Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Моторного транспортного страхового бюро України (далі - МТСБУ), [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [PERSON] 02.08.2022 о 13-25 год., керуючи транспортним засобом «Jaguar F-Type», д.н.з. [NUMBER] , в місті Києві на вул. Академіка Заболотного, 174А, під час зміни напрямку руху та перестроювання, не переконався, що це буде безпечним, не надав дорогу автомобілю «Mercedes-Benz», д.н.з. [NUMBER] , який рухався по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, та скоїв з ним зіткнення, після чого автомобіль «Mercedes-Benz», д.н.з. [NUMBER] , продовжив рух та зіткнувся з автомобілем «Volkswagen Transporter», д.н.з. [NUMBER] , та іншими автомобілями, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Винним у даній дорожньо-транспортній пригоді постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 31.10.2022 визнано [PERSON] . Автомобіль «Volkswagen Transporter», д.н.з. [NUMBER] , належить йому на праві приватної власності і внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зазнав значних пошкоджень. Загальна сума позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди складає 182634,91 грн., що підтверджується висновком експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля «Volkswagen Transporter», д.н.з. [NUMBER] . На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] не була застрахована. Він мав діючий страховий поліс і розраховував на регламентну виплату МТСБУ в розмірі відповідальності за майнову шкоду 136000 грн., а тому звернувся письмово до МТСБУ, подавши заяву про виплату із всіма необхідними додатками. Відповідач МТСБУ свого обов`язку не виконав, надавав різні суперечливі вимоги для дооформления документів, вказував, що відсутній документ, який встановлює вину водія, хоча постанова суду надана була одразу, аварійного комісара для огляду пошкодженого автомобіля не направив. На час звернення з позовом виплату не здійснив. В зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ мало здійснити йому виплату страхового відшкодування в розмірі 136000 грн. Відповідно до ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Сума вимог до відповідача [PERSON] складає 46634,91 грн., це різниця між сумою збитків 182634,91 грн. і сумою регламентної виплати 136000 грн. Просив: стягнути з МТСБУ на свою користь 136000 грн.; стягнути з [PERSON] на свою користь 46 634,91 грн.; вирішити питання про розподіл судових витрат. Представник відповідача МТСБУ адвокат Гусєв П.В. надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що в дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце 02.08.2022 за участю транспортного засобу «Ягуар», державний номер [NUMBER] , та транспортного засобу «Фольксваген», державний номер [NUMBER] , має нести відповідальність особа, винна в дорожньо-транспортній пригоді. Власник пошкодженого транспортного засобу «Фольксваген», державний номер [NUMBER] , в порядку ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернувся до МТСБУ тільки 08.12.2022 і відразу із заявою про виплату страхового відшкодування. Після отримання повідомлення про настання страхового випадку МТСБУ було направлено аварійного комісара в порядку ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Потерпілим у встановлену дату пошкоджений транспортний засіб не було надано на огляд для визначення розміру нанесеної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, про що аварійним комісаром було складено рапорт. Отже, своїми діями позивач позбавив МТСБУ можливості в порядку визначеному ст. 33 та 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначити розмір шкоди, як це передбачено нормами Закону. Внаслідок цього МТСБУ було позбавлене можливості у визначенні розміру та відмовило позивачу у задоволенні заяви про виплату страхового відшкодування на підставі пп. 37.1.3 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Потерпіла особа отримує право на самостійний вибір оцінювача тільки у разі, якщо представник МТСБУ не з`явився у визначений строк. Наданий позивачем висновок №23/08-01 від 26.08.2022 не відповідає нормам Наказу Фонду Державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003, яким затверджена Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів у зв`язку з наступним (далі - Методика). Так, ринкова вартість транспортного засобу «Фольксваген», державний номерний знак [NUMBER] , на момент настання страхового випадку становила 297668 грн., а вартість його відновлювального ремонту - 419 917,74 грн. Відповідно до п. 8.2. Методики вартість матеріального збитку (У), завданого власнику КТЗ визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження наявності однієї з нижчезазначених умов якщо, незважаючи на принципи внеску та найбільш ефективного використання, вартість відновлювального ремонту КТЗ не менша за його ринкову вартість. Тобто для визначення розміру матеріального збитку експерт повинен був керуватися методикою та у зв`язку з тим, що вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість повинен був керуватися п.8.2 Методики та визначити вартість матеріального збитку як ринкову вартість пошкодженого транспортного засобу. Отже, наданий позивачем звітслід вважати таким, що виконаний з порушенням норм Методики та ст. 33, 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У зв`язку з тим, що транспортний засіб є фізично знищеним, то позивач повинен керуватися нормами ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. МТСБУ планує понести судові витрати в розмірі 2000 грн., які підлягають стягненню з позивача. Відповідач [PERSON] своїм правом на подачу відзиву не скористався. Позивач [PERSON] надав відповідь на відзив, в якій зазначив, що він звернувся до МТСБУ, як тільки дізнався, що у винуватця дорожньо - транспортної пригоди немає полісу обов`язкового страхування. Інформація щодо не надання транспортного засобу на огляд не відповідає дійсності, так як з ним ніхто не зв`язувався, було лише одне смс-повідомлення в месенджері Вайбер, на яку він відповів, що експертиза проведена судовим експертом, а авто знаходиться не в Київській області. Він не відмовлявся надати авто для огляду, ніякої телеграми з датою на огляд він не отримував і рапорт аварійного комісара повністю не відповідає дійсності. В особистому кабінеті МТСБУ при спілкуванні 22.12.2022 йому написали, що направлено експерта, це через 12 днів після подання заяви, але з ним так ніхто і не зв`язувався і надалі. Згідно статті 33.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону. - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна. Висновок експерта № 23/08-01 від 26.08.2022 про проведення експертизи транспортного засобу проведено судовим експертом, який має статус судового експерта, що в свою чергу не може викликати сумнівів в тому, що визначення розміру матеріального збитку виконано не вірно. 13.03.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] підтримав заявлений позов, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Пояснив, що він відремонтував пошкоджений транспортний засіб та передав його на потреби Збройних сил України. Представник відповідача адвокат Гусєв П.В. заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. [PERSON] є власником автомобіля «Volkswagen Transporter», д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . 02.08.2022 за участю [PERSON] сталась дорожньо-транспортна пригода, оскільки він, керуючи транспортним засобом «Jaguar F-Type», д.н.з. [NUMBER] , в місті Києві на вул. Академіка Заболотного, 174А, під час зміни напрямку руху та перестроювання, не переконався, що це буде безпечним, не надав дорогу автомобілю «Mercedes- Benz», д.н.з. [NUMBER] , який рухався по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, та скоїв з ним зіткнення, після чого автомобіль «Mercedes- Benz» продовжив рух та зіткнувся з автомобілем «Volkswagen Polo», д.н.з. [NUMBER] , автомобілем «Volkswagen Transporter», д.н.з. [NUMBER] , авто «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , авто «Skoda Kamiq», д.н.з. [NUMBER] , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів та тілесних ушкоджень [PERSON] , чим порушив вимоги п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП. Згідно з висновком експерта від 26.08.2022 №23/08-01 вартість матеріального збитку, спричиненого власнику транспортного засобу «Volkswagen Transporter», д.н.з. [NUMBER] , в результаті його пошкодження 02.08.2022 станом на 23.08.2022 становить 182634,91 грн. без ПДВ, вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу деталей становить 419917,74 грн., ринкова вартість транспортного засобу «Volkswagen Transporter», д.н.з. [NUMBER] , становить 297668 грн. Згідно з постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 31.10.2022 винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнано відповідача [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована. Доказів на підтвердження протилежного суду не надано. 08.12.2022 [PERSON] звернувся до МТСБУ з заявою про виплату шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 02.08.2022. МТСБУ у відповідь на зазначену заяву від 08.12.2022 надіслало лист про надання певних документів по справі №88692 для прийняття рішення щодо відшкодування шкоди відповідно до ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 19.12.2022 суб`єкт оціночної діяльності [PERSON] повідомив МТСБУ, що власник автомобіля «Volkswagen Transporter», д.н.з. [NUMBER] , відмовив у наданні автомобіля на огляд, через що є неможливим надати оцінку матеріального збитку. Згідно даних електронного кабінету потерпілого [PERSON] по справі №88692 МТСБУ відмовило йому у виплаті страхового відшкодування. Відповідно до частини першої ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої ст. 1188 ЦК України). Статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до статі 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Підпунктом 33.1.4. п.33.1. ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Пунктом 33.3. ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна. Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди (пп. 37.1.3. п.37.1. ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Підпунктом а) пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до частин першої, другої ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). У п.15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки 01.03.2013 № 4 зазначено, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п.19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки 01.03.2013 №4 з урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (пункт 5 частини першої статті 989 ЦК, пункт 5 частини першої статті 991 ЦК) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком. Судом встановлено, що автомобіль, власником якого був позивач на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, був пошкоджений з вини відповідача [PERSON] , відповідальність якого застрахована не була. На підтвердження розміру спричиненої шкоди позивач надав висновок експерта від 26.08.2022 №23/08-01, згідно з яким вартість матеріального збитку, спричиненого власнику транспортного засобу «Volkswagen Transporter», д.н.з. [NUMBER] , в результаті його пошкодження 02.08.2022 станом на 23.08.2022 становить 182634,91 грн. без ПДВ, вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу деталей становить 419917,74 грн., ринкова вартість транспортного засобу «Volkswagen Transporter», д.н.з. [NUMBER] , становить 297668 грн. Представник МТСБУ оспорював правильність складання цього висновку, в силу ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надав доказів на противагу поданого позивачем висновку від 26.08.2022 №23/08-01, не спростував визначений розмір матеріального збитку та вартість транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди, а отже не довів, що вони визначено експертним дослідженням неправильно. Крім того, відсутні відомості про те, що позивач, як власник транспортного засобу, згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Суд зауважує, що позивач, як водій, причетний до дорожньо-транспортної пригоди, був зобов`язаний надати письмове повідомлення про цю пригоду протягом 3 робочих днів, оскільки МТСБУ протягом 10 робочих днів з дня отримання такого повідомлення зобов`язане направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Проте, відповідно до наданих позивачем документів, він звернувся до МТСБУ з заявою про виплату шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 02.08.2022. Крім того, позивач не надав на огляд суб`єкту оціночної діяльності [PERSON] автомобіль «Volkswagen Transporter», д.н.з. [NUMBER] , що виключило можливість МТСБУ встановити розмір збитків. Наведене свідчить про те, що позивач не виконав обов`язку збереження пошкодженого транспортного засобу у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений МТСБУ представник, а також не забезпечив можливості проведення його огляду. Позивач мав право самостійно визначити розмір шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, лише у випадку не з`явлення представника МТСБУ в 10-денний термін для огляду транспортного засобу, що передбачено п. 33.3. ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Докази того, що позивач з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, суду не надані. Аналізуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що визначення розміру матеріальної шкоди здійснено позивачем у спосіб, не передбачений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». За таких обставин МТСБУ позбавлене можливості встановити розмір завданої позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди. Суд зауважує, що факт дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 02.08.2022, причини та обставини її настання встановлені постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 31.10.2022, згідно з якою [PERSON] був визнаний винним у її скоєнні та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, а тому у відповідності до ч.3 ст. 61 ЦПК України зазначені обставини вважаються встановленими і не підлягають доказуванню. Проте МТСБУ було позбавлене можливості встановити розмір заподіяної шкоди, через що відмовило позивачу у здійсненні регламентної виплати. Крім того, позивач повідомив суд, що автомобіль був ним відремонтований, проте жодних доказів на підтвердження зазначеної обставини суду надано не було, як і доказів вартості цього ремонту. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, заявлені до МТСБУ задоволенню не підлягають з підстав, зазначених судом, проте вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 46634,91 грн., оскільки позовні вимоги в цій частині суд вважає обґрунтованими. З огляду на викладене, виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в розмірі 46634,91 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд відзначає наступне. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору за подання позову до суду пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 466,34 грн., зв`язку з документальним підтвердженням їх понесення. Судові витрати по оплаті судового збору з відповідача МТСБУ на користь позивача [PERSON] стягненню не підлягають, оскільки суд відмовив у задоволенні позовних вимог, заявлених до МТСБУ. Щодо стягнення на користь відповідача МТСБУ з позивача [PERSON] судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн. суд відзначає наступне. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат. 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. До відзиву на позовну заяву було долучено копію договору про надання послуг в сфері права від 12.10.2021 №4.1/12-10/2021, укладеного між Адвокатським об`єднанням «ІНС.ЛОУ ГРУП» та МТСБУ, копію додаткової угоди від 28.12.2021; копію додаткової угоди від 08.05.2023 №926, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №11030/10 на ім`я Гусєва П.В., довіреність від 06.12.2022 №6-01/53. Так, з додаткової угоди від 08.05.2023 №926 вбачається, що МТСБУ були надані послуги вартістю 2000 грн. по справі, де позивачем є [PERSON] . Розмір зазначених послуг відповідає п. 5.2.4. договору про надання послуг в сфері права від 12.10.2021 №4.1/12-10/2021. Аналізуючи докази, надані на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу адвокатського об`єднання у сукупності з вищенаведеним, враховуючи, що у задоволенні позовних вимог до МТСБУ було відмовлено, суд вважає можливим стягнути з позивача на користь МТСБУ витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн., що є співмірним із складністю справи та наданими послугами, їх обсягом та ціною позову. При цьому суд зауважує, що витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного Суду, зокрема, у справах №923/560/17, №329/766/18, № 178/1522/18.

Outcome: partial