Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-05 00:00:00

У травні 2023 року [PERSON] (далі - Позивач) звернулася з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що [PERSON] та [PERSON] з 02 червня 2012 року перебувають у шлюбі, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управлінням юстиції у м.Києві складено актовий запис № 257. В шлюбі є спільна дитина: малолітній син - [PERSON] , [INFO] . Причиною звернення до суду із заявою є те, що фактичні шлюбні відносини між подружжям припинилися. Позивач з Відповідачем разом не проживають, спільного побуту не ведуть. Відтак, шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам Позивача, тому остання вважає за необхідне розірвати шлюб. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.06.2023 року заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, залишено без руху. 03.07.2023 року на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 09.06.2023 року позивачем усунуто вказані недоліки. Ухвалою суду від 04.07.2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 06.09.2023 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутність сторони позивача, вимоги підтримав, просив задовольнити. 06.09.2023 року на адресу суду від Відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, про день, час, місце розгляду справи повідомлялися належним чином, разом з тим, на адресу суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі сторони Позивача. Відповідач в судове засідання, не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини нявки суд не повідомив. В матеріалах справи міститься заява Відповідача про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Так, матеріалами справи встановлено, що 02.06.2012 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану зроблено відповідний актовий запис № 257. Згідно копії Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , видане 22.08.2016 року Виконавчим комітетом Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області, відповідний актовий запис № 30, сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Сторони не проживають однією сім`єю, не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, проживають окремо, сумісне життя не склалося. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і сторін. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а Позивач не має намір зберігати шлюб з Відповідачем. Приймаючи до уваги заяву Позивача, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, відтак, суд приходить висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved