Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

У березні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що з липня 2006 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну дочку - [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб та сім`ю. Позивач зазначає, що з 2017 року вони не ведуть спільного господарства та шлюбні відносини між ними фактично припинені. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 жовтня 2023 року вказану справу передано судді Оксюті Т. Г. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 20 березня 2023 року вищевказану позовну заяву залишено без руху. На виконання зазначеної ухвали, 22 березня 2023 року позивачем надано до суду докази надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів. 27 березня 2023 року ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін за вищевказаним позовом. Розпорядженням Тимчасово виконуючого обов`язки керівника апарату Іваницької А. від 16 травня 2023 року № 173 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 760/5513/23, провадження № 2/760/6452/23, у зв`язку зі звільнення судді [PERSON] у відставку, відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 09 травня 2023 року № 468/0/15-23. На підставі вищевикладеного та відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду для розгляду вказаної цивільної справи визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М. Ухвалою суду від 19 травня 2023 року вищевказану справу прийнято до розгляду головуючим суддею Ішуніною Л. М. та призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Оскільки розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторони в судове засідання не викликались. З матеріалів справи вбачається, що відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження та прийняття справи до розгляду, а також копію позовної заяви з додатками. У встановлений судом строк відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Натомість 02 травня 2023 року відповідач подав до суду заяву про визнання позову, в якій зазначив, що не заперечує проти розірвання шлюбу. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом установлено, що 28 липня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб у встановленому законом порядку, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 28 липня 2006 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї серії [NUMBER] , актовий запис № 1537. Після одруження прізвище позивача « [PERSON] ». Від шлюбу мають спільну дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 23 червня 2012 року. Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зі змісту позовної заяви вбачається, що сторони проживають окремо один від одного та не ведуть спільного господарства, тобто шлюбно-сімейні відносини фактично припинили своє існування. Відповідач позов визнав про що надав відповідну заяву. Згідно із статтею 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно з частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 СК України визначено, що шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином суд вважає, що подальше збереження шлюбних відносин суперечитиме інтересам позивача та відповідача, враховуючи, що жодна зі сторін не зверталася до суду з клопотанням про надання строку для примирення, тобто між подружжям відсутні будь-які намагання спрямовані на відновлення сімейних відносин. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить відновити її дошлюбне прізвище - « [PERSON] ». Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно з частиною другою статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Крім того, частиною п`ятою статті 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Згідно з частиною першою статті 133 та частиною першою статті 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем, що включають судовий збір у розмірі 1 073,60 грн, підлягають стягненню на її користь з відповідача. З огляду на викладене та

Outcome: approved