Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до Акціонерного товариства «Ідея Банк», за участі третіх осіб: Приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни, Приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Дмитра Сергійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №16348, вчинений 12 листопада 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором № Z62.00605.003721058 від 03.03.2018 року у розмірі 61201,63 гривень. Позов обґрунтований наступними обставинами. 12 листопада 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною вчинено виконавчий напис № 16348 про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором № Z62.00605.003721058 від 03.03.2018 року у розмірі 61201,63 гривень. Представник позивача вважає вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, на підставі відсутності ознак безспірності стягуваної заборгованості. Вказує, що сам по собі факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Судом розглянуто справу в порядку спрощеного позовного провадження в порядку ч. 1 ст. 274 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 04 липня 2023 року представник Акціонерного товариства «Ідея Банк» подала до суду відзив на позовну заяву. Заперечуючи щодо позову зазначила, що спірний виконавчий напис № 16348, вчинений 12 листопада 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною відповідає всім вимогам Закону України «Про нотаріат», Порядку та Переліку, а відтак є законним та підлягає виконанню. Вказала що АТ «Ідея Банк» надало нотаріусу всі необхідні документи для вчинення останнім виконавчого напису а тому вони в повній мірі підтверджують безспірність заборгованості позивача. 14 серпня 2023 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору та наявності права на подання заяви про вчинення виконавчого напису. Так нотаріусом стягнуті прострочена сплата за обслуговування кредитом (штраф) в сумі 10395,78 гривень і пеню в сумі 1118,90 гривень, проте не зрозуміло, з яких міркувань виходив нотаріус або стягувач при їх обрахуванні і не вирішено питання з якого моменту виникає право на такі нарахування, за що штраф, а за що пеня, чи дотримано спеціальні річні строки позовної давності при стягненні неустойки. Тобто, на думку представника позивача, є підстави вважати, що виконавчий напис нотаріуса вчинено за межами цього строку чим позбавленно позивача права подати заяву про застосування наслідків пропуску строку позовної давності. В матеріалах справи міститься заява представника позивача, в якому останній позов підтримав, просив розгляд справи проводити у його відсутність. Представник Акціонерного\~товариства «Ідея\~Банк»про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. У відзиві міститься клопотання про розгляд справи у його відсутність. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, заяви про розгляд справи у її відсутність не подавала. Приватний виконавець\~виконавчого округу\~Херсонської області\~Манікін Дмитро\~Сергійовичпро дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи у його відсутність не подавав. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. Згідно з положеннями ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В матеріалах справи міститься копія кредитного договору Z62.00605.003721058 від 03.03.2018 року, відповідно до якого [PERSON] отримав від ПАТ «Ідея Банк» кредитні кошти у розмірі 98869,00 гривень. Вказаний договір непосвідчений нотаріально (а.с. 19-22). З матеріалів справи вбачається, що 12 листопада 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною вчинено виконавчий напис № 16348 з про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором № Z62.00605.003721058 від 03.03.2018 року у розмірі 61201,63 гривень (а.с. 11). З матеріалів справи вбачається, що на підставі вчиненого виконавчого напису № 16348 від 12 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Херсонської області Манікіним Дмитром Сергійовичем було відкрито виконавче провадження (а.с. 7). Частиною першою статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. У абзаці 3 пункту 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, вказано, що заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Згідно із пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Крім того, вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року в справі № 910/5226/17. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Такі правові\~висновки викладено\~у постанові\~Великої Палати\~Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17. Тобто, після 22 лютого 2017 року нотаріуси позбавлені права вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості за кредитними договорами, які не є нотаріально посвідченими. Як встановлено з матеріалів справи, кредитний договір між позивачем та ПАТ «Ідея Банк» не був нотаріально посвідченим, оспорюваний виконавчий напис видано 12 листопада 2021 року, що свідчить про незаконність його вчинення. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог та про задоволення позову. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно зі ст. 141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1073,60 гривень (а.с. 6). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 гривень, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Outcome: approved