Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що 28.02.1986 між ним та відповідачкою зареєстровано шлюб. Причиною звернення до суду стало те, що їх сімейне життя з відповідачкою не склалося. У них різні погляди на життя, шлюбні стосунки, сімейні цінності, ведення домашнього господарства, через що в них виникало непорозуміння. Згодом все це призвело до того, що вони стали чужими людьми, втратили почуття любові один до одного. Вжиті ними заходи по збереженню сім`ї виявилися безрезультатними. Шлюбні стосунки припинили 10 років тому, з чого часу перестали проживати як чоловік та дружина, не підтримують спілкування. Спільний сімейний бюджет ними не ведеться. Шлюб існує формально. Досудове врегулювання спору неможливе, оскільки відповідачка повідомила, що її все влаштовує, вона не буде з`являтися до органів РАЦС з питань розірвання шлюбу. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце проведення якого був сповіщений своєчасно, належним чином, однак надав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позовні вимоги задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового засідання була сповіщена своєчасно, належним чином, однак надала до суду заяву про розгляд справи за без її присутності, позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити. Відзив від відповідача не надходив. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що 28.02.1986р. між громадянином РФ [PERSON] , [INFO] , та громадянкою України [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб відділом РАЦСу Суворовського райвиконкому м.Одеси, актовий запис №172, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Сторони неповнолітніх дітей не мають. У теперішній час примирення неможливе. Вимоги про поділ майна не заявлені. Відповідно до ст.10 ЦПК України, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Відповідно до ст.26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Згідно ст.2 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», правовий статус іноземців визначається Конституцією України та іншими законами України, а також міжнародними договорами України. Статтею 56 ЗУ «Про міжнародне приватне право», форма і порядок укладення шлюбу в Україні між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, а також між іноземцями або особами без громадянства визначаються правом України. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що збереження шлюбу неможливо та буде суперечити інтересам чоловіка та жінки. Відповідно до ст.279 Сімейного Кодексу України, розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, а також шлюбу іноземців між особою в Україні здійснюється за законом України. Відповідно до ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з положеннями ч.ч.3, 4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.3 ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення для справи. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Після всебічного, повного дослідження та оцінки наявних матеріалів справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Позивач у позові не ставить вимог про стягнення судового збору із відповідача на його користь. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved