Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

Представник позивача 30.05.2023 звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення трьох відсотків річних та інфляційної складової від суми заборгованості, мотивуючи тим, що рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 07.03.2013 по сі № 545/3319/13-ц за позовом Національної академії внутрішніх справ ( НАВС ) до [PERSON] вирішено, стягнути з відповідача на користь НАВС 20 250,31 грн. витрат пов`язаних з утриманням у навчальному закладі та 229,40 грн. судових витрат, а разом 20 479,71 грн. Відповідач зазначене рішення не оскаржував, чим визнав його. Відповідно до довідки наданої ВФЗБО НАВС, відповідачем відшкодовано НАВС вартість витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі не в повному обсязі. Тобто відповідачем, станом на 23.05.2023 не виконано рішення суду від 07.03.2013 по даній справі. Станом на сьогодні, залишок заборгованості відповідача перед НАВС становить 20 108,37 грн. витрат пов`язаних з утриманням у навчальному закладі. Ст. ст. 129-1 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної обов`язкові для всіх громадян і підлягають виконанню на всій території України. Ч. 2 ст. 18 ЦПК України передбачено, що невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підставі встановлених ст. 11 цього Кодексу. Згідно ч. 5 ст. 11 ЦК України, у випадках, встановлених а цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Ч. 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник ) зобов`язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора ) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо ) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати у боржника виконання його обов`язку. Ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання ( невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Ст. 625 ЦК України передбачено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Ч. 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми. Постановою Верховного Суду України від 26.04.2017 визначено, що правовий аналіз положень ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за час прострочення. Відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеної у Постанові від 04.07.2011 по справі № 3-65гс11, оскільки чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків, тому висновок суду касаційної інстанції про відсутність правових підстав для застосування до спірних правовідносин положень ст. 625 ЦК України є необґрунтованим. Розрахунок трьох відсотків річних та інфляційної складової від суми заборгованості надано окремим додатком. Згідно наданих розрахунків : 3 \~ \~ \~ \~% річних від невиконаного грошового зобов`язання з урахуванням інфляційних втрат за період з 26.05.2020 по 26.05.2023 становить 11 519,55 грн. з яких : - \~ \~ \~ \~9 709,14 грн. інфляційне збільшення суми грошового зобов`язання; - \~ \~ \~ \~1 810,41 грн. 3% річних від суми грошового зобов`язання. Враховуючи невиконання вимог, покладених на нього судовим рішенням, відповідно до законодавства України, відповідач зобов`язаний відшкодувати НАВС 3 % річних та інфляційну складову від суми заборгованості. На виконання вимог ст. 175 ЦПК України повідомляє, що попередній розрахунок суми судових витрат, які понесла НАВС і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, становить 2 684,00 грн. сплаченого судового збору. Підтверджує, що НАВС не подано іншого позову до відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. Прохав : \~ \~ \~ \~Стягнути [PERSON] ( реєстраційний номер облікової картки платника податків : [NUMBER] ) на користь Національної академії внутрішніх справ ( ІВАN : \~ \~ \~ \~UА1882 0172 03132 51001201000175 в ДКС України, код ЄДРПОУ : 08751177, призначення платежу *;148008;1600034;1; 3241910939;*) 3 % річних від невиконаного грошового зобов`зання з урахуванням інфляційних втрат за період з 15.05.2020 по 15.05.2023 в сумі 11\~519,55 грн., з яких : 9\~709,14 грн. - інфляційне збільшення суми грошового зобов`язання; 1\~810,412 грн. - 3% річних від суми грошового зобов`язання та понесені судові витрати у вигляді судового збору у сумі 2\~684 грн. В судове засідання сторони у справі не з`явилися. Представник позивача в позові зазначив, що позов підтримує та не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач повторно не з`явився, не надав відзиву на позов з невідомих суду причин, хоча заздалегідь повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи належним чином, в тому числі і оголошення на сайті суду, про що маються докази у справі. Тому, суд вважає за можливе, за згоди представника позивача, розгляд даної справи по суті у відсутності не з`явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи, в заочному порядку згідно ст. 223, 280-284 ЦПК України. Судом встановлено всі обставини, на які в позові послався позивач та вони доводяться матеріалами справи на а. с. 9 31, а саме : рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 07.03.2013 по сі № 545/3319/13-ц за позовом Національної академії внутрішніх справ ( НАВС ) до [PERSON] вирішено, стягнути з відповідача на користь НАВС 20 250,31 грн. витрат пов`язаних з утриманням у навчальному закладі та 229,40 грн. судових витрат, а разом 20 479,71 грн. Відповідач зазначене рішення не оскаржував, чим визнав його. Відповідно до довідки наданої ВФЗБО НАВС, відповідачем відшкодовано НАВС вартість витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі не в повному обсязі. Тобто відповідачем, станом на 23.05.2023 не виконано рішення суду від 07.03.2013 по даній справі. Станом на сьогодні, залишок заборгованості відповідача перед НАВС становить 20 108,37 грн. витрат пов`язаних з утриманням у навчальному закладі. Відповідачем не спростовано надані суду докази. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної обов`язкові для всіх громадян і підлягають виконанню на всій території України. Ч. 2 ст. 18 ЦПК України передбачено, що невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підставі встановлених ст. 11 цього Кодексу. Згідно ч. 5 ст. 11 ЦК України, у випадках, встановлених а цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Ч. 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник ) зобов`язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора ) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо ) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати у боржника виконання його обов`язку. Ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання ( невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Ст. 625 ЦК України передбачено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Ч. 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати по справі понесені позивачем підлягають відшкодуванню пропорційно відповідно до\~задоволених вимогіз відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved