Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-10 00:00:00

До Дарницького районного суду м. Києва, звернулась [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Пілюга В.В., з позовом до [PERSON] , про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що 07.10.2006 року між [PERSON] , та [PERSON] , було укладено шлюб, від спільного шлюбу у них народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 31.07.2019 року з відповідача було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини, щомісячно в розмірі 1500,00 грн., починаючи з 26.03.2019 року до досягнення дитиною повноліття. Томашпільським ВДВС у Тульчинському районні Винницької області на підставі виконавчого листа № 753/6458/19 було відкрито виконавче провадження ВП № [NUMBER] від 28.10.2019 року. Стягнута сума аліментів сплачувалась відповідачем нерегулярно, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Починаючи з лютого 2022 року відповідачем аліменти не сплачувались та лише в березні 2023 року відповідачем сплачені аліменти та заборгованість в розмірі 6019,96 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.05.2023 року заборгованість становить 16268,45 грн. За період з 26.03.2019 року по 28.04.2023 року розмір неустойки становить 145900,20 грн. Враховуючи що розмір неустойки(пені) за спірний період значно перевищує сукупний розмір заборгованості за аліменти, беручи до уваги положення статті 196 СК України просить суд стягнути з відповідача на користь позивача пеню в розмірі 16268,45 грн., та витрати на правову допомогу у розмірі 2500,00 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12.05.2023 року було відкрито спрощене провадження по вказаній цивільній справі. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримали в повному обсязі наполягали на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва 31.07.2019 року було задоволено позовні вимоги [PERSON] , та стягнуто на її користь з [PERSON] , на утримання доньки [PERSON] , аліментів у розмірі 1500,00 грн., щомісячно, починаючи з 26.03.2019 року до досягнення дитиною повноліття. 11.09.2019 року Дарницьким районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 753/6458/19 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , аліментів на утримання [PERSON] , в розмірі 1500,00 грн щомісячно, починаючи з 26.03.2019 року до досягнення дитиною повноліття. Постановою державного виконавця Томашпільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницький області від 28.10.2019 року було відкрито виконавче провадження № [NUMBER]. Відповідно до розрахунку заборгованості по виплаті аліментів № 4603 від 06.04.2023 року виданого Томашпільським відділом державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області, вбачається, що станом на 01.04.2023 року [PERSON] , має заборгованості по аліментам у розмірі 22837,83 грн. 19.04.2023 року Томашпільським відділом ДВС було стягнуто з [PERSON] , користь [PERSON] , аліменти у розмірі 6569,38 грн. Таким чином розмір заборгованості складає 16 268,00 грн. Відповідно до розрахунку наданого позивачем за період з 26 березня 2019 року по 28 квітня 2023 року розрахунок пені (неустойки) складає 145 900,20 грн. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1, 3 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. У відповідності до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України 15 травня 2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів. При вирішенні питання про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів, суд бере до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність сплати аліментів, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення. Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження відсутності його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказів того, що відповідач вчасно та в повному обсязі сплачував аліменти на утримання доньки матеріали справи не містять, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на дату звернення до суд з позовом, не погашена, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені(неустойки) за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 16268,45 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути суму судового збору у розмірі 1073,60 грн. Щодо вимог про стягнення витрат на правничу допомогу суд приходить до наступного. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, На підтвердження витрат, які поніс позивач на отримання професійної правничої допомоги до суду представником позивача надано договір про надання правової (правничої) допомоги № 07-04/2023 від 07.04.2023 року, додаток до договору №1 від 07.04.2023 року, рахунок №1 від 07.04.2023 року за оплату за договором № 07-04/2023 від 07.04.2023 року, квитанцію до платіжної інструкції від 07.04.2023 року про оплату послуг за договором № 07-04/2023 у розмірі 2500,00 грн., детальний опис наданих послуг виконаних адвокатом від 27.04.2023 року. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що вимога про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн, є обґрунтованою про та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved