Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

Представник заявниці, [PERSON] , адвокат Яременко І.О. звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом із [PERSON] у [ADDRESS] на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила [INFO] . Обґрунтування вимог. В обгрунтування вимог заявниця покликається на те, що у 27.12.2018 вона придбала житло у [ADDRESS] , де фактично і проживає на даний час. Реєстрацію місця свого проживання вона не змінювала. З моменту купівлі житла разом із заявницею за цією адресою постійно проживала її матір [PERSON] до моменту своєї смерті, що наступила [INFO] . На момент своєї смерті [PERSON] була зареєстрована в [ADDRESS] , однак постійно проживала в заявниці. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшли 37/200 частини житлового будинку [ADDRESS] належні покійній на підставі свідоцтва про право власності від 27.05.2014. Також у склал спадщини увійши 37/200 частини житлового будинку [ADDRESS] , що вона успадкувала після смерті своєї бабусі [PERSON] . [PERSON] , яка померла [INFO] була зареєстрована [ADDRESS] . Заповіту від [PERSON] не посвідчувалось, a тому спадкування відбулося за законом. На момент смерті [PERSON] , спадкоємцями першої черги спадкування за законом були заявниця та батько покійної [PERSON] , однак останній спадщину не прийняв у жоден із передбачених законом способів та на неї не претендує. Матір покійної [PERSON] померла швидше, а саме [INFO] . Натомість, заявниця фактично постійно проживала із своєю матір`ю у [ADDRESS] , не заявляла про відмову від спадщини, а тому на підставі ст. 1268 ЦК України вважається такою, що її прийняла, однак юридично не оформила своїх спадкових прав. З метою юридичного оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] заявниця 02.08.2023 звернулася до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу, однак нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальних дій та вказав на необхідність звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відтак, вважає, що є підстави для встановлення факту спільного проживання, у зв`язку із чим звернувся до суду із даною заявою. Процесуальні рішення, постановлені по справі. Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г. від 11.08.2023 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено відкритого судового засідання на 04.09.2023 /а.с. 22-23/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 04.09.2023 у зв`язку з неявкою сторін справу розглядом відкладено на 21.09.2023 /а.с.34/. Розгляд справи по суті відбувся 21.09.2023 за участі представника заявниці та заінтересованої особи. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі. Представник заявниці [PERSON] адвокат Яременко І.О. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю та просив задовольнити з мотивів наведених у заяві. Заінтересована особа в судовому засідання пояснив, що [PERSON] проти задоволення заявлених вимог не заперечив. Представник заінтересованої особи територіальної громади міста Жидачів в особі Жидачівської міської ради Львівської області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, подав письмові пояснення в який розгляд спраив просить проводити за відсутності представника на підставі наявних матеріалів в справі. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що заявниця [PERSON] дійсно постійно проживала із матір`ю [PERSON] до дня смерті останньої, що наступила 30.11.2021. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника заявниці, заінтересованої особи та свідків, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 25.06.1999 [PERSON] народилася [INFO] , а її батьками були [PERSON] та [PERSON] /а.с.7/. Згідно з свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого 09.11.2010 відділом реєстрації актів цивільного стану Жидачівського районного управління юстиції Львівської області 01.07.2004 [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб /а.с.8/. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 19.04.2012 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жидачівського районного управління юстиції Львівської області [INFO] у віці 55 років померла [PERSON] /а.с.9/. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.05.2014 індексний номер: 22223550, серія [NUMBER] , житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової приватної власності у розмірі частки 37/200 [PERSON] /а.с.10/. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 11.04.2019 Жидачівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Львівської області 11.04.2019 у віці 95 років померла [PERSON] /а.с.11/. Згідно свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] виданого 19.11.2019 Жидачівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Львівської області 19.11.2019 [PERSON] змінила прізвище, власне ім`я на [PERSON] /а.с.12/. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири посвідченого 27.12.2018 приватним нотаріусом Жидачівського районного нотаріального округу Львівської області Гивель Г.М. [PERSON] продав [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] /а.с.13/. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.10.2019 спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] є її внучка [PERSON] . Спадщина складається з: 37/200 частин житлового будинку [ADDRESS] /а.с.14/. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №185359621 від 18.10.2019 житловий будинок за адресою: [ADDRESS] на праві приватної спільної часткової власності ( 37/200) належить [PERSON] /а.с.14 на звороті/. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 30.11.2021 Жидачівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 30.11.2021 у віці 42 років померла [PERSON] /а.с.15/. Відповідно до довідки виданої Жидачівським МВУКГ 01.08.2023 №1316 [PERSON] до дня смерті [INFO] була зареєстрована в [ADDRESS] /а.с.16/. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) 73505810 від 08.08.2023 інформація щодо [PERSON] відсутня /а.с.17/. Відповідно до листа приватного нотаріуса Посацької А.О. від 02.08.2023 №95/02-31 [PERSON] роз`яснено її право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання /а.с.18. При вирішенні вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства. В силу вимог ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи п ро встановлення фактів, що мають юридичне значення. Приписами Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно роз`яснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Відповідно до ч. 1 ст.1221ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.ст.1268,1269,1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України(статті 1218,1231 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2,3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання заявниці за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявницею та оцінені судом. Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові у справі № 484/747/17 від 10 січня 2019 року. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, яка визначає критерії законності та обґрунтованості рішення, а також ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Надані заявницею докази суд визнає належними та допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета заявлених вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність прав на спадкове майно. Встановлення факту спільного проживання разом із спадкодавицею необхідно заявниці для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, так як відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Беручи до уваги, що заявниця позбавлена можливості реалізувати своє право на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавицею на час відкриття спадщини, суд дійшов висновку, що заяву слід задовольнити та встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом із [PERSON] у [ADDRESS] на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила [INFO] .

Outcome: approved