Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить визнати дійсним договір № 1281 купівлі-продажу нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] , як продавцем, від імені якого на підставі довіреності, посвідченої 31.01.1995 р. П`ятою Миколаївською державною нотаріальною конторою, за реєстровим № 1-413, діяв [PERSON] , з однієї сторони, та [PERSON] , яка діяла від свого імені, як покупцем, з іншої сторони, укладений 10 лютого 1995 року на Південній Товарній Біржі, зареєстрований в Журналі реєстрації біржових правочинів з нерухомістю за № 1281, зареєстрований 01.03.1995 р. в Комунальному підприємстві Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації Миколаївської міської ради в реєстровій книзі за реєстровим № 6942. \~ \~ \~ \~В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що [INFO] в місті Миколаєві померла її мати [PERSON] . Після смерті\~матері відкрилась\~спадщина у вигляді однокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На випадок своєї смерті [PERSON] 10.04.2018 року залишила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Козленок С.І., р. №309, яким заповіла своїй дочці [PERSON] квартиру [ADDRESS] . 25.05.2022р. у встановленому законом порядку позивач звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Козленок Світлани Іванівни з заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в місті Миколаєві. Проте, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно позивачу, мотивуючи тим, що при проведенні правової експертизи правовстановлюючого документа на нерухоме майно було встановлено, що правовстановлюючим документом на вищезазначену спадкову квартиру є договір купівлі-продажу майна, зареєстрований на Південній Товарній Біржі за №1281 від 10.02.1995р., що згідно ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним, тобто, зазначений договір купівлі-продажу нерухомого майна не відповідає вимогам Закону України Про нотаріат. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного, позивачу було рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання щодо визнання договору купівлі - продажу нерухомого майна дійсним. Ухвалою судді від 16.06.2023 р. було відкрито провадження у даній справі і її розгляд був призначений за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копія даної ухвали разом із позовом та доданими до нього матеріалами була направлена відповідачу та третім особам, та роз`яснено їх право на подання відзиву та заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. \~ \~ \~ \~Відповідач та треті особи своїм правом на подання відзиву та заперечень не скористалися, тому суд розглядає справу за наявними матеріалами. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши\~письмові докази\~по справі,\~вважає позов\~таким,\~що підлягає\~задоволенню. \~ \~ \~ \~Згідно до ст.ст. 47, 227 ЦК УРСР (в редакції ЦК 1963р.), які діяли на момент виникнення правовідносин між сторонами, коли одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати її дійсною. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 10 лютого 1995 року між [PERSON] , як продавцем, від імені якого на підставі довіреності, посвідченої 31.01.1995 р. П`ятою Миколаївською державною нотаріальною конторою, за реєстровим № 1-413, діяв [PERSON] , з однієї сторони, та [PERSON] , яка діяла від свого імені, як покупцем, з іншої сторони, був укладений договір № 1281 купівлі-продажу нерухомого майна - квартири [ADDRESS] . Вказаний договір був посвідчений на Південній Товарній Біржі, зареєстрований в Журналі реєстрації біржових правочинів з нерухомістю за № 1281 та 01.03.1995 р. зареєстрований в Комунальному підприємстві Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації Миколаївської міської ради в реєстровій книзі за реєстровим № 6942. [INFO] в місті Миколаєві померла мати позивача [PERSON] . Після смерті\~ [PERSON] \~відкрилась спадщина у вигляді однокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На випадок своєї смерті спадкодавиця 10.04.2018 року залишила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Козленок С.І., р. №309, яким заповіла своїй дочці [PERSON] квартиру [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно ст. ст. 1216, 1218 ГК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. \~ \~ \~ \~У встановленому законом порядку позивач звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , та видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом. В роз`ясненні приватний нотаріус\~Миколаївського міського\~нотаріального округу\~Миколаївської області\~Південного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Одеса)\~ Козленок С.1. про відмову у вчиненні нотаріальної дії №94/02-14 від 23.05.2023р. зазначила, що нотаріус не має можливості видати спадкоємиці свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказане спадкове майно, так як, при проведенні правової експертизи правовстановлюючого документа на нерухоме майно було встановлено, що правовстановлюючим документом на спадкове майно - квартиру за [ADDRESS] , є договір купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований на Південній Товарній Біржі за №1281 від 10.02.1995р., де стороною по договору виступала [PERSON] . Відповідно до Закону України Про товарну біржу - товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу та комерційну діяльність. Укласти біржову угоду може лише учасник біржі, власники та набувачі, як правило, не є ними. Крім того, реєстрація будь-яких правочинів на біржі повинна проводитись між членами біржі, а в даному разі, сторонами по договору купівлі-продажу були більше ніж 2 особи, одна з яких була представником іншої сторони, яка не могла бути членом біржі, а продавець [PERSON] , не зрозуміло з яких причин не являвся членом біржі. А тому, згідно ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно глави 13 розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами Україні, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення нотаріальної дії суперечить закону та не подано відомості (інформацію) та документи, які необхідні для вчинення нотаріальної дії. \~ \~ \~ \~Виходячи із вищенаведеного суд робить висновок, що по перше, на момент вчинення правочину від 10.02.1995 р. квартира [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 31.05.1994р., виданого Житлово -комунальним відділом заводу Океан міста Миколаєва, зареєстрованого 02.11.1994р. Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі за реєстровим № 6942; по друге, на час укладення договору купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна у лютому 1995р. ні спадкодавцю, як покупцю, ні відповідачу, як продавцю, не було відомо, що правочин у відповідності до ст. 227 Цивільного кодексу Української PCP (в редакції Цивільного кодексу Української PCP від 18 липня 1963р.) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час також був чинним Закон України Про товарну біржу від 10.12.1991р. №1956-ХІІ, відповідно до ст. 15 якого, правочини, зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають. З часу укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 10.02.1995р. і до смерті [PERSON] володіла, користувалася придбаною нею на біржі квартирою; претензій щодо неправомірного придбання квартири ніким не пред`являлися, питання про недійсність договору купівлі-продажу також ніким не ставилося, у зв`язку з чим вищевказаний договір не суперечить діючому законодавству, може бути визнаний дійсним, що відповідає принципу справедливості та розумності. \~ \~ \~ \~Пунктом 4 постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978р. (зі змінами, внесеними постановами від 25.12.1992р. №13 та від 25.05.1998р. №15) Про судову практику в справах про визнання правочинів недійсними, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, було передбачено, що якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення, виконана повністю або частково однією зі сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною (вказана постанова Пленуму Верховного Суду України діяла до вступу постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними). \~ \~ \~ \~Таким чином, суд вважає що позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню, відповідно до норм ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved