Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що внаслідок ДТП, яка мала місце 02.01.2021 р. о 15 год. 15 хв. по вул. Львівській, 4 в м.Бібрка Львівської області за участю автомобіля марки «Toyota Camry», д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Volkswagen Jetta», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , пошкоджено автомобіль марки «Toyota Camry», д.н. [NUMBER] . Між ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №201925362, автомобіля марки «Volkswagen Jetta», д.н.з. [NUMBER] . 04.01.2021 року на адресу ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» було надіслано повідомлення про ДТП а 29.01.2021 року останньою було перераховано на рахунок кошти в сумі 50000грн. як відшкодування шкоди, завданої ДТП. Висновком №32/01/21 про розрахунок визначення заподіяної шкоди вказано розмір заподіяної шкоди 77490грн. Згідно калькуляції №01022021 від 01.02.2021р. вартість ремонту автомобіля марки «Toyota Camry», д.н. [NUMBER] становить 89343грн. Тому просить стягнути з відповідача різницю суми відшкодування в розмірі 39347грн. Також зазначає, що внаслідок пошкодження автомобіля йому довелося самостійно шукати гроші для його ремонту, через що тривалий час не міг спокійно спати, це спричинило виникнення пригніченого стану, змушений був добиратися до роботи громадським транспортом, через що витрачав більше часу, часто затримувався і не встигав на роботу ( працює лікарем урологом в КП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради». У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача 30000, 00 грн. моральної шкоди, а також судові витрати в розмірі 2270,00 грн., 908,00 грн. та 6000,00 грн. витрат на правову допомогу. У судове засідання позивач та його представник не з`явились, подали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали з наведених вище мотивів, просять позов задоволити в повному обсязі. У судовому засіданні відповідач та його представник проти позову заперечили, вважають його безпідставним та необґрунтованим. Вважають, що станом на дату ДТП, 02.01.2021 року, відповідальність автомобіля марки «Volkswagen Jetta», д.н.з. [NUMBER] , водієм якого був відповідач [PERSON] , за шкоду майну, здоров`ю та життю третіх осіб була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 201925362, згідно якого ліміт відповідальності страховика за шкоду завдану майну потерпілого становить 130000грн., а відтак вартість ремонту автомобіля позивача не перевищує дану суму ( згідно калькуляції 89343,00грн.). Тому обов`язок щодо проведення відповідних виплат страхового відшкодування покладається на ПрАТ «Страхова Компанія» «ПЗУ Україна». Позивачем не надано доказів відмови ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» у виплаті страхового відшкодування. Вважають, що позивачем не доведено підстав у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення 30000 грн. моральної шкоди. Тому просять в позові відмовити. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, був належно повідомлений про час і місце розгляду справи. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких мотивів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У судовому засіданні встановлено, що внаслідок ДТП, яка мала місце 02.01.2021 р. о 15 год. 15 хв. по вул. Львівській, 4 в м.Бібрка Львівської області за участю автомобіля марки «Toyota Camry», д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Volkswagen Jetta», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , пошкоджено автомобіль марки «Toyota Camry», д.н. [NUMBER] . З представленої суду копії постанови судді Перемишлянського районного суду Львівської області від 13 квітня 2021 року вбачається, що відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Дана постанова не оскаржувалась та набрала законної сили. Згідно висновку №32/01/21 від 12.01.2021р. про розрахунок визначення заподіяної шкоди, розмір заподіяної шкоди автомобілю марки «Toyota Camry», д.н. [NUMBER] , з ПДВ на запасні частини і матеріали становить 77490грн. Згідно ремонтної калькуляції №01022021 від 01.02.2021р., виданої приватним підприємцем [PERSON] , вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Toyota Camry», д.н. [NUMBER] , становить 89343,00 грн. Виконуючи взяті зобов`язання по Договору добровільного страхування наземного транспорту №201925362, на підставі страхового акту ПрАТ «Страхова Компанія» «ПЗУ Україна» виплатила на користь потерпілої особи [PERSON] (власника пошкодженого транспортного засобу) 50000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням про виплату страхового відшкодування від 08.02.2021р. Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. За загальними правилами, визначеними ст.ст.1166, 1167, 1187, 1190 ЦК України, тягар цивільної відповідальності має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Відповідно до частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Відповідно до ст.999 ЦК законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон). Питання страхування відповідальності власників транспортних засобів регулюється не тільки національним законодавством, а й міжнародними нормами, і Україна як держава, яка прагне вступу до Європейського Союзу, в Угоді про асоціацію України з ЄС зобов`язалась здійснити заходи щодо підвищення гарантій забезпечення прав потерпілих від ДТП відповідно до Директиви 2009/103/ЄС щодо страхування цивільної відповідальності по відношенню до використання автотранспортних засобів та забезпечення виконання зобов`язань щодо страхування такої відповідальності. Відповідно до ст. 3 Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 Закону). Згідно зі ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом ст.ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону, настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до вимог ст. 21 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Порядок відшкодування шкоди пов`язаний з пошкодженням транспортного засобу закріплений у ст. 29 Закону, де вказано, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити настоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного. У постанові від 04.07.2018 р. у справі №755/18006/15-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Проте покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування відповідальності та сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Велика Палата вважає, що уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, у разі виникнення деліктного зобов`язання страховик бере на себе виконання обов`язку страхувальника у межах суми страхового відшкодування. Відтак Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, а у випадку, зазначеному у пункті 80 цієї постанови - винною особою. Як вбачається з матеріалів справи, ДТП сталося 02.01.2021 року, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «Volkswagen Jetta», д.н.з. [NUMBER] , водієм якого був відповідач [PERSON] , була застрахована у ПрАТ «Страхова Компанія» «ПЗУ Україна» поліс №201925362. Відповідно до вказаного договору страхування ліміт відповідальності страховика за шкоду завдану майну потерпілого складає 130000, 00грн. У строк який встановлений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме протягом трьох робочих днів з дня настання ДТП позивач склав повідомлення (02.01.2021року) від потерпілої особи про настання дорожньо-транспортної пригоди до страхової компанії. Позивач звернувся до страхової компанії у встановлений Законом строк, а саме протягом 30 днів з дня подання повідомлення (02.01.2021 року) про ДТП із заявою про страхове відшкодування, як то передбачено пунктом 33.1.4 ст.33 Закону. Позивач зазначає, що відповідно до рахунку вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 89343,00 грн., проте вказана вартість матеріального збитку не перевищує розмір страхового відшкодування за полісом №201925362, однак позивач не скористався своїм правом на відшкодування шкоди за страховим полісом. Таким чином, відшкодування завданої шкоди внаслідок настання ДТП здійснює страховик винуватця ДТП. Таке відшкодування здійснюється в межа страхової суми (ліміту відповідальності). Лише у разі перевищення розміру заподіяної шкоди ліміту відповідальності, власник транспортного засобу зобов`язаний сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. А тому пред`явлення вимоги щодо відшкодування завданої майнової шкоди до відповідача не відповідає приписам чинного законодавства. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог в частині про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення ДТП слід відмовити. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди у заявленому позивачем розмірі, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У пункті 5 вищевказаної Постанови зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Враховуючи встановлені обставини та докази подані позивачем, суд дійшов висновків, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, вчиненої з вини відповідача, позивач був позбавлений звичного способу життя, а також зазнав душевних страждань внаслідок пошкодження його транспортного засобу, вимушених обмежень та змін у повсякденному житті. При цьому, визначений позивачем розмір моральної шкоди в сумі 30000,00 грн. суд вважає надмірним, таким, що не відповідає тяжкості та характеру правопорушення, глибині душевних страждань потерпілого, а також принципам розумності і справедливості. З урахуванням зазначених вище обставин, засад розумності та справедливості, суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди у сумі 10000 грн., яка підлягає стягненню з відповідача як винної особи, на користь позивача. Крім цього, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 756, 00грн. З огляду на викладене, беручи до уваги обставини цієї справи, враховуючи значення справи для позивача, обсяг наданих адвокатом послуг, їх складність та час, необхідний для їх надання, суд приходить до переконання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 6000,00 грн., що відповідатиме вимогам розумності та співмірності та підтверджено договором про надання правової допомоги від 08.02.2021 року, квитанцією до прибуткового касового ордеру №013 від 06.04.2021 року.

Outcome: approved