Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-10 00:00:00

16 травня 2023 року через систему «Електронний суд» до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла вищевказана позовна заява. Ухвалою суду від 17 травня 2023 року позовну заяву залишено без руху. 16 травня 2023 позивачем було усунуто недоліки та наступного робочого дня, уточнену позовну заяву передано у провадження судді Ковтун Н.Г. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27.10.2019 між ПрАТ «УПСК» та [PERSON] було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/1671124. 27.10.2019 приблизно о 07-30 год. в м. Кривому Розі по вул. Миколи Світальського, е/о 324, мала місце ДТП за участю автомобіля «Daewoo Sens», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «ЗАЗ Daewoo», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортному засобу «ЗАЗ Daewoo», державний номерний знак [NUMBER] було завдано механічні пошкодження, а власнику вказаного автомобіля матеріального збитку. Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.12.2019 по справі №212/9933/19 та постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.12.2019 по справі №212/9932/19 відповідача було визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. З огляду на вищевикладене, власник пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля «ЗАЗ Daewoo», державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] звернувся до ПрАТ «УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АО/1671124. На підставі страхового акту №ОЦ/000/918/19/0043 від 16.12.2019 ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування в розмірі: 12442,08 грн., також на підставі страхового акту №ОЦ/000/918/20/0037 від 05.02.2020 ПрАТ «УПСК» було виплачено доплату страхового відшкодування в розмірі 3737,84 грн. Загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «УПСК» склав 16179,92 грн. Як вбачається з вищевикладеного, право регресної вимоги виникло у ПрАТ «УПСК» з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі, тобто 19.12.2019. З метою досудового врегулювання спору, відповідачеві було направлено вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу. Так, відповідачем було сплачено заборгованість в розмірі 2000,00 грн., в подальшому ніяких дій в добровільному порядку проведено не було. Таким чином, залишок заборгованості складає 14179,92 грн. 01.10.2020 між ПрАТ «УПСК» та ФОП [PERSON] укладено договір №01/10/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор - позивач, отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведено у додатку №1 до договору. В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді страхового відшкодування за полісом №АО/1671124 від 25.07.2019. На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити. Ухвалою суд від 29 травня 2023 року справу прийнято до провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач, яка належним чином повідомлялася про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за зареєстрованим місцем проживання, не скористалася своїм правом та не направила до суду відзив на позовну заяву. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 27.10.2019 між ПрАТ «УПСК» та [PERSON] було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/1671124, відповідно до якого у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Daewoo Sens», державний номерний знак [NUMBER] , страхова компанія сплачує страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 27.10.2019 приблизно о 07-30 год. в м. Кривому Розі по вул. Миколи Світальського е/о 324, мала місце ДТП за участю автомобіля «Daewoo Sens», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «ЗАЗ Daewoo», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортному засобу «ЗАЗ Daewoo», державний номерний знак [NUMBER] було завдано механічні пошкодження, а власнику вказаного автомобіля матеріального збитку. Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.12.2019 по справі №212/9933/19 та постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.12.2019 по справі №212/9932/19 відповідача було визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с.17,18). Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України фактично позбавляють особу, вину якої встановлено вироком у кримінальному провадженні або постановою у справі про адміністративне правопорушення, можливості спростувати наявність такої вини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія [PERSON] вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому він, як особа, що керував автомобілем ««ЗАЗ Daewoo», державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок чого позивач поніс значні матеріальні збитки, є єдиною винною особою дії якої призвели до ДТП. Володілець пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу «Daewoo Sens», державний номерний знак [NUMBER] звернувся до страховика ПрАТ «УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.19). На підставі страхового акту №ОЦ/000/918/19/0043 від 16.12.2019 ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування в розмірі: 12442,08 грн., що підтверджується платіжним дорученням №8609 від 16.12.2019 (а.с.40), а також на підставі страхового акту №ОЦ/000/918/20/0037 від 05.02.2020 ПрАТ «УПСК» було виплачено доплату страхового відшкодування в розмірі 3737,84 грн. (а.с.40). Загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «УПСК» склав 16179,92 грн. Згідно п.п. в) п.п. 38.1.1 п 38 1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). З постанови Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.12.2019 року вбачається, що відповідач на момент скоєння ДТП керував забезпеченим транспортним засобом «Daewoo Sens», державний номерний знак [NUMBER] , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, згідно висновку лікаря КЗ КПНД №2717 від 29.10.2019, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. В розумінні ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 1166, 1187, 1191 ЦК України у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати ПрАТ «УПСК» завдані збитки в порядку регресу у розмірі сплаченого останнім страхового відшкодування за полісом №АО/1671124. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. З метою досудового врегулювання спору, відповідачеві було направлено вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу від 11.04.2020 (а.с.41). Так, відповідачем було сплачено заборгованість в розмірі 2000,00 грн., в подальшому ніяких дій в добровільному порядку проведено не було. Таким чином, залишок заборгованості складає 14179,92 грн. Окрім того, позивач ФОП [PERSON] разом в позовною заявою надав клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду за захистом своїх прав. В обґрунтування клопотання посилається на те, що на день подання позовної заяви закінчився строк звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів, однак позивач вважає, що строк було пропущено через поважні причини, у зв`язку з введенням воєнного стану на території України. З приводу вищевказаного, суд зазначає наступне. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267\~ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Застосування судом строків позовної давності можливе лише за заявою відповідача, зробленою до винесення рішення по справі. Однак, відповідач із заявою про застосування строків давності до суду не звертався. Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав щодо розгляду клопотання ФОП [PERSON] 01.10.2020 між ПрАТ «УПСК» та ФОП [PERSON] укладено договір №01/10/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор - позивач, отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведено у додатку №1 до договору. В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді страхового відшкодування за полісом №АО/1671124 від 25.07.2019. У ч. 1 ст. 512 ЦК України вказано, що кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, правонаступництва, а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язані в повному обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, до позивача ФОП [PERSON] перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми страхового відшкодування. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти в розмірі понесених витрат в сумі 14179,92 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору 858,88 грн. Щодо стягнення з Відповідача витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме: 1)на професійну правничу допомогу; 2)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з частинами 4-6\~ст.137\~ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В обґрунтування заявленої суми на надання правничої допомоги позивачем надано копію Договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30.01.2019 року, додаткова угода № 011 до Договору про надання правової допомоги №30/01/19 від 30.01.2019 року із детальним розрахунком наданих послуг, укладений між ФОП [PERSON] та адвокатом Самойленком П.М., а також акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) до Договору про надання правової допомоги №30/01/19 від 30.01.2019 року. Витрати на правничу допомогу заявлені представником позивача складають 4000,00 грн., а саме: аналіз судової практики та обговорення з Клієнтом правової позиції по справі 500,00 грн.; написання позовної заяви та підготовка документів для подання позову до суду, подання позовної заяви через систему «Електронний суду» 2500,00 грн. (а.с.44). Крім того, з акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) вбачається, що клієнтом здійснено авансування послуг адвоката для здійснення супроводу та контролю судової справи (подання заяв, клопотань, звернення до державної виконавчої служби) в розмірі 1000,00 грн. Однак, вищевикладене не входить до переліку витрат, що визначені ч. 1 ст. 133 ЦПК України. У зв`язку з чим таке стягнення з відповідача на користь позивача у розмірі 1000,00 грн. не підлягає. З врахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку про часткове задоволення витрат за надання професійної правничої допомоги понесеної\~ [PERSON] у зв`язку з розглядом справи у розмірі 3000,00 грн. та вважає, що саме такі витрати є співрозмірними із складністю даної справи і підлягають стягненню з відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved