Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний Банк "ПриватБанк" (далі Позивач) звернулося в суд з позовом до [PERSON] (далі Відповідач) про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовано тим, що [PERSON] звернувся до Позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву б/н від 26.02.2021. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли на момент підписання заяви-анкети, що підтверджується підписом у заяві-анкеті. Також заявою Відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ "ПРИВАТБАНК", які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Одночасно із вищевказаними свідченнями приєднання до угоди Відповідача, дія Договору підтверджується фактом користування Відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів та узгоджується із нормами ч. 2 ст. 642 ЦК України. Виконання Відповідачем Договору вбачається також із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції з використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом. Для користування кредитними коштами Відповідач отримав кредитну картку, номер якої зазначено у довідці, й було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 25000 гривень. Банк свої зобов`язання за Договором виконав повністю, надавши відповідну можливість Відповідач розпоряджатись кредитним коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язувався повертати кредит та сплачувати відсотки у строки, встановлені Договором, а у разі несплати Мінімального платежу, тобто розміру боргових зобов`язань Відповідача, розрахованих у процентах від загальної заборгованості, які щомісяця повинен сплачувати Клієнт протягом строку кредиту, зобов`язання вважаються простроченими. Відповідач порушив зобов`язання з погашення кредиту, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості Відповідач станом на 13.03.2023 має заборгованість в сумі 31589,40 гривні, яка складається з такого: 25713,74 гривні заборгованість за тілом кредиту, 0,00 грн заборгованість за нарахованими відсотками, 5875,66 грн заборгованість за простроченими відсотками, 0,00 заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, відповідно до ст. 625 ЦК України, 0,00 грн нарахована пеня, 0,00 нараховано комісії. На підставі наведеного, представник позивача просить стягнути з Відповідача в користь Банку заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 26.02.2021 в сумі 31589,40 гривні та судові витрати в сумі 2684 гривні, понесені банком на оплату судового збору при подачі даної позовної заяви до суду. Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 22.06.2023 відкрито провадження у справі за вказаним позовом, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін та надано Відповідачу п`ятнадцятиденний термін з дня вручення ухвали про відкриття провадження на подання відзиву на позов. Відповідачу, [PERSON] копія ухвали про відкриття провадження по справі, копія позову та долучені до нього документи вручені 01.07.2023, що підтверджено даними на офіційному сайті Укрпошти за наслідками відстеження поштового відправлення, отже він повідомлений про відкриття провадження у даній справі. Відповідач в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що Відповідач в установлений законом строк відзив не подав, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до такого висновку. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд встановив, що відповідно до укладеного договору [PERSON] звернувся до Позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву б/н від 26.02.2021. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли на момент підписання заяви-анкети, що підтверджується підписом у заяві-анкеті. Так, зокрема, Відповідач був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (основні умови кредитування, процентна ставка у пільговий період та поза межами пільгового періоду, реальною річною ставкою, пенею, штрафами, процентною ставкою при невиконанні зобов`язання тощо), які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.ст. 526, 611 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (пені). Як вбачається з матеріалів справи, Відповідач для користування кредитними коштами отримав 26.02.2021 кредитну картку [NUMBER] , на яку було встановлено кредитний ліміт 600 гривень, який був збільшений 10.05.2021 до 1100 гривень, 22.12.2021 до 18000 гривень та 10.01.2022 до 25000 гривень. Виписка за договором б/н від 26.02.2021 свідчить про те, що Відповідач активно користувався кредитними коштами, здійснював з неї витрати та періодично поповнював картку для погашення заборгованості. Однак, у порушення умов договору Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 13.03.2023 має заборгованість в сумі 31589,40 гривні, яка складається з такого: 25713,74 гривні заборгованість за тілом кредиту, 0,00 грн заборгованість за нарахованими відсотками, 5875,66 грн заборгованість за простроченими відсотками, 0,00 заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, відповідно до ст. 625 ЦК України, 0,00 грн нарахована пеня, 0,00 нараховано комісії. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). У ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а за правилами ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Банк на підтвердження наявності невиконаних кредитних зобов`язань надав розрахунок заборгованості за договором, виписку з особового рахунку [PERSON] , в яких показані всі операції зі зняття грошових коштів, погашення та нарахування відсотків і неустойки. У постанові НБУ №705 від 05.11.2014 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», зокрема, вказано: «Документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань», «Виписка про рух коштів за рахунком може надаватися власникові рахунку в банку, надсилатися поштою, електронною поштою, у вигляді текстового повідомлення на мобільний телефон, через банкомат тощо». Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 83 ч. 3 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Згідно з ч. 2 ст. 43 ЦПК України, відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача, на думку суду, свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Отже, Позивач належними та допустимими доказами довів факт укладення договору та наявність заборгованості у [PERSON] . Відповідач не надав жодних доказів, які б підтверджували факт виконання ним зобов`язань за договором. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріально права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Отже, виходячи з принципу змагальності цивільного процесу, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції до суду першої інстанції у установлений законом строк. Верховний Суд у своїй практиці неодноразово вказував на те, що відповідно до норм ЦПК України подання тих чи інших доказів стосовно обставин, які мають значення для справи, обмежується встановленими законом процедурами та строками. При цьому, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушеннями встановленого процесуальним законом порядку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи. Враховуючи те, що Позивач надав обґрунтовані та правові докази порушення та невиконання Відповідаем умов договору, а Відповідач жодних доказів у визначений для подання доказів строк відсутності у нього заборгованості перед Позивачем не надав, з іншими заявам, у тому числі про продовження строку для подання доказів до суду не звертався, суд вважає, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з\~наведеного,\~враховуючи\~\~положення ст.\~ст.\~133\~та 141 ЦПК України\~та взявши до уваги те, що у зв`язку із розглядом справи в суді Позивач, поніс судові витрати, а саме, сплатив судовий збір у розмірі 2684 гривні суд стягує з Відповідача вищенаведені витрати у повному обсязі, на користь Позивача.

Outcome: approved