Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 1,43 га, розташовану на території Горожанської сільської ради Чортківського району Тернопільської області, згідно державного акта серії ТР № 017409, яку мати заповіла їй. З 10.05.2021 року до моменту смерті [PERSON] проживала разом з нею без реєстрації у с. Серединка Гайсинського району Вінницької області, а тому позивач вважала, що фактично прийняла спадщину після смерті матері і звернулася до нотаріуса вже після закінчення встановленого законом шестимісячного строку. З огляду на вказані обставини, нотаріусом було роз`яснено необхідність встановлення у судовому порядку факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Враховуючи наведене, зважаючи на те, що встановлення вказаного факту необхідне їй для оформлення спадкових прав, позов просить задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнає та не заперечує проти їх задоволення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. Враховуючи положення ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України), зважаючи на те, що неявка відповідачів [PERSON] та [PERSON] не є першою, у зв`язку з чим судові засідання у справі неодноразово були відкладені, а сама справа вже тривалий час перебуває на розгляді суду, суд вважає за можливе розглянути справу у їхній відсутності. Судом установлено такі обставини. Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР № 017409 від 04.09.2003 року [PERSON] належала земельна ділянка загальною площею 1,43 га, розташована на території Горожанської сільської ради Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, до складу якої входять земельні ділянки площею 0,95 га, 0,42 га та 0,06 га, кадастрові номери 16124283200:01:001:0745, 6124283200:01:001:1205, 6124283200:01:001:2127. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02.02.2022 року. За життя [PERSON] складено заповіт, посвідчений 20.10.2021 року старостою Горожанського старостинського округу Чортківського району Тернопільської області Сурмачевським І. В., який зареєстровано в реєстрі за № 11-1, згідно якого [PERSON] заповіла належну їй згідно державного акта серії ТР № 017409 земельну ділянку загальною площею 1,43 га [PERSON] . Згідно довідки № 60, виданої виконавчим комітетом Джулинської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, [PERSON] , яка померла [INFO] , була зареєстрована в с. Горожанка Чортківського району Тернопільської області. Окрім того, як убачається зі змісту вказаної довідки, спадкоємцями [PERSON] є її діти, а саме: позивач [PERSON] та відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно довідки № 56, виданої виконавчим комітетом Джулинської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, [PERSON] , яка померла [INFO] , з 10.05.2021 року до дня смерті проживала без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Як убачається з паспорта громадянина України серії [NUMBER] від 14.10.2004 року, позивач [PERSON] зареєстрована у с. Серединка Бершадського району (теперішнього Гайсинського району) Вінницької області. Згідно відповіді нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Войташека В. І. № 146/01-16 від 05.07.2023 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкової справи не заведено. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. У постанові від 07.06.2023 року у справі № 227/5018/21 Верховний Суд звертає увагу на те, що частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом. Згідно ч. ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Як убачається з абз. 5 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги. Місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги (абз. 4 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»). У постанові від 12.06.2023 року у справі № 342/1447/20 Верховний Суд дійшов висновку, що під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає, у той час коли під тимчасовим місцем проживання розуміється місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема, у готелі чи у санаторії тощо). Тимчасова відсутність може бути безперервною, однак не повинна перевищувати шести місяців. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Згідно роз`яснень, викладених у п. п. 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що сукупність досліджених у судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою, дають підставу зробити висновок, що позивач [PERSON] проживала разом із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , з 10.05.2021 року та на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] .Вказаний юридичний факт породжує правовий наслідок і від нього залежить виникнення майнових прав у позивача, зокрема оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] . Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися та будь-яких доказів на спростування доводів позивача, викладених у позовній заяві, суду не подали. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до переконання, що позов [PERSON] є підставним та підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved