Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

28 грудня 2021 року позивач звернулася до Балаклійського районного суду Харківської області з вищевказаним позовом. В обґрунтування позову зазначив про те, що наприкінці листопада 2021 року отримав за місцем роботи постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП № 66995105 від 26 жовтня 2021 року, видану приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Подолянко І. А., в якій зазначена інформація про стягнення на доходи [PERSON] грошових коштів у розмірі 28 560,00 гривень. З зазначеної постанови позивачу є не зрозумілим, звідки він є боржником ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та на підставі яких обставин він повинен сплачувати грошові кошти у розмірі 28 560,00 гривень. Жодних кредитних договірних зобов`язань з ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» позивач не має. Зазначає, що в період з 18 листопада 2019 року по 21 листопада 2019 року невідомою особою на ім`я позивача оформлений кредит через мобільний додаток. Позивач звертався з заявами до Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області щодо вжиття заходів по встановленню даної особи. Але листом вих. № 3132 від 26 лютого 2020 року та листом вих. № 16801 від 06 листопада 2020 року, наданими відділом поліції доведено, що в ході розшукових заходів встановити особу не виявилося можливим. Також, діяльність нотаріуса, якою винесено виконавчий напис припинено. Позивач вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки він вчинений приватним нотаріусом із порушенням норм Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за № 1172 у чинній редакції, а тому просить позов задовольнити. Крім того, зазначає, що виконавчий напис вчинено щодо заборгованості, яка не є безспірною. Також просить стягнути з відповідача судові витрати по справі. Разом з позовом подав орієнтовний розрахунок суми судових витрат в розмірі 6 562,00 грн. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 28 грудня 2021 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису. Ухвалою судді Балаклійського районного суду Харківської області від 30 грудня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. 25 січня 2022 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно з яким представник просить відмовити в задоволенні позову, вказуючи на безспірність заборгованості, з урахуванням встановленого законодавством порядку обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості, належне укладання договору позивача з відповідачем, дійсність кредитного договору, який став підставою звернення до нотаріуса, правомірність нарахування процентів, пропуск строку повернення кредиту, дотримання строку звернення з заявою про видачу виконавчого напису, право стягувача на обрання способу захисту порушеного права у випадку невиконання боржником зобов`язання у виді звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису. Послався на дотримання нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, встановленої законом. Зазначив про безпідставність посилань позивача на факт не укладання договору. Розпорядженням Голови Верховного Суду від 18 березня 2022 року № 11/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Балаклійського районного суду Харківської області і визначено Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області. Ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 травня 2023 року прийнято до провадження цивільну справу, продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання, витребувано докази у справі у виді належним чином засвідченої копії нотаріальної справи щодо вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису. 24 травня 2023 року судом отримано доказ у виді копії виконавчого напису, договору про надання коштів у позику № 00-521802 від 21 листопада 2019 року, заяви на вчинення виконавчого напису, довідки про ідентифікацію, виписки з особового рахунку. Позивач у судове засідання не з`явився. Представник позивача 20 червня 2023 року подав до суду заяву, у якій просив цивільну справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. 05 липня 2023 року представник позивача подав заяву, в якій просив при ухваленні рішення вирішити питання про понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 6 562,00 грн. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно, належним чином, причини неявки суду не повідомив. Треті особи у судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно, належним чином. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 21 листопада 2019 року укладено Договір про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 00-521802 між [PERSON] та ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» на підставі якого відповідачем надано позивачу кредитні кошти у сумі 8400,00 грн на строк 30 днів. Договір укладено шляхом підписання позичальником з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором оферти позикодавця /а.с.61-64, 65, 71-73, 91, зворот - 93, 94/. 15 липня 2021 року, приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О. В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 99765 /а.с.91/, про звернення стягнення з громадянина України, [PERSON] , [INFO] , який є Боржником за Кредитним договором 00-521802 від 21 листопада 2019 року, укладеним з ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ», далі іменований - Стягувач, заборгованості за Кредитним договором 00-521802 від 21 листопада 2019 року. Строк платежу за Кредитним договором 00-521802 від 21 листопада 2019 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 20 грудня 2019 року по 05 липня 2021 року. Сума заборгованості складає 28 560,00 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 8 400,00 грн; прострочена заборгованість за комісією становить 15120,00 грн; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 5 040,00 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача за домовленістю сторін. Загальна сума, що підлягає стягненню - 28 560,00 грн /а.с.91/. З даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень вбачається, що 01 жовтня 2021 року відкрито виконавче провадження № 66995105. З постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 26 жовтня 2021 року вбачається, що підставою для відкриття виконавчого провадження № 66995105, яке перебуває в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Подолянко І. А. вказано виконавчий напис № 99765 від 15 липня 2021 року, виданий приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О. В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» заборгованості в розмірі 28 560,00 грн /а.с.11-12/. Листами від 14 грудня 2021 року Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області позивача повідомлено, що за результатами перевірки встановити місцезнаходження осіб, які оформили кредит та телефонували з приводу оформлення кредиту не виявилося за можливе /а.с.13, 14/. З відповіді Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № ПІ-К-11-13/745/6.3 від 04 листопада 2021 року вбачається, що Наказом Міністерства юстиції України № 3897/5 від 01 листопада 2021 року анульовано свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане на ім`я [PERSON] . Нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О. В. припинено з 02 листопада 2021 року /а.с.15-16/. Вирішуючи виниклий між сторонами спір, суд виходить з такого. Можливість вчинення виконавчого напису прямо передбачена, зокрема, ст. 18 ЦК України, главою 14 Закону України «Про нотаріат», ч. 6 ст. 20 Закону України «Про заставу», ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п. 3.1. Глави 16 Розділу II Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо: подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Як установлено судом, кредитний договір не було нотаріально посвідчено, що виключає можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса. Також відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 21 вересня 2021 у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21), оскільки оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 у справі № 826/20084/14, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначене вище дає підстави для визнання спірних виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Оскільки нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчений, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню обґрунтовані та підлягають задоволенню. При цьому, інші доводи позивача, як-то посилання на те, що позивач кредитний договір не укладав, не перебуває в будь-яких відносинах з відповідачем суд не приймає до уваги, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження цього (рішення суду про визнання недійсним договору, вироку суду в кримінальній справі, інше) матеріали справи не містять, позивач клопотання про призначення експертизи в позові та під час судового розгляду не заявляв. Посилання відповідача, викладені у відзиві щодо безспірності заборгованості суд не приймає до уваги під час ухвалення рішення з огляду на визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662. Саме лише посилання відповідача на не оскарження відповідачем заборгованості, відсутність рішення суду щодо нечинності договору та наявність за позивачем заборгованості на час звернення до нотаріуса суд не приймає до уваги, як належну підставу для висновку про наявність права нотаріуса вчиняти виконавчий напис на підставі нотаріально не посвідченого договору. Також, у своїй позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн та 200,00 грн витрат, пов`язаних із вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи витрати на направлення поштової кореспонденції на підтвердження яких надано: товарний чек про оплату вартості надання послуг представництва на суму 5 000,00 грн /а.с.19/, договір про надання правової допомоги /а.с.26-29/. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до частин 1-6 статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою з урахуванням конкретних обставин справи, ціни позову. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial