Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся із позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій», в якому просить суд: - визнати недійсним та неукладеним договір позики № d187d396-6e4c-4193-af5f-51348dc97ac4 від 28.05.2018 р. на суму 2000 грн. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Прості займи» (ЄДРПОУ 40858239) та [PERSON] . -визнати недостовірною інформацію, надану Товариством з обмеженою відповідальністю «Прості займи» для формування кредитної історії [PERSON] про наявність договору позики № d187d396-6e4c-4193-af5f-51348dc97ac4 від 28.05.2018 р. -зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Українське бюро кредитних історій" виключити інформацію про надану Товариством з обмеженою відповідальністю «Прості займи» для формування кредитної історії [PERSON] про наявність договору позики № d187d396-6e4c-4193-af5f-51348dc97ac4 від 28.05.2018р. та кредитної заборгованості з кредитної історії на його ім`я в базі Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське бюро кредитних історій". Позовні вимоги мотивовані тим, що 16.12.2022 року, перевіряючи інформацію з інтернет сайту Українське Бюро кредитних історій, [PERSON] стало відомо що нібито ним 28.05.2018 року укладено договір позики з ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» в сумі 2000 гривень та сума кредитної заборгованості за позикою станом на липень 2022 року складає 142 918,02 грн. Позивач наголошує на тому, що кредит не замовляв, ніякого договору позики з ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» не укладав, жодним чином не підписував його ні в якому вигляді, в тому числі і відповідно електронним цифровим підписом, не складав заявку - анкету на отримання позики, не користувався, не був ознайомлений з умовами договору, взагалі не знав про існування такого договору, доки не побачив за його запитом через інформацію розмішену на інтернет сайті Українське Бюро кредитних історій стосовно договору позики. Звідки вони отримали про інформацію стосовно нього, та хто їх розповсюджував йому не відомо. З цього приводу позивач був вимушений звернутись з письмовою заявою до Хмельницького ВП Маліновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області про здійснення відносно нього шахрайства, однак в усному порядку йому було роз`яснено, що це цивільно-правові відносини та необхідно звернутися за захистом своїх прав до суду. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 14.02.2023 року було постановлено проводити розгляд справи у спрощеному провадженні із повідомлення та участю сторін. Крім того Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14.02.2023 року з ТОВ «Прості займи» було витребувано належним чином засвідчену копію договору позики укладеного між [PERSON] та ТОВ «Прості Займи» від 28.05.2018 року; належним чином засвідчені підтвердження отримання [PERSON] коштів на підставі договору позики від 28.05.2018 року, а також розрахунок заборгованостей по кредиту позики укладеного між [PERSON] та ТОВ «Прості Займи» від 28.05.2018 року, однак станом на день розгляду справи відповідач ухвалу суду не виконав, витребувані документи на адресу суду не направив. 10 березня 2023 року представник відповідача ТОВ «УБКІ» направив на адресу суду відзив на позов, в якому просив у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі, а також застосувати строки позовної давності. 03 травня 2023 року [PERSON] направив на адресу суду відповідь на відзив, зазначивши, що з поясненнями викладеними представником відповідача він не згоден, а клопотання щодо застосування строків позовної давності вважає необґрунтованим. 04 травня 2023 року позивач звернувся до суду з заявою про зміну предмету позову, а саме просив: -визнати недостовірною, та такою, що не відповідає дійсності та принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] інформацію, щодо наявності фінансових зобов`язань перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ», яка розміщена у кредитній історії [PERSON] , що сформована Товариством з обмеженою відповідальністю "Українське бюро кредитних історій"; -визнати протиправними дії Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ», щодо передання Товариству з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» відомостей для внесення інформації (запису) в кредитну історію [PERSON] , що відображена як інформація за договором від 28.05.2018 № d187d396-6e4c-4193-af5f-51348dc97ac4; -зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» виключити з кредитної історії [PERSON] всю інформацію, що розміщена без письмової згоди суб`єкта кредитної історії за поданням Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ»; -стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ» на користь [PERSON] відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак надіслав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд провести розгляд справи за його відсутності та проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з`явились. Про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином. Згідно ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч. 1 та 2 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно ст. 57 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ч. 1 та 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Судом встановлено, що за інформацією ТОВ "Українське бюро кредитних історій" в кредитній історії на ім`я [PERSON] міститься інформація про заборгованість останнього по договору займу (ідентифікатор - d187d396-6e4c-4193-af5f-51348dc97ac4) від 16 грудня 2022 року, сума кредиту 2 000 гривень, поточна заборгованість 142918,42 гривень станом на 25 липня 2022 року, сума кредиту до 12 червня 2018 року, кредит відкритий, донор інформації - ТОВ "Прості займи". Позивач у позовній заяві наголошує на тому, що кредит не замовляв, ніякого договору позики з ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» не укладав, жодним чином не підписував його ні в якому вигляді, в тому числі і відповідно електронним цифровим підписом, не складав заявку - анкету на отримання позики, не користувався, не був ознайомлений з умовами договору, взагалі не знав про існування такого договору, доки не побачив за його запитом через інформацію розмішену на інтернет сайті Українське Бюро кредитних історій стосовно договору позики. Відповідачі будучі належним чином обізнані щодо позовних вимог [PERSON] обставини викладені у позовній заяві не спростували. Ухвалу суду від 14.02.2023 року про витребування доказів, підтверджуючих укладення кредитного договору між [PERSON] та ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ», не виконали, жодного підтвердження отримання позивачем кредитних коштів не надали, а тому суд розглядає справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, визнання правочину недійсним. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Згідно ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Підтвердження укладання будь-якого договору між [PERSON] та ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» матеріали справи не містять. Що стосується позовних вимог в частині зобов`язання ТОВ "УБКІ" виключити інформацію про позивача з його кредитної історії ТОВ "Українське бюро кредитних історій" в кредитній історії на ім`я [PERSON] міститься інформація про заборгованість останнього по договору займу (ідентифікатор - d187d396-6e4c-4193-af5f-51348dc97ac4) від 16 грудня 2022 року, сума кредиту 2 000 гривень, поточна заборгованість 142918,42 гривень станом на 25 липня 2022 року, сума кредиту до 12 червня 2018 року, кредит відкритий, донор інформації - ТОВ "Прості займи", суд вважає, що вони підлягають задоволенню, з наступних підстав. Дійсно, в кредитній історії [PERSON] відповідачем - ТОВ "УБКІ", на підставі інформації, наданої відповідачем - ТОВ "Прості займи", внесено відомості про наявність укладеного між позивачем та ТОВ "Прості займи" договору позики від 28.05.2018 року. Ідентифікатор - d187d396-6e4c-4193-af5f-51348dc97ac4, сума кредиту 2 000 гривень. Відповідно до ст.4 ЗУ "Про організацію формування та обігу кредитних історій" формування та доступ до інформації, яка складає кредитну історію, повинно здійснюватися із забезпеченням конституційних прав і свобод суб`єктів кредитних історій, достовірності такої інформації, а також обов`язкової наявності згоди суб`єкта кредитної історії на бір і надання інформації, що складає кредитну історію. Відповідно до ст.10 вказаного Закону бюро вилучає з кредитної історії: 1) інформацію, що передбачена п.2 ч.1 ст.7 у разі відсутності кредитного правочину, договору або визнання їх недійсними; 2) всю інформацію, що міститься у кредитній історії, у разі відсутності письмової згоди суб`єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації про нього; 3) інформацію, яка передбачена п.2-4 ч.1 ст.7 у разі закінчення терміну зберігання інформації в кредитній історії. Оскільки підтвердження укладання кредитного договору між [PERSON] та ТОВ «Прості займи» матеріали справи не містять, то на підставі ст.10 ЗУ "Про організацію формування та обігу кредитних історій", підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача - ТОВ "УБКІ" вилучити з кредитної історії [PERSON] інформацію по договору позики від 28.05.2018 року, укладеного між, нібито, [PERSON] та ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ», який ідентифікований в кредитній історії під № d187d396-6e4c-4193-af5f-51348dc97ac4. Що стосується позовних вимог про стягнення з ТОВ "Прості займи" на користь позивача моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень, суд приходить до наступного. Згідно ст.8 Закону України "Про електронну комерцію" права та обов`язки покупця (замовника, споживача) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції визначаються законодавством України, зокрема Законом України "Про захист прав споживачів". Покупець (замовник, споживач) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції за обсягом своїх прав та обов`язків прирівнюється до споживача у разі укладення договору поза торговельними або офісними приміщеннями та у разі укладення договору на відстані відповідно до Закону України "Про захист прав споживачів". Згідно ст.22 Закону України "Про захист прав споживачів" при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Так, за загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно. Законодавець указує на два випадки компенсації моральної шкоди - вони визначені умовами договору або випливають із положень законодавства (зокрема статті 4, 22 Закону про захист прав споживачів). Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Тобто, статті 4 та 22 "Закону про захист прав споживачів" у чинній редакції прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду при розгляді справи № 216/3521/16-ц. Суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки жодних належних та допустимих доказів спричинення відповідачем позивачу моральних страждань, настання негативних наслідків, обґрунтування саме такого розміру моральної шкоди, суду не надано. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки, позивача звільнено від сплати судового збору на підставі ч.3 ст.22 ЗУ "Про захист прав споживачів", його позовні вимоги в частинах визнання недостовірною, та такою, що не відповідає дійсності та принижує честь, гідність та ділову репутацію інформацію, визнання протиправними дії Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ», щодо передання Товариству з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» відомостей та зобов`язання виключити інформацію про оспорюваний договір позики з кредитної історії на його ім`я задоволені, а в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відмовлено, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ТОВ "Прості займи" судовий збір на користь держави з дві вимоги немайнового характеру в розмірі 2147,20 гривень, з відповідача ТОВ "УБКІ" судовий збір на користь держави в розмірі 1073,60 гривень, а судовий збір в розмірі 1073,60 гривень за позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди, в задоволенні якої відмовлено, покласти за рахунок держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial