Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

Представник позивача адвокат Зеркін А.С., який діє в інтересах позивача [PERSON] , звернувся до суду 26.06.2023 року засобами поштового зв`язку (зареєстровано в канцелярії суду за вх. №13894 від 28.06.2023 року) з позовною заявою, в якій просить суд розірвати шлюб укладений 19.09.2020 року між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Центрально-Міським районним у місті Кривого Розі відділом реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №534. В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначив,\~що 19.09.2020\~року [PERSON] \~та [PERSON] укладений шлюб, який зареєстрований Центрально-Міським районним у місті Кривого Розі відділом реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №534. Від початку сімейне життя подружжя складалося добре, вони разом проживали у гармонії, мали гарні взаємовідносини, але поступово стосунки між подружжям почали погіршуватися, що в подальшому призвело до втрати порозуміння та поваги один до одного. Постійні сварки та непорозуміння, різниця характерів, відсутність довіри, призвели до неможливості збереження шлюбу. Подружжя проживає окремо з березня 2022 року, шлюб носить формальних характер. Спільних дітей сторони від шлюбу не мають. Примирення між ними неможливе, тому позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.06.2023 року матеріали цивільної справи передано в провадження судді Чернової Н.В. (а.с. 13). Ухвалою суду від 10.07.2023 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.15-16). Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву, в якій просили справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги підтримали повністю, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, я якій просив справу розглянути за його відсутності, без використання засобів аудіо фіксації, позовні вимоги визнає та просить суд задовольнити їх. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову за таких підстав. Судом встановлено, що 19 вересня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Центрально-Міським районним у місті Кривого Розі відділом реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №534, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії № [NUMBER] (а.с.9). Від шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. Судовим розглядом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинено з березня 2022 року. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, єдиного бюджету не мають, жодних стосунків, притаманних подружжю, не підтримують. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно зі ст.110 СК України. Як передбачено ч.2\~ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності\~шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11 червня 2019 року у справі №605/434/18, яку кореспондує п.10 \~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку виявлення обставин або фактів під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Суд не застосовує положення ст.111 СК України, яка є диспозитивною, оскільки в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, моральним засадам, адже позивач, діючи через свого представника, наполягає на розірванні шлюбу, відповідач своїх заперечень проти його розірвання у встановлений законом строк суду не надав, клопотань про надання строку на примирення не заявляв . Відповідно до ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до\~ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Аналізуючи викладене, виходячи із фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, а також того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, з урахуванням обопільної згоди сторін на розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст.113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 19.09.2020 року (а.с.9) слідує, що під час державної реєстрації шлюбу позивач [PERSON] змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », яке суд вважає за можливе залишити без змін з огляду на відсутність заяви позивача про відновлення дошлюбного прізвища. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне витрати по сплаті судового збору в сумі 1073 грн. 60 коп., понесені позивачем та документально підтверджені (а.с.1), стягнути з відповідача на її користь. Інші процесуальні витрати по справі відсутні.

Outcome: approved