Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-05 00:00:00

23.02.2022 року до Дзержинського районного суду м. Харкова звернулось АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Харківське обласне управління АТ "Ощадбанк" з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.10.2020 року між АТ «Ощадбанк» в особі філії Харківське обласне управління АТ "Ощадбанк" та [PERSON] укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який розміщений на інтернет-сторінці банку, до умов якого відповідач приєднався, також ним на інтернет-сторінці банку було підписано заяву на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії, якою він погодився на одержання кредиту у максимальному розмірі 250000,00 грн. та його умови. В результаті чого банк встановив відповідачу відновлювальну лінію на строк дії платіжної картки у розмірі 15000,00 грн. Проте, відповідач, порушив умови Договору, в зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 19.01.2022 року, згідно з наданим розрахунком позивача складається із: 14953,61 грн. загальна сума основної заборгованості; 2615,61 грн. загальна сума заборгованості за процентами за користування кредитом, 13,08 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 33,18 грн. - розмір 3% річних за несвоєчасне погашення боргу; 11,62 грн. розмір 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.09.2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованими повідомленнями, що повернулися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». У встановлений судом строк відповідачем, який належним чином повідомлений про розгляд справи, не надано відзиву на позов. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 08.10.2020 року між АТ «Ощадбанк» в особі філії Харківське обласне управління АТ "Ощадбанк" та [PERSON] укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та заяву на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (шляхом підписання заяви про приєднання №575034221/220920 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу(платіжної картки) та кредитної заяви № 1125019097). Відповідно до умов договору відповідач приєднався до Вказаного Договору, підписавши Заяву на встановлення (збільшення) відновлюваної кредитної лінії (кредиту), якою він погодився на одержання Кредиту та його умови, в результаті чого Банк встановив відповідачу відновлювальну кредитну лінію у розмірі 15000,00 гривень на строк дії платіжної картки, з фіксованою процентною ставкою 60 % річних за користування кредитними коштами. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Отже, при укладенні Кредитного договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно умов якої договором приєднання договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. При укладенні Кредитного договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно умов якої договором приєднання договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Банком виконані взяті на себе зобов`язання за договором щодо видачі кредиту. Згідно до п.1.17 п.п.1.17.1 договору клієнт зобов`язується використати кредит за цільовим призначенням і своєчасно та в повному обсязі повернути суму кредиту, сплатити всі нараховані проценти та інші платежі, передбачені кредитним договором. Згідно п.1.18.1 за користування кредитом клієнт зобов`язаний сплачувати банку проценти в порядку та розмірах, визначених в Умовах користування кредитною лінією, що застосовується до відповідної категорії клієнтів, в тому числі з урахуванням змін умов кредитування згідно п. 11.1.3 Розділу ХХ договору, що мають наслідком зміну категорії , до якої відноситься клієнт. Відповідно до п.1.18.4 договору, клієнт зобов`язаний щомісячно здійснювати часткове повернення кредиту шляхом сплати суми обов`язкового щомісячного платежу (мінімального платежу по кредиту, якщо це вимагається умовами надання кредиту. Якщо клієнт не сплатив обов`язковий щомісячний платіж, не погасив заборгованість за кредитом, несанкціонованим овердрафтом у визначений розрахунковий період, сума заборгованості, яка підлягає погашенню, наступного робочого дня переноситься на відповідні рахунки для обліку простроченої заборгованості, а платіжна картка при цьому блокується. Пунктом 1.24 договору встановлено, що банк має право вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, сплати комісійної винагороди за обслуговування кредиту та інших платежів за договором, строк сплати яких не настав, та застосовувати процедуру звернення стягнення на майно клієнта згідно із Законодавством, у випадку невиконання або неналежного виконання клієнтом зобов`язань щодо вчасного повернення кредиту (в тому числі сплати суми обов`язкового щомісячного платежу), сплати процентів за користування ним, сплати комісійної винагороди за обслуговування кредиту та інших платежів, в тому числі, але не виключно у випадку: затримання сплати клієнтом заборгованості по кредиту та/або перевищення витратного ліміту та/або процентів за користування кредитом та/або комісійної винагороди за обслуговування кредиту, обов`язок сплати яких передбачений заявою на кредит, щонайменше на один календарний місяць; або перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять процентів; або несплати клієнтом більше однієї виплати за кредитним договором, яка перевищує п`ять процентів суми кредиту; або іншого істотного невиконання зобов`язань, внаслідок якого банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати інших платежів. Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 19.01.2022 року утворилась заборгованість, яка складається із: 14953,61 грн. загальна сума основної заборгованості; 2615,61 грн. загальна сума заборгованості за процентами за користування кредитом, 13,08 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 33,18 грн. - розмір 3% річних за несвоєчасне погашення боргу; 11,62 грн. розмір 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк, що встановлені договором. Крім того, відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно дост.1048 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Приписами цивільного законодавства передбачено, що Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Відповідно до положень ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений строк. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В оцінці застосування наведених норм права Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), (п.54), згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України у кредитному договорі може бути передбачено сплату процентів за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Такі проценти може бути стягнуто кредитодавцем і після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12. Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 р. по справі № 127/15672/16, зазначено: Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14?10цс18), від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З матеріалів справи вбачається, що позичальник своїх зобов`язань за договором належним чином не виконував, перестав сплачувати щомісячні платежі з погашення кредиту та процентів, у зв`язку із чим позивачем нараховано 3% річних на суму простроченого кредиту 33,18 грн.; 3% річних на суму прострочених процентів 11,62 грн.; суму витрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 13,08 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком, з яким погоджується суд. За таких обставин, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, враховуючи те, що відповідачем не було належним чином виконано умови кредитного договору, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» обґрунтовані та підлягають задоволенню з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів. Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved