Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-07 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду та просить стягнути з [PERSON] : - майнову шкоду в розмірі 73 140 (сімдесят три тисячі сто сорок),00 грн.; -неустойку у розмірі в розмірі 140 300 (сто сорок тисяч триста),00 грн.; -моральну шкоду в розмірі 10 000 (десять тисяч),00 грн. Зазначає, що 15 травня 2018 року між ним та [PERSON] , який на той час був зареєстрований як ФОП, укладено договір купівлі-продажу меблів індивідуального замовлення, за яким продавець зобов`язується виготовити та поставити меблі покупцю за адресою: [ADDRESS] та виконати монтаж меблів. Відповідно до підписаної сторонами специфікації № 1 від 15.05.2018 до договору купівлі-продажу меблів індивідуального замовлення від 15.05.2018 продавець здійснює виготовлення та продаж наступного Товару - кухня без стільниці. Меблі, що мали бути поставлені відповідачем є продуктами виробника WOODsystems (https://www.woodsystems.com.ua). Договір укладався за адресою: [ADDRESS] . За умовами Розділу 4 вказаного договору та специфікації позивач зобов`язується сплатити наступні суми: -5240 грн. - передоплата; -120 000 грн. - сплачується позивачем не пізніше 31.05.2018; -15300 грн - сплачується позивачем в момент поставки матеріалів, загальна вартість -140 300 грн. Зазначає, що позивачем за договором було сплачено кошти в розмірі 140 240 грн. (сто сорок тисяч двісті сорок грн., 00 коп.), що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру від 15.05.2018, 21.06.2018, 23.06.2018, 22.06.2018, 25.09.2018. Вказав, що 18 вересня 2018 року відповідач поставив кухню в розукомплектованому вигляді за адресою позивача та 19 жовтня 2018 року було завершено монтаж меблів та відразу після початку використання меблів було виявлено наступні недоліки товару:в пеналі шаф із вбудованою технікою (холодильники) з`явився виступ від інших пеналів на 5-10 мм; у боковому пеналі було виявлено зайву полицю, що не відповідає затвердженій документації; верхні шафи пеналів не відчинялися у зв`язку з помилками в замірах та конструюванні меблів, що є істотними недоліками, які не дозволяють використовувати меблі за їх призначенням; вийшло з ладу освітлення робочої поверхні кухні, яка вмонтована у верхні навісні шафи кухні; в деталях верхніх шаф з`явились значні недоліки та ушкодження в зв`язку з помилками в проектуванні меблів такі, як відшарування верхнього шару ДСП та ПВХ профілю, перекоси; в тумбі під мийку відсутнє освітлення; відклеїлась бокова декоративна стійка; в фасадах секцій з`явились дефекти, виступи, щілини від 2 до 5 мм. Посилається, що неодноразово, в усному порядку, просив усунути недоліки та 25.02.2019 звернувся до відповідача з претензією щодо їх усунення, але відповідач відмовився усувати недоліки, мотивуючи свою відмову тим, що позивач підписав Акт прийому-передачі, а отже претензій на той час не мав. Наявність будь- яких недоліків відповідач не пояснює, більше того ігнорує. Зазначив, що вважає відмову відповідача від усунення недоліків незаконною та такою, що нанесла матеріальну шкоду на загальну суму 73 140,00 грн., оскільки останній змушений був усунути недоліки самостійно за власний кошт шляхом звернення до Фізичної особи-підприємця [PERSON] з яким було укладено договір підряду від липня 2021 року. Було проведено огляд дефектних меблів та складено Дефектний акт, який містив перелік недоліків товару та складено кошторис на суму 73140 грн., яку просить стягнути з відповідача. Також просить стягнути неустойку за 100 днів прострочення з наступного розрахунку:1403,00 грн * 100 днів =140 300, 00 грн. Також зазначає, що йому заподіяна моральна шкода, яка полягає в наступному: він змушений вільний час витрачати на телефонні дзвінки, написання заяв, скарг, претензій задля захисту своїх прав, зневірився у якості та належності послуг, що надаються приватними особами. Кошти сплачені за договором для нього та його родини є досить значними, їх довелося заощаджувати тривалий час, а тому сама думка про витрачання їх на товар, який неможливо використовувати, спричинила тривалі моральні страждання, почуття страху, розгубленості та безпорадності, він почуває себе ошуканим. Виходячи із принципу розумності, справедливості та відповідності моральної шкоди, враховуючи глибину, тяжкість та характер моральної травми, отриманої внаслідок протиправних дій відповідача, позивач вважає спричинену йому моральну шкоду, обґрунтованою та оцінює її в розмірі - 10 000,00 грн. Просить задовольнити позов та стягнути витрати на правову допомогу. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 30.08.2021 визначено склад суду під головуванням судді Усатової І.А. Ухвалою судді від 06.01.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення(виклику) сторін. 11 жовтня 2022 року до суду надійшов відзив з клопотанням про забезпечення витрат на професійну правничу допомогу у якому відповідач позов не визнав та зазначив, що відповідно до умов договору продавець зобов`язався передати (продати) покупцеві у його власність меблі індивідуального замовлення, у порядку та на умовах, що передбачені цим Договором, а покупець зобов`язався прийняти меблі індивідуального замовлення і у визначений строк сплатити їх вартість (п. 1.1. Договору). Пунктом 1.2. договору встановлено, що поставка товару здійснюється на адресу, вказану покупцем: [ADDRESS] , що є місцем виконання зобов`язань за цим договором. Докладні характеристики, найменування, асортимент та кількість товару, який передається за цим Договором, вказується у специфікаціях, які є невід`ємною частиною даного договору (п. 2.1. Договору). Відповідно до складеної сторонами специфікації №1 від 15.05.2018 продавець здійснює виготовлення та продаж наступного товару: кухня без стільниці. Загальна вартість товару склала 140 300 грн. (сто сорок тисяч триста гривень 00 копійок). Зазначає, що позивач, роблячи замовлення такого товару -кухня без стільниці, у жоден спосіб не повідомляв такі дані стільниці як габаритні розміри, товщина, тип, вага, матеріал, колір, спосіб її кріплення, встановлення, та оскільки стільниця є обов`язковим елементом для кухонних меблів, він з незалежних від нього причин був позбавлений можливості здійснити продаж Товару, який би був повністю сумісним зі стільницею, яку планував позивач до придбання та самостійного встановлення за межами правовідносин, що виникли між сторонами за Договором. Посилається, що між ним та позивачем 14.06.2018 також укладено додаткову угоду відповідно до якої покупець просить продавця додати до договору від 15.05.2018 профіль в верхній модуль Gola Led та сенсорний вимикач. Покупець зобов`язується зробити доплату в розмірі 2400,00 грн. (дві тисяч чотириста гривень 00 копійок), а відтак загальна сума Договору склала 142 700,00 гривень. Наявність цієї додаткової угоди підтверджено Позивачем як у тексті позову, так і шляхом подання її копії у якості додатку 2 до позовної заяви. Вказав, що на виконання умов договору, сторонами було складено та підписано: акт приймання-передачі матеріалів від 18.09.2018 до Договору відповідно до якого претензій та зауважень до строків поставки, якості та комплектності поставлених Продавцем матеріалів у Покупця відсутні; акт попереднього перегляду від 18.09.2018 до Договору відповідно до якого Продавець виготовив Товар (готову конструкцію кухні) згідно Специфікації №1 від 15.05.2018. Покупець оглянув Товар в приміщенні Продавця і впевнився що Товар готовий та відповідає кресленням, які були ним підписані; акт приймання-передачі Товару від 19.10.2018 (готової конструкції меблів) до Договору відповідно до якого Продавець передав, а Покупець прийняв Товар (готову конструкцію меблів), а саме меблі в кухню згідно Специфікації №1 від 15.05.2018. Комплектність та якість Товару (готової конструкції меблів), враховуючи позиції, поставлені з додатковою угодою від 23.07.2018, покупцем перевірена та повністю відповідає умовам Договору купівлі-продажу меблів індивідуального замовлення від 15.05.2018. Претензії та зауваження у покупця (за наявності) до строків, якості та комплектності Товару (готової продукції меблів) відповідно до п. 6.3. Договору мають бути зазначені покупцем в Акті під час підписання. Зазначив, що у позивача були відсутні зауваження та претензії до нього та згідно з п. 3.3. Договору поставка Товару вважається закінченою, коли конструкція меблів встановлена відповідно до Специфікації та Сторонами підписаний Акт приймання-передачі Товару. Відповідно до п. 6.1. Договору прийом-передача Товару здійснюється у два етапи: перший етап: прийняття матеріалів, що оформлюється двосторонніми Актами приймання-передачі матеріалів, які складаються і підписуються в момент передачі матеріалів Продавцем та надаються для підпису Покупцю та другий етап: прийняття Товару (готової конструкції меблів), що оформлюється двосторонніми Актами приймання-передачі Товару, які складаються і підписуються в момент встановлення готової конструкції меблів Продавцем та надаються для підпису. Якщо у Покупця є претензії щодо якості та/або кількості матеріалів, він їх вказує на звороті Акту приймання-передачі матеріалів, якщо у Покупця є претензії щодо якості та/або кількості Товару (готової конструкції меблів) та/або якщо товар не відповідає специфікації, покупець зобов`язаний вказати про це на звороті акту приймання-передачі товару. У випадку коли покупець відмовляється письмово вказати свої претензії щодо кількості та/або якості та/або невідповідності матеріалів та/або Товару Специфікації, про це зазначається у Акті приймання-передачі матеріалів та/або Акті приймання-передачі Товару, відповідно і такі Акти вважаються дійсними без підпису Покупця, а матеріали та/або Товар вважаються прийнятим Покупцем та таким, що відповідає Специфікації по кількості та відповідним для такого Товару стандартам якості (п. 6.2. Договору). Сторони погодили, що відповідно до п. 6.3. Договору Покупець зобов`язаний прийняти Товар, одразу ж після повідомлення Продавцем про готовність конструкції меблів, оглянути їх, і в разі виявлення невідповідності Товару Специфікації або інших недоліків, вказати їх на звороті Акту приймання-передачі товару. Якщо покупець письмово не вказує на невідповідності в момент підписання Акту приймання-передачі Товару, він втрачає право у подальшому посилатися на ці невідповідності та/або недоліки. Крім того, згідно з п. 6.4. Договору якщо Покупець прийняв матеріали та/або Товар без перевірки, він позбавляється права посилатися на невідповідність матеріалів та/або Товару Специфікації та недоліки, які могли б бути встановлені при її прийнятті. Право власності на товар та ризик випадкової загибелі переходить від Продавця до Покупця з моменту підписання Акту приймання-передачі матеріалів (п. 6.5. Договору). Відповідно до п. 7.2. Договору всі зауваження щодо якості та/або невідповідності матеріалів та/або Товару Специфікації протягом гарантійного обслуговування Продавець приймає відповідно до Акту приймання-передачі Товару. Зазначає, що з урахуванням вищевикладених обставин, положень Договору, додатків до нього та додаткових угод він поставив, а позивач безумовно прийняв матеріали, без будь-яких зауважень та претензій, про що свідчить Акт приймання-передачі матеріалів від 18.09.2018. Він виробив та поставив 19.10.2018 позивачу товар у відповідності до специфікації, а покупець прийняв його без будь-яких зауважень та претензій, про що свідчать підписані ним Акт попереднього перегляду до Договору від 18.09.2020 та Акт приймання- передачі Товару (готової конструкції меблів) до Договору від 19.10.2018. Позивач не виконав в повному обсязі своїх обов`язків щодо оплати вартості товару з урахуванням підписаної Додаткової угоди від 14.06.2018 у розмірі 2460;00 грн. Окремо звертає увагу суду на те, що в Акті попереднього перегляду до договору від 18.09.2018 зазначено, що покупець оглянув товар в приміщенні продавця й впевнився що товар готовий та відповідає кресленням, які були ним підписані. Зазначає, що позивач надав разом з позовною заявою копії креслень, на які він в тому числі посилається у тексті позову, як на затверджену Сторонами Договору технічну документацію, проте надані креслення не можуть бути ідентифіковані як додаток до укладеного між Сторонами Договору купівлі-продажу меблів індивідуального замовлення від 15 травня 2018 року, оскільки: не містять даних про договір додатком до якого вони є; не підписані відповідачем, а також очевидно підписані іншою ніж Позивач особою. Дані креслення фактично є невід`ємною частиною Договору купівлі-продажу меблів індивідуального замовлення від 15.05.2018, що укладений між відповідачем та іншою особою - [PERSON] (підпис якої здійснено на зазначених кресленнях), який в подальшому було розірвано за спільною згодою сторін на підставі Додаткової угоди від 15.05.2018 до Договору купівлі-продажу меблів індивідуального замовлення від 15.05.2018. Просить відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог [PERSON] про захист прав споживачів, стягнення матеріальної та моральної шкоди та стягнути понесені судові витрати в повному обсязі. 11.10.2022 до суду надійшов зустрічний позов. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом та просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором купівлі-продажу меблів індивідуального замовлення від 15 травня 2018 року в загальній сумі 146 312,35 гривень. Зазначає, що спір, що виник між сторонами, стосується виконання взаємних зобов`язань сторонами за договором, укладеним 15.05.2018 між Фізичною особою - підприємцем [PERSON] та [PERSON] , а саме Договору купівлі-продажу меблів індивідуального замовлення . Відповідно до умов Договору продавець зобов`язався передати (продати) Покупцеві у його власність меблі індивідуального замовлення, у порядку та на умовах, що передбачені цим Договором, а Покупець зобов`язався прийняти меблі індивідуального замовлення і у визначений строк сплатити їх вартість (п. 1.1. Договору). Пунктом 1.2. Договору встановлено, що поставка Товару здійснюється на адресу, вказану покупцем: [ADDRESS] , що є місцем виконання зобов`язань за цим договором. Докладні характеристики, найменування, асортимент та кількість товару, який передається за цим договором, вказується у специфікаціях, які є невід`ємною частиною даного договору (п. 2.1. Договору). Відповідно до складеної сторонами специфікації N91 від 15.05.2018 продавець здійснює виготовлення та продаж наступного товару: кухня без стільниці. Загальна вартість товару склала 140 300 грн. (сто сорок тисяч триста гривень 00 копійок). 14.06.2018 між сторонами також було укладено Додаткову угоду відповідно до якої покупець просить продавця додати до договору від 15.05.2018 профіль в верхній модуль Gola Led та сенсорний вимикач, а також покупець зобов`язався зробити доплату в розмірі 2400,00 грн. (дві тисяч чотириста гривень 00 копійок), а відтак загальна сума договору склала 142 700,00 гривень. Відповідно до умов складеної сторонами, за взаємною згодою, специфікації №1 від 15 травня 2018 року до договору купівлі-продажу меблів індивідуального замовлення від 15 травня 2018 року було узгоджено наступний порядок розрахунків: в день підписання договору Покупець сплачує грошові кошти в розмірі 5240,00 грн., сума у розмірі 120 000,00 гривень до 31.05.2018 грн та сума у розмірі 15 300,00 грн в день поставки матеріалів на адресу, вказану в п.1.2.Договору. Тобто остаточною датою розрахунків за договором визначено день поставки матеріалів на адресу Покупця, вказану в п. 1.2. Договору. У подальшому, на виконання умов Договору, Сторонами було складено та підписано: -18.09.2018 Акт приймання-передачі матеріалів до Договору відповідно до якого претензій та зауважень до строків поставки, якості та комплектності поставлених Продавцем матеріалів у Покупця відсутні; -18.09.2018 Акт попереднього перегляду до Договору відповідно до якого Продавець виготовив Товар (готову конструкцію кухні) згідно Специфікації №1 від 15.05.2018. Покупець оглянув Товар в приміщенні продавця й впевнився, що Товар готовий та відповідає кресленням, які були ним підписані; - 19.10.2018 Акт приймання-передачі Товару (готової конструкції меблів) до Договору відповідно до якого Продавець передав, а Покупець прийняв Товар (готову конструкцію меблів), а саме меблі в кухню згідно Специфікації №1 від 15.05.2018. Комплектність та якість Товару (готової конструкції меблів), враховуючи позиції, поставлені з додатковою угодою від 23.07.2018, покупцем перевірена та повністю відповідає умовам Договору купівлі-продажу меблів індивідуального замовлення від 15.05.2018, а відтак, дата складання вищевказаного акту приймання-передачі є датою поставки матеріалів Покупцю. Вказав, що відповідно до п. 4.1. Договору ціна за одиницю, загальна вартість та строки оплати Товару зазначаються Сторонами у Специфікаціях, що є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до умов складеної Сторонами, за взаємною згодою, Специфікації N21 від 15 травня 2018 року до Договору купівлі-продажу меблів індивідуального замовлення від 15 травня 2018 року було узгоджено наступний порядок розрахунків: в день підписання договору Покупець сплачує грошові кошти в розмірі 5240,00 грн., суму 120 000,00 гривень до 31.05.2018 та суму у розмірі 15 300,00 в день поставки матеріалів на адресу, вказану у договорі. Також, відповідно до умов укладеної між сторонами 14.06.2018 Додаткової угоди до Договору купівлі-продажу меблів індивідуального замовлення від 15 травня 2018 року, Покупець просив Продавця додати до Договору від 15.05.2018 профіль в верхній модуль Gola Led та сенсорний вимикач, а також Покупець зобов`язався зробити доплату в розмірі 2400,00 грн. Згідно з п. 3.3. Договору поставка Товару вважається закінченою, коли конструкція меблів встановлена відповідно до Специфікації та Сторонами підписаний Акт приймання-передачі Товару. Відповідно до п. 6.1. Договору прийом-передача Товару здійснюється у два етапи: приймання-передачі матеріалів, які складаються і підписуються в момент передачі матеріалів Продавцем та надаються для підпису Покупцю та двосторонніми Актами приймання-передачі Товару, які складаються і підписуються в момент встановлення готової конструкції меблів Продавцем та надаються для підпису. Сторони погодили, що відповідно до п. 6.3. Договору Покупець зобов`язаний прийняти Товар, одразу ж після повідомлення Продавцем про готовність конструкції меблів, оглянути їх, і в разі виявлення невідповідності Товару Специфікації або інших недоліків, вказати їх на звороті Акту приймання-передачі товару. Якщо покупець письмово не вказує на невідповідності в момент підписання Акту приймання-передачі Товару, він втрачає право у подальшому посилатися на ці невідповідності та/або недоліки. Крім того, згідно з п. 6.4. Договору якщо Покупець прийняв матеріали та/або Товар без перевірки, він позбавляється права посилатися на невідповідність матеріалів та/або Товару Специфікації та недоліки, які могли б бути встановлені при її прийнятті. Право власності на Товар та ризик випадкової загибелі переходить від Продавця до Покупця з моменту підписання Акту приймання-передачі матеріалів (п. 6.5. Договору). Відповідно до п. 7.2. Договору всі зауваження щодо якості та/або невідповідності матеріалів та/або товару специфікації протягом гарантійного обслуговування продавець приймає відповідно до Акту приймання-передачі Товару. Зазначає, що з урахуванням викладеного, остаточною датою для виконання сторонами Договору взаємних прав та обов`язків - щодо поставки та передачі Товару Продавцем та щодо його оплати в повному обсязі Покупцем визначено дату складання та підписання відповідного Акту приймання-передачі Товару. Вказав, що наданими до первісного позову копіями платіжних документів та не спростовується позивачем, відповідачем (позивачем за первісним позовом) згідно умов Договору було сплачено 15 травня 2018 року 5 240,00 гривень, 21 червня 2018 року 34 000,00 гривень, 22 червня 2018 року 40 000,00 гривень, 23 червня 2018 року 45 000,00 гривень, та 25 вересня 2018 року 16 000,00 гривень, а всього 140 240,00 гривень. Зазначає, що з урахуванням вищевикладених обставин, положень Договору, додатків до нього та додаткових угод: Позивач, як Продавець поставив, а відповідач безумовно прийняв матеріали, здійснив огляд та підписанням відповідних актів без будь-яких зауважень та претензій підтвердив відповідність Товару його замовленню, про що свідчить Акт приймання-передачі матеріалів від 18.09.2018; Позивач виробив та поставив відповідачу як Покупцю 19.10.2018 Товар у відповідності до специфікації, а Покупець безумовно прийняв його без будь-яких зауважень та претензій, про що свідчать підписані ним Акт попереднього перегляду до Договору від 18.09.2020 та Акт приймання-передачі Товару (готової конструкції меблів) до Договору від 19.10.2018. Відповідач станом на день підписання Акту приймання-передачі Товару не виконав в повному обсязі своїх обов`язків щодо оплати вартості Товару з урахуванням підписаної Додаткової угоди від 14.06.2018 у розмірі 2460 грн. З посиланням на ст. 625 ЦК України та п. 8.4. Договору, укладеного між сторонами просить стягнути пеню. А всього зазначає, що загальний розмір заборгованості [PERSON] перед [PERSON] складає 146 312,35 гривень з яких: 2460,00 гривень - сума частково несплаченої ціни Товару відповідно до умов договору з урахуванням Додаткової угоди від 14 червня 2018 року; 1152,35 гривень - сума інфляційних втрат Позивача з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення з 20 жовтня 2018 року - дата наступна за датою поставки Товару з якої починається прострочення виконання зобов`язань Покупця, по 05 жовтня 2022 року; 142 700,00 гривень - сума пені, розрахована за період з 20 жовтня 2018 року по 05 жовтня 2022 року згідно умов п. 8.4. Договору за ставкою 0.1% вартості Товару за кожен день прострочення, але не більше ніж загальна ціна товару, зазначена в п. 4.1. Договору з урахуванням Додаткової угоди від 14 червня 2018 року. Враховуючи, що на теперішній час грошові кошти у вигляді повної оплати вартості Товару за Договором купівлі-продажу меблів індивідуального замовлення від 15 травня 2018 року Відповідачем не сплачені, а Договір не був розірваний, припинений або визнаний недійсним, права Позивача були порушені Відповідачем, а їх належним та пропорційним способом захисту є саме стягнення з нього на користь Позивача несплаченої заборгованості в повному обсязі з урахуванням інфляційних втрат, а також зі стягненням пені відповідно до умов Договору, просить відмовити позивачу за первісним позовом у задоволенні позовних вимог повністю, задовольнити вимоги Позивача за зустрічним позовом та стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором купівлі-продажу меблів індивідуального замовлення від 15 травня 2018 року в загальній сумі 146 312,35 гривень. Стягнути понесені судові витрати в повному обсязі. Ухвалою суду від 09.12.2022 здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 06.03.2023 прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу до спільного розгляду з первісним позовом. Об`єднано вказані позови. Прокольною ухвалою від 06.03.2023 закрито підготовче засідання, справу признано до судового розгляду. У судовому засідання позивач та представник позивача за первісним позовом вимоги підтримали, проти зустрічного позову заперечували, представник відповідача за первісним позовом заперечував проти позову, просив задовольнити зустрічний позов. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про відмову у первісному позові та частковеу задоволення зустрічного позову. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.ч.2,5ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Згідно з частиною другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконанням або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.ст.626,627 ЦК України - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст.638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Нормою статті 691 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оскарження. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оскарження та спричиненим цими діяннями наслідкам. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17, провадження N° 12-304гс18, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, провадження № 14-338цс18. Встановлено, що 15 травня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] , який на той час був зареєстрований як ФОП, укладено договір купівлі-продажу меблів індивідуального замовлення, за яким продавець зобов`язується виготовити та поставити меблі покупцю за адресою: [ADDRESS] та виконати монтаж меблів. Відповідно до підписаної сторонами специфікації № 1 від 15.05.2018 до договору купівлі-продажу меблів індивідуального замовлення від 15.05.2018 продавець здійснює виготовлення та продаж наступного Товару - кухня без стільниці. Меблі, що мали бути поставлені відповідачем є продуктами виробника WOODsystems (https://www.woodsystems.com.ua). Договір укладався за адресою: [ADDRESS] . За умовами Розділу 4 вказаного договору та специфікації позивач зобов`язується сплатити наступні суми: -5240 грн. - передоплата; -120 000 грн. - сплачується позивачем не пізніше 31.05.2018; -15300 грн - сплачується позивачем в момент поставки матеріалів, загальна вартість -140 300 грн. Відповідно до п. 4.1. Договору ціна за одиницю, загальна вартість та строки оплати Товару зазначаються Сторонами у Специфікаціях, що є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до умов Договору продавець зобов`язався передати (продати) покупцеві у його власність меблі індивідуального замовлення, надалі за текстом також товар, у порядку та на умовах, що передбачені цим Договором, а Покупець зобов`язався прийняти меблі індивідуального замовлення і у визначений строк сплатити їх вартість (п. 1.1. Договору). Пунктом 1.2. Договору встановлено, що поставка Товару здійснюється на адресу, вказану Покупцем: [ADDRESS] , що є місцем виконання зобов`язань за цим договором. Докладні характеристики, найменування, асортимент та кількість товару, який передається за цим договором, вказується у специфікаціях, які є невід`ємною частиною даного договору (п. 2.1. Договору). Відповідно до складеної сторонами специфікації N1 від 15.05.2018 продавець здійснює виготовлення та продаж наступного товару: кухня без стільниці. Загальна вартість товару склала 140 300 грн. (сто сорок тисяч триста гривень 00 копійок). 14.06.2018 між сторонами також було укладено Додаткову угоду відповідно до якої покупець просить продавця додати до договору від 15.05.2018 профіль в верхній модуль Gola Led та сенсорний вимикач, а також покупець зобов`язався зробити доплату в розмірі 2400,00 грн. (дві тисяч чотириста гривень 00 копійок), а відтак загальна сума договору склала 142 700,00 гривень. Остаточною датою розрахунків за договором визначено день поставки матеріалів на адресу Покупця, вказану в п. 1.2. Договору. У подальшому, на виконання умов Договору, Сторонами було складено та підписано: -18.09.2018 Акт приймання-передачі матеріалів до Договору, відповідно до якого претензій та зауважень до строків поставки, якості та комплектності поставлених Продавцем матеріалів у Покупця відсутні; -18.09.2018 Акт попереднього перегляду до Договору, відповідно до якого Продавець виготовив Товар (готову конструкцію кухні) згідно Специфікації №1 від 15.05.2018. Покупець оглянув Товар в приміщенні продавця й впевнився що Товар готовий та відповідає кресленням, які були ним підписані; - 19.10.2018 Акт приймання-передачі Товару (готової конструкції меблів) до Договору, відповідно до якого Продавець передав, а Покупець прийняв Товар (готову конструкцію меблів), а саме меблі в кухню згідно Специфікації №1 від 15.05.2018. Комплектність та якість Товару (готової конструкції меблів), враховуючи позиції, поставлені з додатковою угодою від 23.07.2018, покупцем перевірена та повністю відповідає умовам Договору купівлі-продажу меблів індивідуального замовлення від 15.05.2018, а відтак, дата складання вищевказаного акту приймання-передачі є датою поставки матеріалів Покупцю. Згідно з п. 3.3. Договору поставка Товару вважається закінченою, коли конструкція меблів встановлена відповідно до Специфікації та Сторонами підписаний Акт приймання-передачі Товару. Відповідно до п. 6.1. Договору прийом-передача Товару здійснюється у два етапи: приймання-передачі матеріалів, які складаються і підписуються в момент передачі матеріалів Продавцем та надаються для підпису Покупцю та двосторонніми Актами приймання-передачі Товару, які складаються і підписуються в момент встановлення готової конструкції меблів Продавцем та надаються для підпису. Сторони погодили, що відповідно до п. 6.3. Договору Покупець зобов`язаний прийняти Товар, одразу ж після повідомлення Продавцем про готовність конструкції меблів, оглянути їх, і в разі виявлення невідповідності Товару Специфікації або інших недоліків, вказати їх на звороті Акту приймання-передачі товару. Якщо покупець письмово не вказує на невідповідності в момент підписання Акту приймання-передачі Товару, він втрачає право у подальшому посилатися на ці невідповідності та/або недоліки. Крім того, згідно з п. 6.4. Договору якщо Покупець прийняв матеріали та/або Товар без перевірки, він позбавляється права посилатися на невідповідність матеріалів та/або Товару Специфікації та недоліки, які могли б бути встановлені при її прийнятті. Право власності на Товар та ризик випадкової загибелі переходить від Продавця до Покупця з моменту підписання Акту приймання-передачі матеріалів (п. 6.5. Договору). Відповідно до п. 7.2. Договору всі зауваження щодо якості та/або невідповідності матеріалів та/або товару специфікації протягом гарантійного обслуговування продавець приймає відповідно до Акту приймання-передачі Товару. Остаточною датою для виконання сторонами Договору взаємних прав та обов`язків - щодо поставки та передачі Товару Продавцем та щодо його оплати в повному обсязі Покупцем визначено дату складання та підписання відповідного Акту приймання-передачі Товару. Згідно наданих до первісного позову копій платіжних документів згідно умов Договору було сплачено 15 травня 2018 року 5 240,00 гривень, 21 червня 2018 року 34 000,00 гривень, 22 червня 2018 року 40 000,00 гривень, 23 червня 2018 року 45 000,00 гривень, та 25 вересня 2018 року 16 000,00 гривень, а всього 140 240,00 гривень. Встановлено, що [PERSON] як продавець поставив, а [PERSON] прийняв матеріали, здійснив огляд та підписанням відповідних актів без будь-яких зауважень та претензій підтвердив відповідність Товару його замовленню, про що свідчить Акт приймання-передачі матеріалів від 18.09.2018, [PERSON] виробив та поставив [PERSON] 19.10.2018 Товар у відповідності до специфікації, а останній прийняв його без будь-яких зауважень та претензій, про що свідчать підписані ним Акт попереднього перегляду до Договору від 18.09.2020 та Акт приймання-передачі Товару (готової конструкції меблів) до Договору від 19.10.2018. Позивач за первісним позовом, звертаючись до суду з позовом зазначав, що відразу після початку використання були виявлені недоліки, про які він повідомив [PERSON] та надіслав 25.02.2019 претензію, однак [PERSON] відмовився усувати недоліки, посилаючись на акт прийому -передачі. З урахуванням відмови, він уклав договір підряду з ФОП [PERSON] , який здійснив усунення недоліків та якому було сплачено згідно затвердженого кошторису вартість ремонтних робіт 73140 грн., які просить стягнути з [PERSON] . На що суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ч. 11 ст. 8 ЗУ «Про захист справ споживачів» (у редакції від 10.06.2017) усі вимоги споживача розглядаються після пред`явлення споживачем розрахункового документа, а щодо товарів, на які встановлено гарантійний строк, - технічного паспорта чи іншого документа, що його замінює, з позначкою про дату продажу. Отже, з наведеного вбачається, що в тому разі, якщо протягом встановленого гарантійного терміну в придбаного товару будуть виявлені недоліки, Покупець має право звернутися до Продавця з відповідною вимогою щодо безоплатного усунення недоліків товару. При цьому, відповідно до встановлених законодавчих норм Покупець (споживач) повинен надати технічний паспорт або інший документ, який його замінює та містить позначку про дату продажу. Тобто, для усунення продавцем недоліків товару протягом гарантійного строку законодавець покладає на споживача наступні обов`язки: 1)звернутися до продавця (виробника) товару із відповідною письмовою заявою із зазначення конкретних вимог до нього; додати до неї розрахунковий документ, а щодо товарів, на які встановлено гарантійний строк, - технічний паспорт чи інший документ, що його замінює, з позначкою про дату продажу; 2)здати власне сам товар для можливості перевірки продавцем (виробником) наявності недоліків, причин їх виникнення, зокрема чи виникли вони внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання. Суд зазначає, що позивач не дотримався обох передбачених законом умов, чим позбавив відповідача можливості встановити факти наявності або відсутності будь-якої невідповідності якості товару та у разі підтвердження цього здійснити подальше її усунення. Відповідно до положень частини 1 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо іншого не встановлено договором або законом. Згідно вимогам абз. 1 ч. 11 ст. 8 ЗУ «Про захист справ споживачів» (у редакції від 10.06.2017) та наявність чи відсутність вини відповідача у невиконанні вимоги підлягає з`ясуванню з моменту отримання письмової заяви позивача. Докази того, що позивачем вимога була пред`явлена належним чином, а саме, що до заяви (претензії) був доданий розрахунковий документ, договір та акт з позначкою про дату продажу, відсутні. Положеннями статті 709 ЦК України передбачено, що продавець або виготовлювач (чи уповноважені ними представники) зобов`язані прийняти товар неналежної якості від покупця і задовольнити його вимоги про заміну товару або усунення недоліків. Вимога покупця про безоплатне усунення недоліків товару підлягає задоволенню продавцем або виготовлювачем протягом чотирнадцяти днів або, за домовленістю сторін, в інший строк. Згідно з частинами п`ятою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги. Згідно з п. 9 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», при пред`явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред`явлення або за згодою сторін в інший строк. Отже, строк обчислюється з моменту пред`явлення товару, а не самої вимоги. Таким чином, для того щоб усунути недолік потрібен сам товар. Обов`язок безоплатно усунути недоліки товару виникає виключно щодо виробничих недоліків (котрі стались не з вини споживача), про що виробник (імпортер, продавець, сервісний центр) має право пересвідчитись шляхом діагностики товару аби встановити природу пошкодження. Враховуючи викладене, якщо товар не передано для усунення недоліку, то ні гарантійний ремонт не може бути розпочато (оскільки немає самого предмету для ремонту), ні діагностику неможливо буде здійснити, відповідно затримка у здійсненні гарантійного ремонту (усуненні недоліків) здійснюється не з вини виробника (продавця), а споживача. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 27.11.2019 у справі №523/17417/16-ц. З урахуванням викладеного, у зв`язку з ненаданням позивачем запитуваної у відповіді на претензію інформації, порушення порядку подання претензії (вимоги) в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», недоведеності наявності дефектів та/або недоліків наведених у претензії, а відповідно необгрунтованості вимог, правові підстави для початку перебігу строку усунення таких недоліків у Відповідача відсутні. Відповідно до ч. 1. ст. 8 ЗУ «Про захист справ споживачів» (у редакції від 10.06.2017) у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми або вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. У претензії та позовній заяві позивач посилається на те, що вже під час експлуатації кухні у зв`язку з неякісними матеріалами та у зв`язку з незадовільним монтажем кухні було виявлено дефекти, недоліки та істотні недоліки меблів, при цьому не зазначив вимогам яких нормативно- правових актів і нормативних документів та/або яким умовам Договору встановлено невідповідність Товару та якість матеріалів, не надав жодних доказів щодо недоліків і що цей недолік не дає можливості користуватись меблями. При цьому, якщо тягар доказування причини виникнення недоліків у товарі покладено на Відповідача, то саме на Споживача покладається обов`язок довести наявність істотного дефекту продукції. Вказаний правовий висновок неодноразово було викладено у постановах Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 559/388/17, провадження № 61-30670св18; від 14 січня 2021 року у справі № 755/11237/17, провадження № 61-39639св18; від 26 січня 2022 року у справі № 755/5301/16-ц, провадження № 61-5129св 21 та інших. Положення частини першої статті 5 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» вказують на те, що продукція є такою, що має дефект, у разі, коли вона не відповідне рівню безпеки, на яку споживач або користувач має право розраховувати недоліків товару,виходячи з усіх обставин, зокрема пов`язаних з розробленням, виробництвом, обігом, транспортуванням, зберіганням, встановленням, технічним обслуговуванням, споживанням, використанням, знищенням (утилізацією, переробкою) цієї продукції, а також наданням застережень та іншої інформації про таку продукцію, а стаття б цього Закону вказує на обов`язок потерпілого довести: наявність шкоди, наявність дефекту в продукції, наявність причинно- наслідкового зв`язку між дефектом в продукції та шкодою. Відповідно до п. 15 ст. 1 ЗУ «Про захист справ споживачів» (у редакції від 10.06.2017), недолік - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем); Відповідно до п. 12 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», істотний недолік - це недолік, який (1) робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, (2) виник з вини виробника (продавця, виконавця), (3) після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад 14 календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Для віднесення недоліку до числа істотних, недолік обов`язково повинен: (1)роботи неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення; (2)бути таким, що виник з вини виробника товару; (3)після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин та має бути наділеним хоча б однією з ознак, передбачених підпунктами «а»-«в» п. 12 ч. 1ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» у сукупності; Жодна із вказаних ознак сама по собі не може свідчити про наявність істотного недоліку у товарі. Оскільки у Товарі Позивача відсутні усі ознаки істотного недоліку у сукупності, зокрема, відсутня така обов`язкова ознака як повторність виявлення недоліку після його усунення, а також будь-яка із факультативних ознак, за формальними ознаками виявлені ним недоліки не можуть вважатися істотними. Враховуючи вищевикладене, а також положення законодавства та умови Договору, з метою підтвердження того, що є саме недоліки та/або істотні недоліки, Позивач мав зазначити яким саме вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем) встановлено невідповідність. Проте, підписуючи Акт приймання-передачі матеріалів від 18.09.2018, Акт попереднього перегляду до Договору від 18.09.2020 та Акт приймання-передачі Товару (готової конструкції меблів) до Договору від 19.10.2018 Покупець безумовно прийняв матеріали та Товар без будь- яких зауважень та претензій, а викладені у претензії та позовній заяві зауваження до якості переданого товару відносяться до явних. Відповідно до п. 9 ППВСУ №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист справ споживачів» вирішуючи справи про захист прав споживачів у зв`язку з придбанням товарів неналежної якості, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 12, 14 Закону товаром неналежної якості слід вважати такий, що не відповідає вимогам нормативних документів, умовам договору або вимогам, які до нього пред`являються, наданій щодо нього виробником чи продавцем інформації, а також проданий після закінчення строку його придатності чи фальсифікований. Відповідно до ч. 1 ст. 323 ЦК України ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 10.1 ДСТУ 4414:2005 «Меблі за індивідуальним замовленням. Загальні технічні умови» виробник не несе відповідальності за механічні та інші пошкодження, отримані виробами меблів внаслідок недотримання умов транспортування, зберігання та експлуатування. До того ж, суд зазначає, що відповідно до предмету Договору, укладеного між сторонами, варто звернути увагу на той факт, що його предметом була саме «Кухня без стільниці», а як вбачається з наданих до Позову копій документів - Позивач заявляє відшкодування майнової шкоди в тому числі щодо відновлення стільниці. Як вбачається, встановлення стільниці відбувалося силами та засобами позивача без участі відповідача, без узгодження з ним проектно-конструкторських рішень, пов`язаних з її встановленням та невстановленими особами з втручанням у цілісність виготовленого, доставленого, змонтованого та прийнятого без жодних претензій та застережень Позивачем 19 жовтня 2019 року Товару. Позивачем здійснювалася подальша експлуатація не Товару в чистому вигляді, а виробу фактично іншого за своїми характеристиками, що утворився в результаті поєднання Товару, придбаного у Відповідача за Договором від 15.05.2018 та прийнятого в повному обсязі за актом від 19.10.2018, а також стільниці невідомого походження. Відповідач, перш ніж безумовно усувати суб`єктивно зазначені Позивачем в претензії недоліки, діючи в порядок та у спосіб визначений чинним законодавством мав встановити відсутність причинно-наслідкового зв`язку між встановленням стільниці невідомим йому способом та невстановленими особами та виникненням зазначених Позивачем недоліків, про що не було заявлено Позивачем та ним не забезпечено. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Суд вважає, що усі зазначені позивачем у наданій претензії від 25.02.2019 дефекти та недоліки, такі як: виступи пеналів та шаф, непрацездатність підсвітки, виступи та щілини фасадів секцій та неможливість відкриття верхніх шаф, об`єктивно могли бути виявлені ним під час та за наслідками встановлення меблів, а відтак про їх наявність та необхідність усунення мало бути зазначено ним в акті приймання-передачі Товару (готової конструкції меблів) під час його підписання 19 жовтня 2018 року. Суд констатує, що зазначення ним про наявність зайвих елементів - «зайва полиця в боковому пеналі» та «значна кількість зайвих свердлень у верхніх шафах» спростовується підписаними позивачем актами попереднього огляду та приймання-передачі, згідно яких на момент огляду та на момент передачі позивачем Товару виявлено не було, а протягом майже чотирьох місяців з дати підписання акту приймання-передачі Товару (19.10.2018) та по дату складання претензії (23.02.2019) відповідач не мав доступу до Товару, розташованого за місцем проживання Позивача. Встановлено, що в якості додатків до договору підряду від 01 липня 2021 року надано дефектний акт та кошторис. Вбачається, що акт та кошторис не мають опису недоліків, прихованих недоліків та/або істотних недоліків; не мають дати складання та не ідентифікуються як додатки саме до цього договору; наведені у них роботи, які начебто бути проведені з метою усунення зазначених у претензії недоліків, за своїм описом не спрямовані на їх усунення,тобто не стосуються відновлення роботи підсвітки робочої поверхні та встановлення підсвітки тумби під мийку, демонтажу зайвої полиці та ін., проте включають в себе роботи з реставрації кварцевої стільниці, яка не входила до комплектності Товару - «кухня без стільниці», демонтажу, а потім знову встановлення елементів кухні, що дає обгрунтовані підстави розцінювати виконані роботи за цим договором як такі, що не стосувалося усунення ймовірних прихованих недоліків, які були начебто виявлені позивачем. Ненадання доказів оплати Позивачем робіт за цим договором підряду, а також відсутність документального підтвердження виконання робіт та їх прийняття Позивачем згідно акту приймання-передачі виробу свідчить про те, що такі роботи взагалі не були виконані та оплачені в порядку та обсязі узгодженому сторонами, а відтак спричинення майнової шкоди позивачу не відбулося. Суд зазначає, що договір підряду від 01 липня 2021 року був укладений, через значний проміжок часу (майже через два з половиною роки) між фактичним та беззаперечним прийняттям Позивачем товару від Відповідача 19 жовтня 2018 року (що відповідає початку його експлуатації); зазначена в ст. 1 мета його укладання - виправлення прихованих недоліків меблів, не узгоджується з роботами зазначеними сторонами у дефектному акті, оскільки останній, як і договір не містить жодного прихованого недоліку, який потребує виправлення. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем за первісним позовом не доведено свої вимог про стягнення матеріальної шкоди з відповідача та вважає за необхідне відмовити у стягнення матеріальної шкоди. Щодо позовної вимоги позивача за первісним позовом про відшкодування моральної шкоди суд вважає, що дана вимога є похідною від вимоги про відшкодування матеріальної шкоди та оскільки судом не встановлено будь - яких порушень закону зі сторони відповідача за первісним позовом, то у ній слід відмовити. Як вбачається з вищевикладеного [PERSON] , станом на день підписання Акту приймання-передачі Товару, не виконав в повному обсязі своїх обов`язків щодо оплати вартості Товару з урахуванням підписаної Додаткової угоди від 14.06.2018 у розмірі 2460 грн., які суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] . Що стосується стягнення пені на підставі п.8.4 Договору у сумі 142700 грн за період з 20.10.2018 по 05.10.2022 суд зазначає наступне. У своєму рішенні № 7-рп/2013 від 11 липня 2013 року у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» Конституційний Суд України зазначив, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч. ч. 2, 3 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Позовні вимоги щодо стягнення пені, підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Як зазначено в ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. У силу ч. 3 ст. 551 вказаного Кодексу, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 12 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Вказана позиція узгоджується з позицією, висловленою Верховним судом України в справі № 6-100цс14. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання). Виходячи із загальних положень цивільного законодавства про відповідальність та про забезпечення виконання зобов`язання санкція у вигляді неустойки (пені) спрямовується на забезпечення виконання боржником своїх зобов`язань по поверненню позики. Розмір санкції в грошовому виразі має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Враховуючи викладене, оскільки позивачем нарахована пеня у розмірі 143700 грн, що значно перевищує розмір збитків та виходячи із засад справедливості та розумності, суд вважає за необхідне зменшити розмір неустойки до розміру збитків, тобто - 2460 грн. Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Грошовим зобов`язанням вважається зобов`язання, змістом якого є сплата боржником грошей. Правила даної статті розповсюджуються на будь-які грошові зобов`язання. Також позивач за зустрічним позовом просить стягнути 1152,35 грн - суму інфляційних втрат позивача з урахуванням індексу інфляції, розмір якої суд вважає обгунтованим та таким, що підлягає стягненню з відповідача за зустрічним позовом. Таким чином, наявні підстави для задоволення частково позовних вимог та стягнення з [PERSON] заборгованості за договором у розмірі 2460 грн, заборгованість по пені у сумі 2460 грн., 1152,35 грн - суму інфляційних втрат позивача з урахуванням індексу інфляції. В іншій частині зустрічного позову слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданого платіжного доручення від 11.10.2022, позивач за подання зустрічного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 1463,12 грн., а тому, у зв`язку з частковим задоволенням позову відповідачем підлягає відшкодуванню сума судового збору пропорційна до розміру задоволених вимог, а саме 60,72 грн. Відповідно до ч. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач не подав суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про істотні порушення Виконавцем взятих на себе зобов`язань за Договором та спростовували би доводи відповідача. Відповідно до п. 8 ч. З ст. 178 ЦПК України відзив повинен містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. При цьому, відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України Позивач у зв`язку з неможливістю з поважних причин - які полягають у невизначеності на день подання цього позову загальної суми витрат на правову допомогу до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених судових витрат, цим робить заяву про вирішення судом питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог з обов`язковим наданням Позивачем належних доказів розміру фактично понесених судових витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення відповідного рішення за результатами розгляду справи.

Outcome: partial