Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

26.04.2023 року [PERSON] через свого представника - [PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Комунарський відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) про зміну встановленого графіку спілкування з онуком. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2022 року по цивільній справі №333/7631/21 встановлено бабусі [PERSON] та дідусю [PERSON] графік спілкування з онуком [PERSON] , [INFO] , один раз на місяць - третя субота з 10:00 до 18:00 годин неділі з ночівлею онука за місцем проживання баби та діда; щосереди з 16:00 до 20:00 години з можливістю забирати онука з дитячого садочка; протягом п`яти днів літнього відпочинку з можливістю за бажанням дитини відвідувати місця проживання бабусі та дідуся; зобов`язано [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] , [PERSON] у вихованні онука [PERSON] , [INFO] . Рішення набуло законної сили. Проте, у процесі його виконання позивач та неповнолітня дитина зіткнулися з неможливістю його виконання, а також з порушенням їх прав та інтересів. Вказане рішення і визначений спосіб має бути змінений в інтересах дитини. Поведінка відповідачів, їх внутрішній стан мають поганий вплив на неповнолітнього [PERSON] [PERSON] та [PERSON] концентрують свою увагу на відносинах з позивачем, а не з онуком, жодних позитивних намірів з їх сторони не було: лише тиск, образи, наклепи, скандали. Конфлікти, що виникають між сторонами у справі в процесі виконання судового рішення є підставою для для зміни такого графіку в інтересах дитини. [PERSON] та [PERSON] намагаються бачитися з онуком згідно встановленого графіку, однак [PERSON] вже майже 7 років та він виявляє незгоду у спілкуванні з бабусею та дідусем. Інтереси онука відповідачів не цікавлять, останні за допомогою поліції та виконавчої служби неодноразово намагалися досягти своєї мети - спілкування з [PERSON] . Позивач не чинить жодних перешкод у спілкуванні бабусі та дідуся з онуком, проте у останнього відсутнє бажання спілкуватися з ними. Посилаючись на норми чинного законодавства, [PERSON] просить суд змінити встановлений [PERSON] та [PERSON] графік спілкування з онуком [PERSON] , встановивши такий графік: - один раз на місяць друга субота з 10.00 до 12.00 год. за бажанням та за задовільним станом здоров`я [PERSON] у присутності матері [PERSON] з попереднім узгодженням місця проведення зустрічі; - спілкування з [PERSON] та [PERSON] з онуком [PERSON] в період оголошення повітряної тривоги у м. Запоріжжі - припинити та не перешкоджати матері завершити зустріч і забрати дитину до укриття. Ухвалою суду від 27.04.2023 року провадження по справі відкрито, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. 30.05.2023 року на адресу суду від відповідачів [PERSON] та [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] про зміну встановленого графіку спілкування з онуком, в якому просили суд відмовити у задоволенні заявлених вимог. В обґрунтування відзиву на позовну заяву [PERSON] та [PERSON] зазначили, що після розірвання шлюбу, як між їх сином та невісткою, так і між ними з [PERSON] саме з ініціативи останньої погіршилися стосунки. Всі їх намагання врегулювати конфлікті ситуації мирним шляхом не принесли жодного результату. Причиною конфлікту, у який [PERSON] втягнула маленьку дитину, стало те, що їх син відмовився ділити із колишньою дружиною автомобіль, який придбав за два тижні до того, як вона подала позов про розірвання шлюбу за грошові кошти відповідачів. [PERSON] заявила їм та [PERSON] , що допоки останній не сплатить їй 6 000 доларів США, дитину вони не побачать. Невідомі люди, які представлялись від [PERSON] , вимагали, як і від них, і від їх сина 6 000 доларів США, погрожуючи вбивством. Станом на теперішній час, після спливу майже двох років, вони бачили онука лише декілька разів. Навіть інколи, пересікаючись на вулиці, [PERSON] не дає привітатись із [PERSON] , тягне його за руки, пояснюючи, що відповідачі чужі. Також, позивач обмежила спілкування із онуком навіть аудіо та відео зв`язком. Саме через зазначені обставини вони вимушені були звернутись за захистом до суду. Під час судового розгляду у Комунарському районному суді м. Запоріжжя цивільної справи №333/7631/21 [PERSON] погодилась із запропонованим органом опіки та піклування ЗМР по Комунарському району графіком спілкування дитини разом із бабусею та дідусем. 12.08.2022 року рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі № 333/7631/21 було частково задоволено позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] , встановлено графік побачень із онуком - [PERSON] один раз на місяць третя субота з 10:00 до 18:00 годин неділі з ночівлею онука за місцем проживання баби та діда; щосереди з 16:00 до 20:00 години з можливістю забирати онука з дитячого садочка; протягом п`яти днів літнього відпочинку з можливістю за бажанням дитини відвідувати місця проживання бабусі та дідуся. Постановою Запорізького апеляційного суду від 29.11.2022 року було відмовлено у задоволенні апеляційної скарги [PERSON] на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі № 333/7631/21 від 12 серпня 2022 року. Ухвалою Верховного Суду від 30 січня 2023 року у справі № 333/7631/21 було повернуто касаційну скаргу [PERSON] у зв`язку із відсутністю підстав для касаційного оскарження. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі № 333/7631/21 від 15 квітня 2023 року було відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про перегляд рішення за нововиявленими обставинами. Після набрання рішенням суду першої інстанції законної сили, [PERSON] повідомила відповідачів телефоном, що вона не буде виконувати зазначене рішення суду, що їй не указ ані суд, ані поліція, ані інші органи. Ухилення [PERSON] виконувати рішення суду у добровільному порядку також підтверджується копією рапортів Управління патрульної поліції в Запорізькій області та копіями протоколів прийняття заяви про кримінальне правопорушення. За фактом невиконання [PERSON] рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі №333/7631/21 від 12.08.2022 року, 04 жовтня 2022 року було зареєстровано кримінальне провадження №12022082040001413. Через те, що [PERSON] продовжувала створювати перешкоду у спілкуванні із дитиною не дивлячись на наявність рішення суду, вони були вимушені звернутись до Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про примусове виконання рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі №333/7631/21 від 12.08.2022 року. На підставі заяв відповідачів про примусове виконання рішення суду, Комунарським ВДВС у м. Запоріжжя Південого міжрегіонального управління юстиції (м. Одеси) було відкрито чотири виконавчих провадження [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], які 25 грудня 2023 року постановою державного виконавця, були об`єднані у зведене виконавче провадження [NUMBER]. [PERSON] зауважує, що не чинила та не чинить перешкоди у спілкуванні та вихованні [PERSON] , який сам не бажає спілкуватись з бабою та дідом. Натомість, актом державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) Рибалко О.С. від 15.03.2023 року було зафіксовано, що [PERSON] одразу забрала дитину після її зацікавленості у розмові з бабусею та дідусем. [PERSON] не дозволила поспілкуватись з дитиною навіть державному виконавцеві - [PERSON] . Так, після того, як державним виконавцем було зафіксовано у акті від 15.03.2023 року, що дитина почала спілкуватись із дідусем, бабусею, [PERSON] взагалі не з`являється за викликом державного виконавця, що підтверджується відповідними актами. Таким чином, зазначені обставини підтверджують той факт, що станом на сьогодні [PERSON] навмисно вчиняє дії щодо створення перешкод у спілкуванні дитини із дідусем та бабусею та буде вчиняти їх у майбутньому у разі зміни графіку спілкування. Також [PERSON] наголошує на зустрічах лише у її присутності. Проте такі зустрічі завершуються лише скандалами та викликом поліції, хоча саме мати дитини зобов`язана судом усунути перешкоди у спілкуванні баби та діда із онуком. [PERSON] говорить, що жодних позитивних намірів з боку відповідача не було, хоча вони неодноразово зверталися до [PERSON] з проханням провести час з онуком. Навіть коли він хворів, вона не дозволила навідати його та принести гостинці. Враховуючи викладене, відповідачі вважають, що запропонований [PERSON] графік участі у спілкуванні дитини разом із бабусею та дідусем є необґрунтованим та таким, що порушує інтереси дитини, в тому числі право на сімейне виховання та призводить до психологічної травми дитини, яка під впливом матері обмежена у спілкуванні як із рідним батьком, так із дідусем та бабусею. 19.06.2023 року на адресу суду від представника позивача [PERSON] - [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій просить суд задовольнити заявлені позовні вимоги з метою уникнення спірних питань в процесі виконання рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2022 року та змінити спосіб участі відповідачів у вихованні дитини з урахуванням його інтересів, а також військового стану в державі. 22.06.2023 року на адресу суду від [PERSON] та [PERSON] надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, які обґрунтовують тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами необхідність зміни графіку спілкування із дитиною. Навпаки, всі твердження [PERSON] свідчать про те, що вона і надалі буде створювати перешкоди у спілкуванні дитини із рідними, навіть за умови зміни графіку спілкування. Ухвалою суду від 22.06.2023 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Додатково пояснила, що 25.01.2021 року рішенням суду було розірвано шлюб між нею та [PERSON] . Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2022 року встановлено відповідачам графік спілкування з онуком [PERSON] . Однак, [PERSON] та [PERSON] маніпулюють встановленим графіком спілкування. Коли дитина ще бажала спілкуватися з дідом та бабою, [PERSON] перебував на побаченнях у відповідачів, але останні не приводили дитину додому вчасно та не відповідали на її телефонні дзвінки. Неповнолітній [PERSON] розповідає, що дідусь з бабусею говорять про неї погані речі, ображають її, налаштовують його проти неї, цікавляться її особистим життям. Відповідачі не враховують стан здоров`я дитини під час зустрічей з [PERSON] . Коли останній хворів, вони жодного разу не провідали його. [PERSON] не бажає спілкуватися з бабусею та дідусем. Будь-яких перешкод у спілкуванні дитини з [PERSON] та [PERSON] вона не чинить. Представник позивача [PERSON] підтримала позовну заяву з підстав, викладених у ній, просила суд змінити спосіб участі дідуся і бабусі у спілкуванні та вихованні неповнолітнього [PERSON] . Додатково зазначила, що рішення суду про встановлення графіку спілкування вже не актуально на цей час: дитина пішла до школи, у місті часто повітряні тривоги, тому [PERSON] має перебувати у безпечному місці. Відповідач [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та письмових запереченнях на відповідь на відзив. Також пояснила, що дитина знаходиться під впливом матері [PERSON] , яка розповідає йому погані речі про батька дитини та про відповідачів. Позивач навмисно не виконує встановлений рішенням суду графік спілкування бабуся і дідуся з дитиною. За два роки зустрічей з онуком у них майже не було. Позивач заблокувала їх номери в телефоні дитини, у зв`язку з чим вони позбавлені можливості спілкуватись з онуком. Відповідач [PERSON] заперечував проти зміни графіку спілкування з [PERSON] та пояснив, що бачив та спілкувався з онуком два роки назад. Додатково, здалеку, бачив онука на вулиці, але позивач здійснює усі дії, щоб онук з ними не спілкувався. Представник відповідачів [PERSON] заперечувала проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, зазначила про відсутність підстав для зміни встановленого [PERSON] , [PERSON] графіку спілкування з неповнолітньою дитиною. Представник третьої особи [PERSON] в судове засідання не з`явилась про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. В підготовчому засіданні просила долучити до матеріалів справи думку районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району щодо вирішення питання про зміну встановленого графіку. Представник Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) до зали судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила. Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] зазначила, що є матір`ю позивача у справі. Додатково пояснила, що після розлучення [PERSON] та [PERSON] неповнолітній [PERSON] проживав у неї та її матері в селі. Влітку вона переїхала до Запоріжжя, щоб допомогти доньці [PERSON] . [PERSON] дуже прив`язаний до своєї матері. Після розлучення [PERSON] до січня 2021 року ходив та спілкувався з [PERSON] та [PERSON] , проте вони нікуди не ходили з онуком та не займалися його вихованням. Останні за час проживання дитини з нею жодного разу не приїздили в село. Після повернення від відповідачів неповнолітній [PERSON] розповідав, що дідусь [PERSON] говорив про неї, що вона зловживає алкогольними напоями, а також нецензурно виражався на адресу позивача. [PERSON] взагалі не приймає участі у вихованні онука, він з байдужістю ставиться до нього, часто вживає нецензурну лексику при дитині. Приблизно 1 рік і 6 місяців вони водили [PERSON] до дідуся [PERSON] та бабусі [PERSON] . Останні не цікавляться його життям, лише ставлять питання про особисте життя [PERSON] . Зі слів вихователя, [PERSON] та [PERSON] не приходили в дитячий садочок до [PERSON] [PERSON] дуже негативно відноситься до її доньки. Неповнолітній [PERSON] не бажає спілкуватися з дідусем [PERSON] та бабусею [PERSON] , оскільки останні ображають його матір [PERSON] . Свідок [PERSON] зазначив, що він є батьком неповнолітнього [PERSON] . За час його шлюбу з [PERSON] відносини між останньою та його батьками складалися добре. Їх спільний син [PERSON] часто бував з дідусем [PERSON] та бабусею [PERSON] . Після народження дитини [PERSON] часто приходила до них та допомагала [PERSON] , водила онука до першої групи дитячого садочку. [PERSON] часто возив онука на рибалку, до парку, грався з ним на дитячому майданчику. Після розлучення [PERSON] почала чинити перешкоди йому та його батькам у спілкуванні з неповнолітнім [PERSON] . Заслухавши пояснення сторін у справі та їх представників, свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову з огляду на таке. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2022 року встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 27 січня 1989 року, [PERSON] та [PERSON] є батьком та матір`ю - [PERSON] , [INFO] . Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 09.09.2016 року, [PERSON] і [PERSON] є батьком і матір`ю [PERSON] , [INFO] . Частиною 2 ст. 2 СК України визначено, що Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства», контакт з дитиною - реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20.11.1959, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст.ст. 2, 8 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право полягає, перш за все, у наданні дитині можливості жити і виховуватися в сім`ї. Звичайно, мова йде про проживання дітей у сім`ї своїх батьків. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. Частиною 1 ст. 257 СК України визначено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу (ч. 1 ст. 263 СК України). Відповідно до ч.2 ст.159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються у тому числі і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (Рішення ЄСПЛ у справі «Kruskic v. Croatia» від 25 листопада 2014 року, п. 108). З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку із встановленням порушенням права [PERSON] та [PERSON] на спілкування з онуком - [PERSON] , з врахуванням позиції сторін та,

Outcome: partial