Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

Адвокат Ботвінцев Г.А., який діє в інтересах [PERSON] , 01.08.2023 звернувся в суд з позовом до відповідача Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09.08.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позов обґрунтований тим, що [PERSON] працював на посаді директора Коломийського геріатричного пансіонату, з якої звільнений наказом Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації №111-К від 28.06.2023, згідно п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. В період з 28.06.2023 року по 06.07.2023 року [PERSON] перебував на лікарняному, згідно листка непрацездатності №8262707-2015588698-1. Після виходу з лікарняного йому через сина передали його трудову книжку, в якій був зроблений запис №16 від 07.07.2023 про звільнення. З оскаржуваним наказом [PERSON] не погоджується, вважає його незаконним. Так, згідно рішення Івано-Франківської обласної ради від 16.02.2018 №786-20/2018 він був призначений на посаду директора Коломийського геріатричного пансіонату на термін з 16.02.2018 року по 16.02.2023 року, на підставі чого 20.02.2018 між ним та Департаментом соціальної політики укладено контракт, в якому зафіксовано права, обов`язки та відповідальність сторін. Під час перебування на посаді [PERSON] сумлінно виконував свої обов`язки, не вчиняв правопорушення чи проступки та неодноразово отримував відзнаки за досягнення у праці. 14.02.2023 діючи відповідно до Положення про порядок призначення на посаду та звільнення з посади керівників підприємств, установ, організацій спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, затвердженого рішенням Івано-Франківської обласної ради від 17.05.2019 №1135-28/2019 (із змінами), та у зв`язку із закінченням терміну дії контракту, укладеного на період з 16.02.2018 року по 16.02.2023 року, директор Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної адміністрації наказом від 14.02.2023 року №34-к призначив [PERSON] виконуючим обов`язки директора Коломийського геріатричного пансіонату з 17.02.2023 року строково, на період дії воєнного стану, до призначення директора Коломийського геріатричного пансіонату, але не пізніше дванадцятимісячного строку після припинення чи скасування воєнного стану, в порядку визначеному чинним законодавством, враховуючи Закон України «Про правовий режим воєнного стану». За твердженням позивача, станом на момент прийняття відповідачем оскаржуваного наказу жодна з обставин, які були погоджені і закріплені сторонами в наказі від 14.02.2023 №34-к, не настали. Військовий стан у зв`язку із російською агресією не припинений та продовжений Верховною Радою України на 90 днів - до 18 серпня 2023 року. Також, станом на момент звернення до суду із дим позовом, Івано-Франківською обласною радою не було розглянуто і прийнято рішення про призначення керівника - директора Коломийського геріатричного пансіонату. Таким чином позивач вважає, що у відповідача відсутні підстави для його звільненення з підстав зазначених в наказі, а тому просив суд скасувати наказ Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації №111-К від 28.06.2023 про звільнення та поновити його на посаді. Представник відповідача скористалася правом подання відзиву на позов, в якому зазначила, що 28.06.2023 о 08.30 год. директор Департаменту [PERSON] в телефонному режимі повідомив [PERSON] , який в цей час перебував на своєму робочому місці та виконував функціональні обов`язки, про те, що його звільнено з посади, на підтвердження чого на електронну адресу пансіонату направлено наказ для ознайомлення. Співробітниками Коломийського геріатричного пансіонату [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , письмово підтверджено присутність та виконання своїх посадових обов`язків позивачем з початку робочого дня 28.06.2023. Крім того, згідно записів у трудовій книжці, позивача було звільнено 07.07.2023, тобто наступного дня після закінчення лікарняного. Водночас, на меню-вимозі на видачу продуктів харчування за 28-30 червня 2023 року наявний підпис [PERSON] , що ставить під сумнів його перебування на стаціонарному лікуванні. Посилання позивача на те, що він не був ознайомлений із наказом про звільнення не відповідає дійсності, оскільки відповідно до пояснення директора Департаменту та працівника кадрового забезпечення Коломийського геріатричного пансіонату [PERSON] , вона особисто повідомляла позивача про звільнення. Того ж дня 28.06.2023 близько 16.25 год., після отримання електронною поштою наказу про звільнення, скориставшись застосунком «вайбер», [PERSON] відправила на робочий номер мобільного телефону позивача фото наказу про звільнення, оскільки на робочому місці його вже не було. Вважає, що позивач будучи 28 червня 2023 року проінформованим про своє звільнення, навмисно звернувся до лікувального закладу та відкрив лікарняний. Також, колективне звернення співробітників Коломийського геріатричного пансіонату щодо сумлінного виконання позивачем своїх обов`язків також викликає сумнів, оскільки позивач, як стверджується у колективній заяві підопічних геріатричного пансіонату, кричав та принижував їх. Таким чином, керівником Уповноваженого органу управління, в межах своїх повноважень, прийняте рішення про звільнення [PERSON] , згідно із вимогами пункту 2.8 «Положенням про порядок призначення на посаду та звільнення з посади керівників підприємств, установ, закладів, організацій спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області» затвердженого рішенням Івано-Франківської обласної ради від 17.05.2019 № 1135-28/2019 зі змінами. Пунктом 2.2 Положення саме на роботодавця покладена ініціатива щодо підбору кандидата на посаду Керівника. У даному випадку Уповноваженим органом управління є Департамент, який вивчивши в сукупності матеріали колективного звернення працівників геріатричного пансіонату та з урахуванням інших ділових та моральних якостей позивача, прийняв рішення про звільнення. На підставі наведеного, представник позивача просив відмовити у задоволенні позову. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав зазначених у позові, додатково зазначив, що в даній справі доказуванню підлягає причина звільнення, а оскільки передумов для закінчення строкового договору не було, то оскаржуваний наказ є незаконний. Перебування позивача на лікарняному не має значення, так як позивач фактично звільнений на наступний день після його закінчення, про що свідчить відповідний запис в трудовій книжці. Просив позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог, з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Додатково суду пояснила, що підставами для звільнення позивача [PERSON] із займаної посади стало несумлінне виконання його обов`язків та закінчення строкового трудового договору. Підопічні геріатричного пансіонату скаржилися на поведінку позивача. Позивач 28 червня 2023 року, будучи проінформованим про своє звільнення, навмисно звернувся до лікувального закладу та відкрив лікарняний, хоча погоджується з позицією представника відповідача, що факт перебування позивача на лікарняному не стосується безпосереднього предмета спору. Також на запитання головуючого про обрання директор Коломийського геріатричного пансіонату повідомила, що такий не обраний, оскільки потрібно скликати сесію. Просила суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Вислухавши сторони, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою, отже трудовий договір є основною, базовою формою виникнення трудових правовідносин. Відповідно до ч. 4 ст. 22 КЗпП України, будь-яке пряме або непряме обмеження трудових прав при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 23 КЗпП України, трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Відповідно до ч. 1 ст. 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є: 2) закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював на посаді директора Коломийського геріатричного пансіонату на підставі строкового контракту з 16.02.2018 по 16.03.2023 (а.с.7-12). Наказом від 14.02.2023 року №34-к директора Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної адміністрації [PERSON] призначено виконуючим обов`язки директора Коломийського геріатричного пансіонату з 17.02.2023 року, на період дії воєнного стану, до призначення директора Коломийського геріатричного пансіонату, але не пізніше дванадцятимісячного строку після припинення чи скасування воєнного стану, в порядку визначеному чинним законодавством, враховуючи Закон України «Про правовий режим воєнного стану» (а.с.13). Наказом директора Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації №111-К від 28.06.2023 позивача [PERSON] було звільнено від виконання обов`язків директора Коломийського геріатричного пансіонату, згідно п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с.54). Згідно листка непрацездатності та довідки від 22.08.2023 № 274 Комунального некомерційного підприємства «Коломийська інфекційна лікарня», [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 28.06.2023 (10 год. 45 хв.) по 06.07.2023 (а.с.14-15, 53). Відповідно запису про звільнення [PERSON] від виконання обов`язків директора Коломийського геріатричного пансіонату, згідно п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, здійсненого в його трудовій книжці, звільнення відбулося 07.07.2023 (а.с.8). З урахуванням дати запису про звільнення, зазначеної в трудовій книжці (07.07.2023), суд приходить до висновку, що тимчасова непрацездатність позивача, яка закінчилася на день раніше до фактичного звільнення (06.07.2023), не порушує його трудових прав, з чим погодилися представники сторін. В даному випадку, основне значення для справи має встановлення наявності чи відсутності умов для закінчення строку дії трудового договору, який згідно з наказом про призначення, нерозривно пов`язані з настанням таких подій як: - закінчення воєнного стану; - призначення директора Коломийського геріатричного пансіонату, але не пізніше дванадцятимісячного строку після припинення чи скасування воєнного стану. В пункті 1 Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 26.07.2023, зазначено, що на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX, та Указом від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року № 3057-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб. Цей Указ затверджено Законом № 3275-IX від 27.07.2023. Таким чином, строк дії воєнного стану в Україні безперервно тривав на момент звільнення, та за умови його не продовження, спливає 05:30 год 16.11.2023. Із зазначеного слідує, що така обставина, як період дії воєнного стану, як передумова для закінчення строкового трудового договору, визначена в наказі про прийняття на роботу, - не настала. Також, судом не встановлено і настання іншої умови для закінчення строкового трудового договору - це призначення директора Коломийського геріатричного пансіонату, що в судовому засіданні підтверджено представником відповідача. З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що звільнення позивача із займаної посади на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, тобто у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору, є таким, що не відповідає умовам строковості трудового договору, визначеним в наказі від 14.02.2023 року №34-к про його призначення на займану посаду, що є безумовною підставою для скасування наказу про звільнення та поновлення позивача на займаній посаді. При цьому, суд не дає оцінку іншим доводам представника відповідача, таким як неналежне виконання позивачем своїх посадових обов`язків, перебування на лікарняному, оскільки такі, з урахуванням причини звільнення, не мають значення для вирішення спору по суті. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України визначено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі, а позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача слід стягнути судовий збір у дохід державного бюджету в розмірі 1073,60 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved