Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути на його користь з відповідача середній заробіток на час вимушеного прогулу за період з 20.02.2023р. по 22.05.2023р. включно у розмірі 194'639 (сто дев`яносто чотири тисячі шістсот тридцять дев`ять) грн. 94 коп. та моральну шкоду у розмірі 50'000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. \~ \~ \~ \~Позов обґрунтовано тим, що позивач працював на посаді Генерального директора Акціонерного товариства «Харківський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут «Енергопроект» (надалі відповідач або товариство або АТ ХІ «Енергопроект»). 26.02.2021р. між сторонами було укладено особливу форму трудового договору Контракт №787, за умовами якого позивач як керівник АТ ХІ «Енергопроект» зобов`язується, зокрема, здійснювати поточне управління (керівництво) товариством, забезпечувати його високоприбуткову діяльність. З 26.02.2021р. на підставі наказу №30/к від 26.02.2021р. позивач приступив до виконання обов`язків Генерального директора товариства. 09.01.2023р. Наглядова рада товариства прийняла рішення про припинення повноважень позивача як Генерального директора товариства з 09.01.2023р., розірвання з ним трудових відносин та Контракту №787 та обрання Генеральним директором товариства [PERSON] . Це рішення Наглядової ради було оформлене протоколом №01/2023 та на його підставі до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань було внесено відповідні зміни у розділі відомостей про керівника товариства та інших осіб, які уповноважені діяти від імені юридичної особи. Проте, це рішення Наглядової ради не було доведено до відома позивача, а Контракт №787 до 22.05.2023р. включно розірвано не було. Крім того, з 10.01.2023р. по 22.05.2023р. новообраний керівник товариства [PERSON] не приступив до виконання обов`язків Генерального директора. 22.05.2023р. Наглядова рада товариства припинила повноваження [PERSON] як Генерального директора товариства та обрала на цю посаду позивача з наступного дня після прийняття відповідного рішення, яке було оформлене протоколом засідання Наглядової ради від 22.05.2023р. №01/2023. На підставі цього рішення було внесено відповідні зміни до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Рішенням Господарського суду Харківської області від 12.06.2023р. у справі №922/2711/22 було визнано недійсним з моменту прийняття вищевказане рішення Наглядової ради від 09.01.2023р. в частині припинення повноважень Генерального директора товариства [PERSON] з 09.01.2023р., розірвання з ним трудових відносин та контракту №787 від 26.02.2021р. та в частині обрання Генеральним директором [PERSON] з 10.01.2023р., укладення з ним відповідного контракту (трудового договору), уповноваження на вчинення всіх необхідних дій, пов`язаних з державною реєстрацією внесення змін до відомостей про товариство у Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Вказане судове рішення набрало законної сили 07.07.2023р. Отже, в період з 10.01.2023р. по 22.05.2023р. позивач був позбавлений можливості виконувати трудові функції, визначені статутом товариства та контрактом №787. Також він був позбавлений можливості працевлаштуватися на іншу роботу, оскільки зазначений контракт не був розірваний, копія наказу про звільнення не була йому вручена та трудова книжка не була йому видана. Період вимушеного прогулу підлягає оплаті у розмірі середнього заробітку, виходячи з умов контракту №787 від 26.02.2021р. Згідно з п.5.1 контракту та Порядку обчислення середньої заробітної плати, який затверджений постановою КМУ від 08.02.1995р. №100, з урахуванням розміру посадового окладу позивача, який у грудні 2022 року та серпні 2023 року становив 64880,00 грн., заробітна плата позивача на посаді генерального директора товариства за 1 день становить 2949,09 грн. Таким чином, за 66 робочих днів вимушеного прогулу сума неотриманої позивачем заробітної плати складає 194'639,94 грн. Крім того, внаслідок незаконного звільнення та позбавлення тим самим позивача права на працю йому було завдано моральних страждань, які полягають у порушенні його звичайного життєвого укладу, в переживаннях у зв`язку з протиправними діями щодо нього, необхідністю деяких час знаходитися на утриманні інших членів сім`ї та необхідністю звертатися до суду за захистом свого порушеного права. Це вимагало від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Розмір заподіяної йому моральної шкоди позивач оцінює у 50'000,00 грн. \~ \~ \~ \~Представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що рішенням Наглядової ради товариства від 25.02.2021р. позивач був обраний на посаду Генерального директора АТ ХІ «Енергопроект». З 26.02.2021р. позивач приступив до виконання обов`язків Генерального директора товариства на підставі укладеного в той же день Контракту №787 як особливої форми трудового договору. З 09.01.2023р. Наглядова рада товариства своїм рішенням, оформленим протоколом №01/2023, припинила повноваження позивача як генерального директора, розірвала трудові відносини з ним та вищевказаний контракт, а також обрала Генеральним директором з 10.01.2023р. [PERSON] . Але [PERSON] не приступив з 10.01.2023р. по 22.05.2023р. до виконання своїх посадових обов`язків, у зв`язку з чим було блоковано фінансово-господарську діяльність товариства. Відповідач за своїм юридичним та фактичним місцезнаходженням не видавав наказ про розірвання трудових відносин з позивачем. Також у відповідача відсутня додаткова угода до контракту №787, яка за умовами ст.7 контракту повинна укладатися між сторонами у разі його зміни чи припинення. Трудова книжка позивача знаходиться у відповідача. Рішенням Наглядової ради товариства, прийнятим 22.05.2023р. та оформленим протоколом №01/2023, припинено повноваження Генерального директора [PERSON] та обрано позивача на цю посаду з наступного дня. Рішенням господарського суду Харківської області від 12.06.2023р. у справі №922/2711/22 було визнано недійсним з моменту прийняття рішення Наглядової ради товариства від 09.01.2023р., оформлене протоколом №1/2023, в частині припинення повноважень позивача на посаді Генерального директора, розірвання з ним трудових відносин та контракту та в частині обрання з 10.01.2023р. генеральним директором товариства [PERSON] . Періоди часу з 02.01.2023р. по 06.01.2023р. включно та з 07.01.2023р. по 14.01.2023р. включно є періодами тимчасової непрацездатності позивача відповідно до листків непрацездатності, виданих закладом охорони здоров`я. З 14.01.2023р. по 17.02.2023р. є періодом перебування позивача у щорічній основній відпустці на підставі наказу АТ ХІ «Енергопроект» від 07.12.2022р. №1579. Період вимушеного прогулу позивача становить 66 робочих днів з 20.02.2023р. по 22.05.2023р. включно. Цей період обліковується у табелях обліку використання робочого часу як відсутність позивача на робочому місці з інших причин. Згідно зі ст.5 Контракту №787 від 26.02.2021р. заробітна плата позивача у вигляді посадового окладу становить 8 (вісім) мінімальних посадових окладів (ставки) працівника основної професії роботодавця (АТ ХІ «Енергопроект»). Такий мінімальний посадовий оклад працівника основної професії у період 20.02.2023р. 22.05.2023р. становить 8110,00 грн. Тобто посадовий оклад позивача у вказаний період становив 64880,00 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов та доводи, якими він обґрунтований. Представник відповідача у судовому засіданні підтримала доводи відзиву на позовну заяву та пояснила, що відповідач покладається на розсуд суду при ухваленні рішення по суті цього цивільно-правового спору. Вислухавши представників сторін, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Наглядової ради АТ ХІ «Енергопроект» від 25.02.2021р., оформленим протоколом №37-2021, позивач був обраний Генеральним директором товариства з 26.02.2021р. та було затверджено умови контракту, що укладається з ним. 26.02.2021р. між сторонами було укладено Контракт №787, за умовами якого позивач на посаді генерального директора товариства, як його керівник, зобов`язується здійснювати поточне управління (керівництво) товариством, забезпечувати його високоприбуткову діяльність, ефективне використання і збереження належного товариству майна, в тому числі, держаного майна, що не увійшло до складу статутного капіталу товариства, забезпечувати виконання рішень Загальних зборів акціонерів та Наглядової ради, а товариство як роботодавець зобов`язується створювати належні умови для матеріального забезпечення організації праці керівника. Згідно з пунктом 5.1 статті 5 контракту за виконання обов`язків щодо управління (керування) товариством, передбачених цим контрактом, керівнику нараховується та виплачується заробітна плата у вигляді посадового окладу у розмірі 8 (вісім) мінімальних посадових окладів (ставки) працівника основної професії роботодавця. За умовами п.7.2 статті 7 контракту внесення до нього змін здійснюється шляхом підписання сторонами додаткових угод. Повноваження керівника можуть бути припинені, а контракт розірваний у будь-який час до закінчення строку його дії за рішенням Наглядової ради (п.7.4 ст.7 контракту). Строк дії контракту був становлений сторонами до припинення повноважень керівника (п.8.1 статті 8 контракту). На підставі наказу №30/к від 26.02.2021р. позивач приступив з 26.02.2021р. до виконання обов`язків Генерального директора товариства згідно контракту №787 від 26.02.2021р. Як вбачається з копії протоколу №1/2023 засідання Наглядової ради АТ ХІ «Енергопроект» від 09.01.2023р., цей орган управління товариством прийняв рішення про припинення повноважень генерального директора товариства [PERSON] з 09.01.2023р., розірвання з ним трудових відносин та контракту №787від 26.02..2021р. (питання 4 порядку денного засідання), а також про обрання генеральним директором товариства [PERSON] з 10.01.2023р., укладення з ним відповідного контракту (трудового договору) та уповноваження його на вчинення всіх необхідних дій для державної реєстрації змін до відомостей про товариство у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань згідно з цим рішенням Наглядової ради (питання 5 порядку денного). Згідно з копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань станом на 09.01.2023р. керівником товариства Генеральним директором є [PERSON] з 10.01.2023р. 22.05.2023р. Наглядова рада товариства прийняла рішення, оформлене протоколом №01/2023, про припинення з моменту прийняття цього рішення повноважень генерального директора товариства [PERSON] , розірвання з ним трудового договору (контракту) та обрання позивача генеральним директором товариства з дня, наступного після прийняття цього рішення, а також затвердження умов контракту з ним. Рішенням Господарського суду Харківської області від 12.06.2023р. у справі №922/2711/22, яке набрало законної сили 07.07.2023р., було визнано недійсними з моменту прийняття рішення Наглядової ради Акціонерного товариства Харківський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут Енергопроект від 09.01.2023, що оформлені протоколом №1/2023, в частині припинення повноваження генерального директора Товариства [PERSON] з 09.01.2023 року, розірвання з ним трудових відносин та контракту №787 від 26.02.2021 року (питання №4 порядку денного) та в частині обрання генеральним директором Товариства [PERSON] з 10.01.2023, укладення з ним відповідного контракту (трудового договору), уповноваження генерального директора Товариства [PERSON] на вчинення всіх необхідних дій пов`язаних з державною реєстрацією внесення змін до відомостей про товариство, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, згідно з рішенням наглядової ради Товариства, оформленого цим протоколом (питання №5 порядку денного). Визнати недійсними з моменту прийняття рішення Наглядової ради Акціонерного товариства Харківський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут Енергопроект від 09.01.2023, що оформлені протоколом №1/2023, в частині припинення повноваження генерального директора Товариства [PERSON] з 09.01.2023 року, розірвання з ним трудових відносин та контракту №787 від 26.02.2021 року (питання №4 порядку денного) та в частині обрання генеральним директором Товариства [PERSON] з 10.01.2023, укладення з ним відповідного контракту (трудового договору), уповноваження генерального директора Товариства [PERSON] на вчинення всіх необхідних дій пов`язаних з державною реєстрацією внесення змін до відомостей про товариство, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, згідно з рішенням наглядової ради Товариства, оформленого цим протоколом (питання №5 порядку денного). У книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них по АТ ХІ «Енергопроект», копія якої надана представником відповідача, наявні відомості про трудову книжку позивача та відсутні відомості про її видачу позивачу. Як вбачається з копій табелів обліку використання робочого часу АТ ХІ «Енергопроект», а також листків непрацездатності №6297162-2011939320-1, №6297162-2012039481-1 та наказу №1579 від 07.12.2022р., в період з 02.01.2023р. по 06.01.2023р. та з 07.01.2023р. по 14.01.2023р. перебував на лікарняному у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю внаслідок захворювання або травми, що не пов`язані з нещасним випадком на виробництві, з 14.01.2023р. по 17.02.2023р. період щорічної основної відпустки позивача. Період з 20.02.2023р. по 22.05.2023р. включно обліковується у табелях обліку використання робочого часу як відсутність позивача на робочому місці з інших причин. Таким чином, період з 20.02.2023р. по 22.05.2023р. включно, який становить 66 робочих днів, є періодом вимушеного прогулу позивача. Так, у постанові від 16.12.2020р. у справі № 761/36220/17 Верховний Суд зробив висновок, виходячи з системного аналізу та тлумачення положень статті 235 КЗпП України, що вимушений прогул - це час, упродовж якого працівник з вини роботодавця не мав змоги виконувати трудові функції. При цьому причиною виникнення вимушеного прогулу може стати звільнення без законної підстави, що перешкоджає виконанню працівником трудової функції, обумовленої трудовим договором, неправильне формулювання причини звільнення у трудовій книжці чи затримка видачі з вини роботодавця трудової книжки, що перешкоджає працівникові реалізувати своє право на працю\~в іншого роботодавця. Згідно з\~пп.\~«з» п.1\~Порядку обчислення\~середньої заробітної\~плати, який\~затверджено Постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~08.02.1995р.\~ №100, ( надалі Порядок №100), він застосовується у випадках вимушеного прогулу. Так, нарахування\~\~ виплат,\~\~ що\~\~ обчислюються\~\~ із\~\~ середньої заробітної плати за останні два місяці роботи,\~\~провадяться шляхом множення\~\~середньоденного\~\~(годинного)\~\~заробітку на число робочих днів / годин,\~\~а у\~\~випадках,\~\~передбачених\~\~чинним\~\~законодавством, календарних днів,\~\~які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна\~\~(годинна)\~\~заробітна\~\~плата\~\~визначається\~\~діленням заробітної\~\~плати\~\~за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі\~\~(календарні)\~\~дні\~\~на\~\~число\~\~відпрацьованих\~\~робочих днів (годин),\~\~а\~\~у\~\~випадках, передбачених чинним законодавством, - на число\~\~календарних\~\~днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного\~\~числа\~\~робочих\~\~днів за останні два календарні місяці згідно з\~\~графіком\~\~роботи\~\~підприємства,\~\~установи,\~\~організації, встановленим з\~\~ дотриманням\~\~вимог\~\~законодавства (п.8 Порядку №100). Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача становить 2949,09 грн. (з розрахунку 64880,00 грн. (місячний посадовий оклад) / 22 робочі дні у місяць). Середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача з 20.02.2023р. по 22.05.2023р. включно становить 194'639,94 грн. ( із розрахунку 2949,09 грн. х 66 робочих днів). Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20.02.2023р. по 22.05.2023р. включно у сумі 194'639 грн. 94 коп. з урахуванням податків, зборів та інших обов`язкових платежів. Що стосується позовної вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивача, то під час розгляду справи також було підтверджено обставини, на які позивач посилається в її обґрунтування. Частиною першою ст.237-1 КЗпП України встановлено, що відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під час розгляду справи було з`ясовано, що впродовж 66 днів вимушеного прогулу позивач з вини роботодавця не мав змоги виконувати трудові функції, тобто реалізовувати гарантоване статтею 43 Конституції України право на працю. При цьому трудова книжка позивачу не поверталася, а отже він не мав можливості у цей період працевлаштуватися на іншу роботу. Це призвело до порушення звичайного життєвого укладу позивача, його переживань у зв`язку з такими протиправними діями щодо нього. Вимушений прогул та відсутність гарантованої законом оплати праці за цей період вимагали від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Ці обставини завдавали йому моральних страждань. \~ \~ \~ \~ \~Верховний Суд у постанові від 13.08.2020р. у справі №127/16375/19 наголосив на тому, що захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин. КЗпП України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників,\~а стаття 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема, повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та з урахуванням інших обставин. Отже, компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, шляхом поновлення на роботі, а має самостійне юридичне значення. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне\~за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого\~спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. \~ \~ \~ \~Таким чином, з урахуванням всіх вищевказаних обставин та суд вважає, що сума у розмірі 50'000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок порушення його трудових прав, відповідає цим засадам. На підставі викладеного,

Outcome: approved