Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

Адвокат Овсепян\~К.А.,\~яка діє\~в інтересах\~ [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з вказаним позовом, який мотивує тим, що 15.10.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Бобовищенської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, про що було зроблено відповідний актовий запис №18. Від даного шлюбу у сторін народилися спільні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Проте спільне життя подружжя не склалося, і рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі №308/2101/20 від 20.05.2020р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Також, відповідно до виконавчого листа по цивільній справі №308/4897/20 від 27.01.2021р. з [PERSON] стягуються аліменти на утримання дітей у розмірі по 2 000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення повноліття. Відповідно до рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі №308/9968/21 від 27.10.2021р. місце проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] визначено разом з матір?ю - [PERSON] . Із моменту припинення шлюбних відносин, і до дня подання позовної заяви, спільні малолітні діти проживають разом із матір`ю, та перебувають на її утриманні. Батько дітей своєю чергою не приймає жодної участі у житті та вихованні останніх, а лише сплачує аліменти. Фактично із 2020 року батько свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Батько не цікавиться життям та здоров`ям дітей, не відвідує місця їх навчання та відпочинку, діти бажають бачитись з батьком, натомість всі їх спроби закінчуються невдачами, батько відмовляється з ними проводити час і в телефонній розмові з матір`ю завжди вказує, що йому ніколи. Окрім цього, слід зазначити, що мати неодноразово на прохання дітей приводила дітей до батька, за місцем його проживання, однак він прохав відразу не залишати їх, оскільки він не має на них час. Відповідно до довідки від 02.07.2023р. [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , разом з нею проживають: [PERSON] (син); [PERSON] (донька); [PERSON] (син). Зважаючи на те, що батько не вважає за доцільне будь-яким чином брати участь у житті дітей, усі батьківські обов`язки в повному обсязі покладені на матір - [PERSON] . Відповідно до характеристики №26 від 17.01.2023р., [PERSON] навчається у Ужгородській ЗОШ І-ІІІ ступенів №12 з першого класу. [PERSON] зарекомендував себе як старанний, працелюбний, уважний учень. Активно працює на уроках, виявляє ініціативу і творчий підхід. Мама хлопчика приділяє належну увагу вихованню сина, бере активну участь у житті класу. Постійно підтримує зв?язок з класним керівником. Відповідно до характеристики №25 від 17.01.2023р., [PERSON] навчається у Ужгородській ЗОШ І-ІІІ ступенів №12 з першого класу. Вона виявляє цілеспрямованість та інтерес до навчання, відповідально ставиться до виконання завдань. Дівчинка ввічлива, чуйна, щира, турботлива та працелюбна, підтримує дружні зв?язки з однокласниками. Мама цікавиться успіхами у навчанні дитини, та відповідально ставиться до її виховання. Найменший син [PERSON] відвідує ЗДО №8 «Дзвіночок» середню групу «Незабудка» з 02.01.2021р. і по сьогоднішній час, що підтверджується довідкою №305 від 15.11.2022р. Відповідно до психолого-педагогічної характеристики [PERSON] , хлопчик має дружні стосунки у дитячому колективі, виявляє бажання спілкуватися з однолітками. Навички самообслуговування розвинені достатньо, мова дитини відповідає віковим нормам. Мама, [PERSON] приймає активну участь у розвитку дитини, дитина завжди охайна і доглянута. Зазначає, що знайомі та рідні [PERSON] можуть підтвердити той факт, що батько - [PERSON] не приймає жодної участі у житті та вихованні неповнолітніх дітей. Зокрема, згідно письмовим поясненням [PERSON] (хресної матері [PERSON] ) батько не бере участі у вихованні та догляді за своїми малолітніми дітьми. Останній не проявляє жодної ініціативи щодо спілкування з дітьми, хоча мама [PERSON] , жодним чином не перешкоджає їхньому спілкування. Всі обов?язки по вихованню, догляду та забезпеченню дітей лягли на [PERSON] . 08.02.2023 р. представник позивача, адвокат Овсепян К.А. звернулася до Ужгородської міської ради, із заявою та додатками до неї з вимогою надання висновку (рішення) органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] комітет Ужгородської міської ради прийняв висновок №201/23/01-19. Відповідно до вищезазначеного висновку, всі обставини свідчать про те, що батько дітей свідомо ухиляється від їх виховання, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. На підставі вищезазначеного, орган опіки і піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. [PERSON] [INFO] відносно малолітніх [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . За таких обставин, позивачка просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , оскільки таке рішення буде сприяти забезпеченню інтересів дітей. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився повторно, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в т.ч. шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб сайті судової влади України. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Також підтримав висновок виконавчого комітету органу опіки та піклування Ужгородської міської ради. Відзиву у визначений судом строк відповідач не надіслав. Згідно з ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи вищенаведене, суд у відповідності до ст.ст. 211,223 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних у суду матеріалів. Крім того, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 15.10.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Бобовищенської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, про що було зроблено відповідний актовий запис №18. Від даного шлюбу у сторін народилися спільні діти: - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, про що було зроблено відповідний актовий запис №138, серія [NUMBER] ; - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, про що було зроблено відповідний актовий запис №989, серія [NUMBER] ; - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, видане Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що було зроблено відповідний актовий запис №1018, серія [NUMBER] . Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі №308/2101/20 від 20.05.2020 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Відповідно до рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі №308/9968/21 від 27.10.2021р. місце проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] визначено разом з матір`ю - [PERSON] . Згідно з довідкою від 02.07.2023 р. [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , разом з нею проживають: [PERSON] (син); [PERSON] (донька); [PERSON] (син). Встановлено, що з моменту припинення шлюбних відносин, і до дня подання позовної заяви, спільні малолітні діти проживають разом із матір`ю, та перебувають на її утриманні. Батько дітей своєю чергою не приймає жодної участі у житті та вихованні останніх, а лише сплачує аліменти. Відповідно до виконавчого листа по цивільній справі №308/4897/20 від 27.01.2021р. з [PERSON] стягуються аліменти на утримання дітей у розмірі по 2 000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення повноліття. При цьому, будь-яких перешкод для спілкування з дітьми не встановлено. Разом з тим, відповідно до висновку №201/23/01-19 від 23.03.2023 року, орган опіки і піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. [PERSON] [INFO] відносно малолітніх дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . Статтею 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є не право згідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно статтей 9,18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення дітей», ратифікованої Україною 03.08.2006 р., Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14.09.2006 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України. За змістом роз`яснень, викладених у п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усунення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Суд вважає доведеним, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своїх неповнолітніх дітей, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не займається їх вихованням, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. Згідно з вимогами ст.19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, які подають суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших документів та обставин, які стосуються справи. Враховуючи наведені вище встановлені судом фактичні обставини справи, зокрема і висновок виконавчого комітету органу опіки та піклування Ужгородської міської ради та в інтересах майбутнього дітей, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити та позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо його малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Крім того, у відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з [PERSON] належить стягнути на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 1073,60 грн. судового збору.

Outcome: approved