено значне прострочення виплати страхового відшкодування (грошового зобов`язання) (близько 5 років), в зв`язку з чим він зазнав майнових втрат від знецінення грошових коштів, та має право на отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами. При обчисленні періоду нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних, беруться до уваги строк спеціальної позовної давності для вимоги про стягнення пені (1 рік) та строків загальної позовної давності для вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних (3 роки). Отже, за період з 23.04.2020 по 23.04.2023 (включно) відповідачем допущено прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 63051,40 грн., з якої розмір трьох відсотків річних та індекс інфляції, згідно проведених розрахунків, становить: 30724,27 грн. - інфляційні втрати (підстава ч. 2 ст. 625 ЦК України); 5676,23 грн. - три відсотки (3%) річних (підстава ч. 2 ст. 625 ЦК України). За період з 23.04.2022 по 23.04.2023 (включно) розмір пені з суми 63051,40 грн. становить: 29487,33 грн. - пеня за прострочення виплати страхового відшкодування з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ (підстава ст. 992 ЦК України, п. 36.5 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності...»). Загальна сума складає 65887,83 грн., та підлягає стягненню з відповідача ПрАТ «СГ «ТАС» в судовому порядку. Короткий зміст відзиву на позов та клопотання про застосування позовної давності: 13.06.2023 ПрАТ «Страхова Група «ТАС» звернулось до суду із відзивом на позовну заяву та клопотанням про застосування позовної давності, з яких вбачається, що АТ «СГ «ТАС» (приватне) не погоджуємося з з позовними вимогами позивача з наступних підстав. Так, ст. 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, а до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (ст. 258 цього Кодексу). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Дорожньо-транспортна пригода сталася 04.02.2018, лист про відмову у виплаті страхового відшкодування позивач отримала 06.08.2018, як наслідок початок перебігу загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Згідно ч. 4, ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Виходячи з вище наведеного, строк позовної давності про відшкодуванні неустойки (штрафу, пені), 3% річних закінчився, оскільки позивачу стало відомо про порушене його право 06.08.2018, про що не заперечує у позовній заяві. Таким чином позивач пропустив строки позовної давності щодо стягнення неустойки (штрафу, пені) та 3% річних, що є підставою для відмови у позові. Також зазначають, що відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов`язання, на шкоду не повинні нараховуватись проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю. Отже, нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності. Таким чином, дія ч. 2 ст. 625 ЦК України про обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити на вимогу кредитора боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, не поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку із завданням шкоди. За таких обставин вимоги позивача щодо сплати 3% річних та інфляційних втрат є безпідставними та необгрунтованими, які суперечать нормам чинного законодавства України. Також АТ «СГ «ТАС» (приватне) не погоджується з вимогою позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу, та об`єктивно вважає, що вимога позивача про стягнення 1500,00 грн. витрат на правничу допомогу є необгрунтованою та явно завищеною, оскільки справа не є складною виходячи із розміру позовних вимог, справа слухається в спрощеному порядку без в сторін, а витрати на правничу допомогу 15000,00 грн. є неспівмірними. Короткий зміст клопотання відповідача про передачу справи та підсудністю: Також ПрАТ «Страхова Група «ТАС» звернулось до суду з клопотанням про передачу справи та підсудністю, оскільки місцезнаходженням АТ «СГ «ТАС» (приватне) є Святошинський район м. Києва, тому на підставі ст.ст. 109, 116 ЦПК України просять передати справу за підсудністю на розгляд Святошинського районного суду м. Києва, за місцезнаходженням відповідача як юридичної особи. Стислий виклад позицій сторін: Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ПрАТ «СГ» «ТАС» на користь позивача [PERSON] 30724,27 грн. - інфляційних втрат, 5676,23 грн. - три відсотки річних, 29487,33 грн. - пені, а всього 65887,83 грн. Також просила стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. В подальшому представник позивача в судове засідання не з`явилась, однак від неї поступила письмова заява, в якій просить продовжувати розгляд справи у відсутності сторони позивача. Також представник позивача зробила заяву до закінчення судових дебатів, що нею буде подано заяву про підтвердження розміру судових витрат на правничу допомогу, понесених позивачем [PERSON] , в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України Представник відповідача в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся завчасно належним чином, рекомендованою кореспонденцією. Процесуальні дії у справі: Ухвалою від 23.05.2023 суд відкрив провадження у справі та постановив справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначив судове засідання для розгляду справи по суті. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20.09.2022, залишеним без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 27.12.2022, ухвалено стягнути з відповідача ПрАТ «СГ «ТАС» на користь позивача [PERSON] 63051.40 грн. матеріальних збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою (а.с. 9-18). Судовим рішенням встановлені факти та відповідні їм обставини, а саме що 04.02.2018 близько 14.00 год. в смт. Ланчин по вул. Незалежності, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Skoda Superb», н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля марки «Volkswagen Crafter», р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті, якої транспортний засіб [PERSON] отримав механічні пошкодження. Зіткнення вказаних автомобілів відбулось внаслідок недотримання [PERSON] , як водієм транспортного засобу «Skoda Superb», н.з. [NUMBER] , ПДР України. Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/5945650 від 21.06.2017, цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Страхова група «ТАС». Строк дії страхового договору становив: із 24.06.2017 до 23.06.2018. Ліміт відповідальності страховика згідно полісу: 200000 грн. - шкода життю і здоров`ю; 100000 грн. - майнова шкода; 1000 франшиза. Страховий випадок настав в межах дії договору страхування, а саме 04.02.2018, в зв`язку чим обов`язок здійснення страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності за даний вид шкоди покладається на страховика. Автомобіль марки «Volkswagen Crafter», р.н. [NUMBER] , на праві власності належить ПП «Ремстанкотехсервіс», і перебував у володінні [PERSON] на підставі переданого йому свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія, тому [PERSON] наділений правом пред`явлення вимоги про відшкодування майнової шкоди, завданої даному майну. Вартість завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріального збитку, пов`язаного із ремонтом автомобіля марки «Volkswagen Crafter», р.н. [NUMBER] , становить 63051 грн. 14 коп. З метою отримання страхової виплати, 06.02.2018 [PERSON] звернувся до ПАТ «Страхова група «ТАС» із відповідною заявою, однак листом страховика за № 7596 від 06.08.2018, отриманим 20.09.2018, [PERSON] було повідомлено про відмову у виплаті страхового відшкодування, з підстав наведених у ньому. В подальшому, 06.04.2019 позивачем було направлено страховику ПАТ «СГ «ТАС» заяву із долученими письмовими доказами понесених ним за наслідками ремонту автомобіля «Volkswagen Crafter», р.н. [NUMBER] , витрат на суму 63051,14 грн., з проханням виплати страхове відшкодування, яка також залишена страховиком без виконання. Судове рішення від 20.09.2022 ПрАТ «СГ «ТАС» добровільно не виконувалось, в зв`язку з чим було звернуто позивачем до примусового виконання, за наслідками якого грошові кошти в сумі 63051,40 грн. були сплачені тільки 24.04.2023, що підтверджується відповідною випискою з карткового рахунку [PERSON] (а.с. 19). Згідно розрахунків, складених позивачем, за період з 23.04.2020 по 23.04.2023 (включно) відповідачем допущено прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 63051,40 грн., з якої розмір трьох відсотків річних та індекс інфляції, згідно наведених позивачем розрахунків, становить: 30724,27 грн. - інфляційні втрати (підстава ч. 2 ст. 625 ЦК України); 5676,23 грн. - три відсотки річних (підстава ч.2 ст.625 ЦК України). За період з 23.04.2022 по 23.04.2023 (включно) розмір пені з суми 63051,40 грн. становить: 29487,33 грн. - пеня за прострочення виплати страхового відшкодування з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ (підстава ст. 992 ЦК України, п.36.5 статті 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності...». Загальна сума відшкодування складає 65887,83 грн. (а.с. 20-22). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права: Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обгрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. А у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.10.2019 у справі № 452/3519/15 (провадження № 61-14973св18) зазначено, що правовідносини з виплати страхового відшкодування, які склалися між сторонами у справі на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є грошовим зобов`язанням. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.09.2019 у справі № 757/26834/15-ц (провадження № 61-23871св18) зазначено, що оскільки за своєю правовою природою зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування є грошовим, до спірних правовідносин слід застосовувати положеннястатті 625 ЦК України щодо стягнення зі страхової компанії трьох відсотків річних від простроченої суми та інфляційних втрат. За змістом аналізованої норми закону, нарахування інфляційних втрат на суму боргу і 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові. Зважаючи на особливу юридичну природу правовідносин сторін у вигляді відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за договором страхування, нарахування пені за несвоєчасне виконання договору страхування узгоджується з положеннямистатті 992 ЦК України, відповідно до яких у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.02.2020 у справі № 758/16044/16-ц (провадження № 61-913св17) вказано, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України). Крім того, у п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. За змістом ч. 1 ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.10.2019 у справі № 200/4309/14-ц (провадження № 61-23763св18) зазначено, що інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання». Таким чином, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК Українияк спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до ч.ч. 4,6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20.09.2022 встановлено обов`язок відповідачу ПрАТ «СГ «ТАС» сплатити позивачу [PERSON] 63051,40 грн. страхового відшкодування, завданого дорожньо-транспортною пригодою. Вказане судове рішення відповідачем ПрАТ «СГ «ТАС» добровільно не виконувалось, в зв`язку з чим було звернуто позивачем до примусового виконання, за наслідками якого грошові кошти в сумі 63051,40 грн. були сплачені тільки 24.04.2023, що підтверджується відповідною випискою з карткового рахунку позивача. Таким чином, оскільки відповідачем ПрАТ «СГ «ТАС» було отримано заяву позивача про виплату страхового відшкодування 06.02.2018, то відповідач повинен був виконати зобов`язання з виплати страхового відшкодування до 07.06.2018 (90 днів з дня отримання заяви про виплату страхового відшкодування), а фактично виконав зобов`язання тільки 24.04.2023, чим було допущено значне прострочення виплати страхового відшкодування (грошового зобов`язання), у зв`язку з чим позивач зазнав майнових втрат від знецінення грошових коштів, та відповідно має право на отримання компенсації (плати) від відповідача за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами. Суд, приймаючи до уваги приписи ст. 992 ЦК України, п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та проаналізувавши положення ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України, дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача пені за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України в межах строку позовної давності. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18 вказано, що вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу. Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Згідно розрахунків, наданих позивачем, за період з 23.04.2020 по 23.04.2023 (включно) відповідачем допущено прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 63051,40 грн., з якої розмір трьох відсотків річних та індекс інфляції становить: 30724,27 грн. - інфляційні втрати (підстава ч. 2 ст. 625 ЦК України); 5676,23 грн. - три відсотки річних (підстава ч. 2 ст. 625 ЦК України). За період з 23.04.2022 по 23.04.2023 (включно) розмір пені з суми 63051,40 грн. становить: 29487,33 грн. - пеня за прострочення виплати страхового відшкодування з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ (підстава ст. 992 ЦК України, п. 36.5 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності...»). Загальна сума відшкодування складає 65887,83 грн., та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Отже, встановивши прострочення виплати страхового відшкодування з 23.04.2020 по 23.04.2023, суд обґрунтовано встановив розмір стягнень у вигляді пені, 3 % річних та інфляційних втрат, передбачених ст. 625 ЦК України, оскільки такі розрахунки були проведені позивачем з дотриманням вимог законодавства. Будь-яких доводів на спростування вказаного висновку суду відзив на позовну заяву не містить. Правильність розрахунків відповідачем не оспорюється, конр-розрахунків до матеріалів справи не надано. Посилання сторони відповідача на пропущення позивачем спеціального строку позовної давності суд вважає безпідставними, оскільки, по-перше, строк позовної даності починається не від часу ДТП, а від часу, коли відповідач зі спливом 90 днів з дня звернення позивача з приводу отримання регламентної виплати, її не здійснив, а по-друге, згідно п.п. 12, 19 «ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» ЦК України: під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину; у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Тому позивачем не пропущений строк позовної давності при зверненні до суду із позовом про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасну сплату регламентної виплати . Щодо клопотання про передачу справи та підсудністю суд зазначає, що згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Однак вказана норма є загальною, та в даному випадку необхідно керуватись ст. 28 ЦПК України, яка визначає альтернативну підсудність за вибором позивача. Так, згідно ч. 6 ст. 28 ЦПК України, позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди. Як вбачається з матеріалів справи, шкоду майну позивача було завдано на території Надвірнянського району, яка належить до юрисдикції Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області, а позов про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, поданий позивачем у зв`язку із несвоєчасним виконанням відповідачем зобов`язання по відшкодуванню шкоди, завданої майну позивача. Тому на підставі ч. 6 ст. 28 ЦПК України вказаний позов за вибором позивача було подано саме до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області. Тлумачення статей 27, 28 ЦПК України свідчить, що підсудність за вибором позивача (АЛЬТЕРНАТИВНА ПІДСУДНІСТЬ) - це така підсудність, при якій позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох вказаних у законі судів. Зокрема позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (частина шістнадцята статті 28 ЦПК України). Оскільки позивач при поданні даного позову між кількома судами, яким згідно закону підсудна справа, обрав Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області, що є його правом, суд не вбачає підстав для передачі справи за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва. Висновки суду: Враховуючи наведені норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, та оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про е задоволення позову та стягнення з відповідача ПрАТ «СГ «ТАС» на користь позивача [PERSON] інфляційні втрати в сумі 30724,27 грн., 3% річних в сумі 5676,23 грн., пеню в сумі 29487,33 грн., а всього кошти сумі 65887,83 грн. У задоволенні клопотань представника відповідача про застосування строків позовної давності, та про про передачу справи та підсудністю, необхідно відмовити. Розподіл судових витрат між сторонами: Відповідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового завдоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання до суду даного позову, позивачем [PERSON] згідно вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір», сплачено судовий збір в сумі 1073,60 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 0.0.3001051395.1 від 16.05.2023 (а.с. 5). У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн. необхідно покласти на відповідача. На підставі наведеного, ст.ст. 258, 263, 266, 386, 395, 625, 992 ЦК України, ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved