Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-17 00:00:00

23.08.2023 року заявниця [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою. У заяві зазначила, що вона, [PERSON] , в лютому 2023 року звернулася до Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області за оформленням закордонного паспорту, але у його видачі їй було відмовлено на підставі п.5 ст.82 Постанови КМ України № 152 від 07.05.2014 року «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон» так як дані, отримання з відомчих інформаційних систем, баз даних реєстру не підтверджують інформацію, яка була зазначена в паспортному документі заявниці. Під час перевірки були виявлені, в тому числі, розбіжності в написанні прізвища, в актовому записі про шлюб №269 від 17.04.1971 року прізвище після державної реєстрації шлюбу було змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] », у той час як прізвище заявниці згідно паспорту серія [NUMBER] вказано як « [PERSON] ». З метою впорядкування належних документів, та внесення відповідних змін до актового запису цивільного стану, вона звернулася до Запорізького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). На своє звернення вона отримала висновок за № 74/32.4-74 про неможливість внесення змін, в тому числі, до актового запису про одруження, щодо зміни прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] », зважаючи на те, що актовий запис про народження [PERSON] (чоловіка заявниці) не зберігся, тому встановити правильність написання прізвища українською мовою не можливо. Після цього вона звернулася до відповідного фахівця, оскільки дана розбіжність (літери «і» та «и» в прізвищі) виникла саме з неправильного перекладу прізвища заявниці на українську мову, що, до речі, також підтверджується написанням прізвища в паспорті заявниці (на стор. №1 « [PERSON] » на укр. мові, на стор. № 2 « [PERSON] » - на рос.мові). Подібний помилковий переклад, зважаючи на подібність літер «и» та «і» прослідковується також у доньки заявниці, копія свідоцтва про народження, та копія паспорта якої долучена до заяви. З урахуванням зазначеного прізвище [PERSON] (паспорт, запис [PERSON] ) та [PERSON] (свідоцтво про смерть, запис [PERSON] ; витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, запис відомості про чоловіка [PERSON] , відомості про дружину [PERSON] ), а також рос. Бришута (свідоцтво про одруження, запис російською мовою [PERSON] , [PERSON] ) у документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначених осіб є ідентичними. Розбіжності виникли внаслідок відхилення від орфографічних норм або правил і принципів міжмовного перетворення і зумовлені ситуацією контактного білінгвізму. Зважаючи на вищенаведене, єдиним засобом захисту прав заявниці є звернення до суду, адже в позасудовому порядку вона не може захистити свої права. У судове засідання заявниця та її представник не з`явилися. Від представника заявника надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності. Представник заінтересованої особи не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. На підставі ч.3\~ст.211 ЦПК України\~суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними у суду матеріалами. Відповідно до вимог\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень\~ЦПК\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню у зв`язку з наступним. Згідно\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, 17 квітня 1971 року згідно актового запису № 269, складеного Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] , національність українка, уклала шлюб з [PERSON] , національність українець. згідно паспорту серія [NUMBER] , виданий 14 січня 1997 року Хортицьким РВ УМВС України в Запорізькій області [PERSON] [INFO] , народилась в селі Збоіща Перемишлянського району Львівської області, громадянка України. Згідно експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз від 08 травня 2023 року за № 056/450-m: З практики лінгвістичних експертиз відомі непоодинокі випадки розбіжностей в українських записах прізвищ через неврахування їх походження, неоднозначну мотивацію похідної основи антропоніма, під впливом їх російської або польської вимови або під графічним впливом записів російською мовою. Зокрема, в українських документальних записах прізвищ поширені випадки сплутування літер и / і в основах. В інших документах прізвище зафіксовано відповідно до чинних стандартів або по-іншому, що зумовлює орфографічну відмінність в різних документах однієї особи або членів однієї родини. Ідентифікація таких записів ґрунтується на їх співвіднесенні з типовими девіаціями, зумовленими наведеними вище причинами. З урахуванням зазначеного прізвище [PERSON] (паспорт, запис [PERSON] ) та [PERSON] (свідоцтво про смерть, запис [PERSON] ; витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, запис відомості про чоловіка [PERSON] , відомості про дружину [PERSON] ), а також рос. Бришута (свідоцтво про одруження, запис російською мовою [PERSON] , [PERSON] ) у документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначених осіб є ідентичними. Розбіжності виникли внаслідок відхилення від орфографічних норм або правил і принципів міжмовного перетворення і зумовлені ситуацією контактного білінгвізму. Таким чином, вбачаються розбіжності в написані однієї літери «и» та «і» . Згідно п.7\~Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Згідно п. 2 Постанови Верховного Суду України N 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди розглядають заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Відповідно ст.315 ЦПК України\~судами розглядаються справи в порядку окремого провадження про встановлення фактів, що мають юридичне значення. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] [INFO] , яка народилась в селі Збоіща Перемишлянського району Львівської області, громадянка України, згідно паспорту серія [NUMBER] , виданий 14 січня 1997 року Хортицьким РВ УМВС України в Запорізькій області та [PERSON] , національність українка, яка, згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, 17 квітня 1971 року згідно актового запису № 269, складеного Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), уклала шлюб з [PERSON] , національність українець, є однією і тією ж особою, а тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved