Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що знаходиться у шлюбі з відповідачем. У зв`язку з тим, що сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися, подали письмові заяви про слухання справи у їх відсутність, позивач позов підтримав, відповідач визнав. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 17 серпня 2023 року в даній справі відкрите провадження та призначено судове засідання на 12 вересня 2023 року. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: судом встановлено, що з 8 червня 2007 року сторони знаходяться у шлюбі. Шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області, актовий запис №739 (а.с.5). Мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). Подружні стосунки між сторонами припинені, у зв`язку з тим, що сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, відновлювати стосунки не бажають, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї є неможливим, а тому укладений між сторонами шлюб необхідно розірвати. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тому необхідно повернути [PERSON] з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого 18 липня 2023 року за квитанцією № 32528798800007351110 в сумі 1073,60 грн., тобто в розмірі 536,80 грн. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 536,80 грн. Позивач ставить питання про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу. 1 лютого 2023 року між адвокатом Недведським Олегом Олександровичем та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги (а.с.16-18). Факт оплати підтверджується платіжною інструкцією № @2PL556668 (а.с.20). Згідно ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в т. ч. і витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ч.1,2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем не надано детальний опис виконаних робіт в даній справі. З огляду на вищевикладене, в задоволенні вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу належить відмовити.

Outcome: approved