Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

Одеська міська рада звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість зі сплати орендної плати за договором від 10.03.2020 року №53 та 3% річних в загальній сумі 86757,15 гривень, при цьому позивач посилається на те, що 10.03.2020 року між Одеською міською радою та СП ТОВ «Люстдорф» укладено договір оренди земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калгановою М.В., зареєстрований в реєстрі за №53, відповідно до якого земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,0600 га, для експлуатації та обслуговування будівель торгівлі, передано в строкове платне володіння, користування строком на 20 років. Відповідно до п. 2.2 розділу 2 договору від 10.03.2020 року № 53 на земельній ділянці розташовано об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 341840651101, що належить Орендарю, державна реєстрація права власності на який проведена в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 31.03.2014 року на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 17.04.2014 року Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на об`єкт нерухомості за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 02.04.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кіріченко І.Є., за № 893. Згідно з цим договором СП ТОВ «Люсторф» відчужило на користь [PERSON] у власність будівлі та споруди ринку, що знаходяться за вищевказаною адресою та мають загальну площу 33,4 кв.м. Таким чином, фактичним користувачем та орендарем земельної ділянки у період з 10.03.2020 року по 02.04.2020 року було СП ТОВ «Люсторф», а починаючи з 02.04.2020 року - [PERSON] , яка відповідно до ст.120 ЗК України не виконує умови договору по сплаті орендної плати за користування земельною ділянкою, а тому позивач вимушений звернутись до суду з позовом. Ухвалою від 01.05.2023 року провадження у справі відкрито. До судового засідання сторони не з`явились. Матеріали справи містять заяву представника Одеської міської ради в якій він просить розгляд справи проводити за його відсутність, вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, повідомлялась, про причини неявки до судового засідання не сповістила, правом на надання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався, будь-яких письмових заяв та клопотань до суду з приводу розгляду справи не надала. Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. З урахуванням вказаного суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 10.03.2020 року між Одеською міською радою та СП ТОВ «Люстдорф» укладено договір оренди земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калгановою М.В., зареєстрований в реєстрі за №53, відповідно до якого земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,0600 га, для експлуатації та обслуговування будівель торгівлі, передано в строкове платне володіння, користування строком на 20 років. Відповідно до п. 2.2 розділу 2 договору від 10.03.2020 року № 53 на земельній ділянці розташовано об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 341840651101, що належить Орендарю, державна реєстрація права власності на який проведена в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 31.03.2014 року на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 17.04.2014 року Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на об`єкт нерухомості за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 02.04.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кіріченко І.Є., за № 893. Згідно з цим договором СП ТОВ «Люсторф» відчужило на користь [PERSON] у власність будівлі та споруди ринку, що знаходяться за вищевказаною адресою та мають загальну площу 33,4 кв.м. Таким чином, фактичним користувачем та орендарем земельної ділянки у період з 10.03.2020 року по 02.04.2020 року було СП ТОВ «Люсторф», а починаючи з 02.04.2020 року - [PERSON] . Згідно з ч. 1, 2 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Вказане також міститься і в ч. 1 ст. 377 ЦК України, ч. З ст. 7 Закону України «Про оренду землі». У розумінні наведених положень законодавства при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду (відповідно до договору, який містить необхідні за законом істотні умови) право попереднього власника або користувача припиняється в силу прямої вказівки закону без припинення у цілому договору оренди земельної ділянки. Відповідно, новий власник об`єкта нерухомості, якому переходить право оренди, набуває права оренди за чинним договором оренди, а не у порядку повторного надання земельної ділянки, тобто має місце заміна сторони у зобов`язанні. Постановою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 07.11.2018 року у справі №910 20774/17, встановлено, що: «Після відчуження\~об`єкта не\~рухомості,\~розташованого на\~орендованій земельній\~ділянці,\~договір :\~договори землі у відповідній частині\~припиняється щодо\~відчужувана,\~однак діє\~на тих\~самих умовах\~стосовно нового\~власника нерухомості,\~який з\~моменту набуття\~такого права\~набуває також\~права оренди\~земельної ділянки,\~на якій\~це майно\~розміщене,\~а отже\~й відповідні\~права та\~обов`язки\~орендаря,\~у тому\~числі зі\~сплати орендної\~плати за\~користування земельною\~ділянкою. Отже,\~після відчуження\~об`єктів\~нерухомості позивачі\~не повинні\~сплачувати орендну\~плату за\~земельну ділянку,\~користувачем якої\~вони вже\~не є,\~а зобов`язання\~з такої\~сплати автоматично\~виникає у\~нового власника\~нерухомості». При цьому Верховний Суд наголошує, що у разі переходу права власності на нерухомість заміна орендаря земельної ділянки у відповідному чинному договорі оренди землі відбувається автоматично, в силу прямої норми закону, незалежно від того, чи відбулося документальне переоформлення орендних правовідносин шляхом внесення змін до договору стосовно орендаря, оскільки переоформлення лише формально відображає те. що прямо закріплено в законі. З аналізу існуючої судової практики вбачається, що з 02.04.2020 року, з моменту внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право власності [PERSON] на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , у вказаної особи виник обов`язок зі сплати орендної плати за користування відповідною земельною ділянкою. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з п. «в» ч. 1 ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Крім того, ст. 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно з п. 4.4. розділу 4 Договору від 10.03.2020 року № 53 орендар не звільняється від орендної плати і сплачує її незалежно від результатів його господарської діяльності. Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» визначено права та обов`язки орендодавця, зокрема, право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Вказане також відповідає п.п. 9.1.2. Договору від 10.03.2020 року № 53, в якому встановлено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. [PERSON] як власник об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , здійснювала/здійснює безоплатне фактичне користування зазначеною земельною ділянкою, що прямо суперечить положенням ст. 206 Земельного кодексу України та ст. 21 Закону України «Про оренду землі». Внаслідок неналежного виконання відповідачем обов`язку щодо сплати орендної плати Департаментом земельних ресурсів Одеської міської ради направлено претензію на адресу [PERSON] від 13.08.2021 року № 01-13/632 про необхідність сплати заборгованості за Договором від 10.03.2020 року №53, однак на день прийняття рішення відповідачка так і не виконала умови договору по сплаті орендної плати за користування земельною ділянкою. При таких обставинах та враховуючи вищенаведене, суд вважає вимоги Одеської міської ради такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України вимоги щодо стягнення судового збору також підлягають задоволенню.

Outcome: approved