Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

В грудні 2022 року [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Шевчук О.С., звернувся в суд з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказував, що з липня 1991 року і по теперішній час позивач перебуває у трудових відносинах з АТ «Українська залізниця». 26 грудня 2014 року позивачеві був виданий ордер №173 серії СЖ, на зайняття службового приміщення жилою площею 32,9 кв.м, яке складається з двох кімнат у квартирі, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] . Зазначав, що 14 травня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виключення вказаної квартири із переліку службового житла, на яку 31 травня 2021 року була надана відповідь, у якій було зазначено, що прийняття рішення щодо виключення квартир працівників Товариства із числа службових відноситься до компетенції Товариства та було визначено перелік документів, необхідних надати позивачеві для підготовки рішення проекту рішення правління про виключення зазначеної квартири із числа службових. 02 лютого 2022 року позивач подав заяву до АТ «Українська залізниця», філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд», про виключення спірної квартири з переліку службового житла, з додатками відповідно до вимог, визначених у листі №ФБМЕС-01/409 від 31 травня 2021 року. Згідно відповіді від 16 червня 2022 року, наданої АТ «Українська залізниця», філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» на запит АО «Лігал Фокс» від 08 червня 2022 року, слідує, що для підготовки філією БМЕС проекту рішення правління про виключення спірної квартири із числа службових [PERSON] необхідно додатково подати інформацію про оціночну вартість даної квартири, а також направити весь пакет документів у сканованому вигляді на електрону пошту відповідача. 18 липня 2022 року АО «Лігал Фокс» була надана відповідь на вказаний лист, до якого було долучено довідку про оціночну вартість об`єкта нерухомості - вказаної вище квартири, та було повідомлено, що повторно документи подати в сканованому вигляді не має можливості з підстав того, що вони були подані в оригіналі та в копіях, які були засвідчені нотаріально. Однак, відповідачем не було розглянуто вказану заяву позивача. Посилаючись на те, що документи, подані позивачем про виключення із переліку службових квартир, квартири в якій проживає [PERSON] , відповідачем розглянуті не були, внаслідок чого позивач обмежений використати своє право на приватизацію спірної квартири, просив задовольнити позов та зобов`язати АТ «Українська залізниця» розглянути заяву позивача про виключення квартири [ADDRESS] з переліку службового житла, стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп., а також витрати на професійну правову допомогу в розмірі 13 500 грн. Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05 січня 2023 року дану позовну заяву передано за підсудністю на розгляд до Печерського районного суду м. Києва. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10 лютого 2023 року відкрито провадження у вказаній справі для її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. 27 березня 2023 року від представника відповідача - адвоката Мерженко Т.П. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Представник вказувала, що чинним законодавством не встановлена участь квартиронаймача у процедурі виключення житла з переліку службових ні у формі звернення до органів місцевого самоврядування, ні у формі звернення до АТ «Укрзалізниця». Крім того, Товариство, за результатами розгляду звернення позивача стосовно виключення житла з переліку службових, не зобов`язане приймати жодного рішення, у той же час, розглянувши звернення позивача в порядку звернень громадян, відповідач повідомив позивача про документи, які потрібно додаткового надати, що позивачем зроблено не було. Зазначала, що станом на сьогодні позивач безоплатно користується наданим відповідачем службовим приміщенням, а тому його право на житло порушено не було. Враховуючи наведене, просила відмовити у задоволенні позову, як безпідставному та необґрунтованому. 10 травня 2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому він, заперечуючи проти доводів представника Товариства, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10 травня 2023 року вказану справу передано за підсудністю на розгляд до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області. Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13 липня 2023 року дану цивільну справу повернуто до Печерського районного суду м. Києва. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01 серпня 2023 року прийнято до провадження вказану справу та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомленням сторін. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини та приходить до наступного. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 47 Конституції України гарантує кожному мати право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Звертаючись до суду з позовом, позивач вказував, що він зі своєю родиною тривалий час проживають у спірній службовій квартирі, а відмова відповідача виключити цю квартиру зі службового фонду порушує житлові права позивача. Відповідно до частини першої статті 31 ЖК Української РСР громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, ЖК та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР, Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю. Частиною першою статті 118 ЖК Української РСР передбачено, що службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службового рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Статтею 122 ЖК Української РСР передбачено, що на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 02 липня 1991 року і по теперішній час перебуває у трудових відносинах з АТ «Українська залізниця». Рішенням виконавчого органу Коростенської міської ради Житомирської області від 25 грудня 2014 року включено до складу службового житла по відокремленому підрозділу Коростенської дирекції залізничних перевезень, зокрема і квартиру [ADDRESS] , та затверджено рішення спільних засідань адміністрації і профкому підприємств, організацій та установ про виділення службових жилих приміщень по відокремленому підрозділу Коростенської дирекції залізничних перевезень по працівникам відокремленого підрозділу ремонтно вагонного депо Коростень, за яким службову двокімнатну квартиру [ADDRESS] , жилою площею 37,9 кв.м., надано [PERSON] , склад сім`ї три особи. 26 грудня 2014 року позивачеві був виданий ордер №173 серії СЖ, на зайняття вказаного службового приміщення. 14.05.2021 року позивач звернувся із заявою до Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ "Українська залізниця" із заявою, в якій просив прийняти рішення про виключення виділеної йому квартири з переліку службового житла, направити до Виконавчого комітету Коростенської міської ради клопотання, яким надати дозвіл виключити вказану квартиру з переліку службового, подавши копії ряду документів. Листом від 31.05.2021 року Філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" АТ "Українська залізниця" позивачеві було запропоновано додатково надіслати до філії БМЕС певний перелік документів для підготовки проекту рішення правління про виключення квартири із числа службових. На вказаний лист позивачем до заяви від 02 лютого 2022 року було подано додаткові документи. Відповідно до листа Філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" АТ "Українська залізниця" від 16.06.2021 року зазначено, що позивачеві необхідно додатково подати інформацію про оціночну вартість об`єкта, що пропонується до виключення з числа службового, а також направити весь пакет документів у сканованому вигляді на електронну пошту. Листом АТ "Українська залізниця" Філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" від 01.07.2022 року позивача додатково повідомлено про відсутність інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на всіх членів сім`ї позивача. 18.07.2022 року представником позивача Філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" АТ "Українська залізниця" було направлено довідку про оціночну вартість майна та повідомлено про неможливість подання пакету документів в сканованому виді. Відповідно до п.6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Україні, затвердженого постановою Ради Міністрів України від 04.02.1988 року № 37, жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадян, яких виключено з членів колгоспу, або тих, які вийшли з колгоспу за власним бажанням, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових. Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Таким чином, жиле приміщення виключається з числа службових рішенням виконавчого комітету відповідної ради. Отже, чинним законодавством не встановлена участь квартиронаймача у процедурі виключення житла з переліку службових ні в формі звернення до органів місцевого самоврядування, ні в формі звернення до АТ «Укрзалізниця» за відповідним рішенням. Документи, подані позивачем були розглянуті у межах Закону України «Про звернення громадян», а саме було надано відповідь про те, який перелік документів необхідний для того для того, щоб керівництво відповідного підрозділу розглянуто можливість виключення житла із переліку службових. Крім того, листом №ФБМЕС-01/282 від 16 червня 2022 року позивачу було повідомлено про перелік документів, який необхідний для розгляду можливості виключення житла з переліку службових, однак, станом на 16 червня 2022 року позивач так і не надав документи відповідно до переліку. Позивач у позові вказує, що нерозгляд відповідачем заяви про виключення спірної квартири із числа службового житла порушує його права на одержання житла в постійне користування та обмежує його в праві приватизації даного житла. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Статтею 8 зазначено закону передбачено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на те органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється па підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Однак, Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» не містить положень, які зобов`язували би органи приватизації здійснювати таку приватизацію за відсутності відповідної заяви громадянина та відповідного рішення про приватизацію. Заяви позивача про приватизацію житлового приміщення (з необхідним переліком документів) відповідача не надходило. Враховуючи вказане, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: dismissed