Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-14 00:00:00

У березні 2023 р. адвокат Корсун С.І., який представляє інтереси позивача звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом, у якому просить зобов`язати відповідача видати [PERSON] належним чином оформлену трудову книжку, стягнути невиплачену заробітну плату у розмірі 120053,78 грн. та вирішити питання про судові витрати. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.03.2023 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Клопотання про витребування доказів задоволено. Витребувано від Акціонерного товариства «Київметробуд» (03065, м. Київ, вул. Світлогірська, 2/25) належним чином завірені копії наступних доказів: заява [PERSON] від 22.02.2021 р. про звільнення на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, наказ АТ «Київметробуд» №34 від 24.02.2021 р. про проведення позапланової інвентаризації, наказ АТ «Київметробуд» про звільнення [PERSON] , довідку про середньомісячну заробітну плату [PERSON] , довідку про заборгованість із виплати заробітної плати [PERSON] . Відповідач не скористався правом подачі відзиву. Витребувані судом докази не надано. З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд доходить висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України). Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що згідно відомостей Пенсійного фонду України, [PERSON] отримував оподатковуваний дохід від Тунельного загону №4 (код ЄДРПОУ: 01387403) "Акціонерного товариства "Київметробуд"(код ЄДРПОУ: 01387432) з жовтня 2019 р. по березень 2021 року. Як стверджує позивач, він виявив бажання розірвати трудові відносини із відповідачем. Так, 01.03.2021 р. на підставі розпорядчого документа від 24.02.2021 р. №34 за участю сторін проведено інвентаризацію необоротних активів та комісійно складено інвентаризаційний опис. 01.03.2021 р. проведено опис товарно-матеріальних цінностей, що знаходяться в експлуатації в підрозділі дільниці №5 по бухгалтерським рахунку МНМА за результатними якого складено інвентаризаційний опис №3. 12.03.2021 р. здійснено комісійну передачу основних засобів та складено Акт прийому-передачі товарно-матеріальних цінностей, передачу МНМА та складено акт прийому-передачі МНМА. За твердженнями позивача, після затвердження результатів інвентаризації він був звільнений, однак трудову книжку йому не видали, заробітну плату не виплатили. Як вбачається з довідки Пенсійного фонду України, форма ОК-5, позивачу нараховано заробітну плату за: грудень 2020 р. у розмірі 11627,94 грн., січень 2021 р. у розмірі 16522,99 грн., лютий 2021 р. у розмірі 11725,55 грн., березень 2021 р. у розмірі 80177,30 грн., із вказаних сум були сплачені відповідні страхові внески. З наданої копії виписки АТ "Сенс банк" за період з 01.01.2020 р. по 31.12.2020 р. вбачається щомісячне надходження грошових коштів, а саме, заробітної плати від тунельного загону №4 ПАТ "Київметробуд" за договором №72707. За період з 01.01.2021 р. по 31.12.2021 р. вбачається, що останнє надходження заробітної плати позивачу здійснювалось за грудень 2020 року у розмірі 9360,49 грн., що з вирахуванням податку на доходи фізичних осіб (18%) та військового збору (1.5%) відповідає сумі заробітку для нарахування пенсії у розмірі 11627,94 грн. В подальшому інших нарахування заробітної плати на картковий рахунок [PERSON] не надходило. Встановлено, що позивач та його адвокат Корсун С.І. засобами поштового зв`язку з описом вкладення цінного листа, неодноразово звертались до Акціонерного товариства «Київметробуд» з вимогами надати трудову книжку [PERSON] , надати копію наказу про звільнення, довідку про середньомісячну та середньоденну заробітну плату [PERSON] , довідку про роботу [PERSON] . Однак, відповіді на ці звернення не отримано. Стаття 47 КЗпП України визначає, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 21 Закону України "Про оплату праці", працівник має право на оплату своєї праці на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КзпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Такий обов`язок роботодавця не ставиться в залежність від складання будь-яких актів приймання-передачі. Трудовим законодавством також не передбачено надання працівником, що звільняється обхідного листа. Протягом строку попередження про звільнення роботодавець зобов`язаний забезпечити передачу товарно-матеріальних і грошових цінностей тим, хто звільняється, іншому працівникові. Аналогічної позиції в цьому питанні дотримується і Верховний Суд, який у своїх рішеннях звертав увагу на те, що відсутність заповненого обхідного листа або акта приймання-передачі справ та документів не може бути підставою для відмови у звільненні (постанова ВС від 10.10.2021 року N 359/2642/16-ц, 61-14726св18). Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджених наказом Міністерства праці України Міністерства юстиції України Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.98 року N 58, трудова книжка - це основний документ про трудову діяльність працівника, який підтверджує страж роботи, а також дає змогу власнику при прийнятті на роботу мати уяву про досвід роботи працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. Суду не було надано копії наказу про прийняття позивача на роботу чи звільнення, як і не було надано копії трудової книжки, а тому підстава звільнення позивача не встановлена. Як зазначив позивач, йому копії наказу про звільнення не надавали на ознайомлення, а трудова книжка не була вручена в день звільнення. Таким чином, відповідач зобов`язаний був в день звільнення відповідача видати [PERSON] належним чином оформлену трудову книжку та провести повний розрахунок. Суд приймає до уваги як доказ нарахування заробітної плати інформацію, яка зазначена у відомостях Пенсійного фонду України, а також виписку АТ "Сенс банк" за номером рахунку № [NUMBER] як підтвердження факту надходження грошових коштів у вигляді заробітньої плати від відповідача. Оскільки позивачем отримано заробітну плату за грудень 2020 р., відтак позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, а саме в частині стягнення невиплаченої заробітньої плати за січень 2021 р. у розмірі 16522,99 грн., лютий 2021 р. у розмірі 11725,55 грн., березень 2021 р. у розмірі 80177,30 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ч.1. ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 969,46 грн. судового збору.

Outcome: partial