Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

Стислий виклад позиції заявника. 03 липня 2023 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом до [PERSON] про стягнення грошової компенсації вартості частини автомобіля та припинення права спільної часткової власності на частину автомобіля. В обґрунтування позову посилається на те, що її донці [PERSON] , яка померла [INFO] належав автомобіль марки «Volkswagen\~Passat», державний номерний знак [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , 2008 року випуску, зареєстрований ДКП ТСЦ 15 вересня 2020 року згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 січня 2023 року встановлено факт проживання однією сім`єю, як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] визнано право спільної сумісної власності на автомобіль марки «Volkswagen\~Passat», державний номерний знак [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , 2008 року випуску, ринковою вартістю 192002,00 грн. 28 березня 2023 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на частину вказаного автомобіля. Відповідач одноособово користується автомобілем, частина якого належить їй на праві спільної часткової власності та у добровільному порядку відмовляється сплатити їй грошову компенсацію за її частку у автомобілі. Вказуючи, що автомобіль є неподільною річчю, її частка не може бути виділена у натурі, спільне володіння автомобілем виключається, відповідач у добровільному порядку відмовляється сплатити грошову компенсацію за її частку у майні, просить стягнути з відповідача грошову компенсацію за її частку у майні та припинити право спільної часткової власності на автомобіль. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] подали заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позов підтримали. Позиція сторони відповідача. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] подали заяву про визнання позову та розгляд справи у відсутності сторони відповідача. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 03 липня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено проведення підготовчого засідання на 17 липня 2023 року, яке відкладалося на 07 вересня 2023 року за клопотанням представника відповідача адвоката Спеціального С.П. для ознайомлення з матеріалами справи та висловлення позиції. Ухвалою суду від 07 вересня закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду на 21 вересня 2023 року. Встановлені судом фактичні обставини, з посиланням на докази. Між сторонами виникли правовідносини щодо поділу майна, яке належить їм на праві спільної часткової власності. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, в т.ч. на автомобіль марки «Volkswagen\~Passat», державний номерний знак [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , 2008 року випуску, що належав їй на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 15 вересня 2020 року. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 січня 2023 року встановлено факт проживання однією сім`єю, як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] визнано право спільної сумісної власності на автомобіль марки «Volkswagen\~Passat», державний номерний знак [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , 2008 року випуску, ринковою вартістю 192002,00 грн. 28 березня 2023 року приватним нотаріусом Шепетівського районного нотаріального округу Котик В.І. видано свідоцтво про право на спадщину за законом після після смерті доньки [PERSON] , що складається частини автомобіля марки «Volkswagen\~Passat», державний номерний знак [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , 2008 року випуску, об`єм двигуна 1798, чорного кольору. 08 квітня та 26 травня 2023 року [PERSON] звернулась до іншого співвласника автомобіля - відповідача [PERSON] з пропозицією сплатити їй грошову компенсацію за її частку у автомобілі, про що надіслала йому письмові звернення, які відповідачем проігноровані. Позивач [PERSON] не може без згоди іншого співвласника вільно володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд. Норми права, які застосував суд. Право володіння, користування та розпорядження своїм майном становлять зміст права власності (стаття 317 ЦК України). Згідно зі статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Інститут права спільної власності характеризується множинністю суб`єктів та єдністю об`єкта. Він оформлює відносини з приводу приналежності майна (речі) одночасно кільком особам - суб`єктам відносин власності (співвласникам). Суб`єкти права спільної власності, як і будь-який власник, на свій розсуд володіють, користуються і розпоряджаються належним їм майном, але правомочності володіння, користування і розпорядження даним майном вони здійснюють сумісно. Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. У статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Відповідно до ч.1,4 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. \~Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. \~ \~ \~ \~Мотиви та висновки суду. Дослідивши докази, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити Сторони є співвласниками автомобіля марки «Volkswagen\~Passat», державний номерний знак [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , 2008 року випуску, ринковою вартістю 192002,00 грн. на праві спільної часткової власності, що підтверджується рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 січня 2023 року, що набрало законної сили та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 28 березня 2023 року. Сторонам належить по частині вказаного автомобіля, який є неподільною річчю та яким одноосібно користується відповідач, що ним не заперечується. Позивач позбавлена можливості користуватися належним їй майном, оскільки автомобіль утримується відповідачем. Суд зауважує, що вимоги про стягнення\~грошової компенсації\~вартості \~частини автомобіля\~та припинення\~права власності\~на \~частину автомобіля треба розглядати як\~вимогу про поділ цієї неподільної речі шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього компенсації замість частки позивачки у праві спільної сумісної власності на автомобіль. Внаслідок його виділення у власність відповідачеві і такого стягнення право спільної сумісної власності на автомобіль припиняється. Тому окрема вимога припинити право спільної сумісної власності є неефективним способом захисту. Така позиція висловлена \~Великою Палатою ВС у постанові від 8\~лютого 2022\~року у справі №\~209/3085/20\~(провадження №\~14-182цс2). За змістом з ст.365 ЦК України припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених\~пунктами 1-3 частини 1 ст.365 ЦК України\~випадку, але в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Враховуючи позицію позивачки, те, що вона особисто не користується автомобілем, а тому отримання грошової компенсації за її частку в автомобілі не завдасть істотної шкоди її інтересам, а навпаки відповідатиме її інтересам на отримання грошової компенсації за частку в майні, що є неподільною річчю. За\~частиною другою статті 365 ЦК України суд\~постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. При вирішенні\~даного спору\~суд враховує,\~що позивачка\~не претендувала\~на те,\~щоб залишити\~автомобіль собі,\~припинивши право\~відповідача на\~частку в\~праві спільної\~сумісної власності\~з компенсацією\~йому за\~цю частку.\~Вона,\~навпаки,\~дала згоду\~на те,\~щоб отримати\~грошову компенсацію\~за її\~частку в\~праві спільної\~часткової власності\~на автомобіль\~від відповідача.\~Тому вимога\~про стягнення\~такої компенсації\~не\~породжує обов`язку\~відповідача попередньо\~внести відповідну\~суму на\~депозитний рахунок\~суду. Підтвердження платоспроможності такого відповідача законодавство України не вимагає. Факт відсутності у відповідача коштів для одномоментної виплати компенсації позивачеві сам собою не може бути ознакою надмірності тягаря з такої виплати. Така позиція висловлена \~Великою Палатою ВС у постанові від 8\~лютого 2022\~року у справі №\~209/3085/20\~(провадження №\~14-182цс2). Розподіл судових витрат. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір в сумі 1073,60 грн, та понесла витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн. Згідно договору про надання правової допомоги, укладеного 07 квітня 2023 року між [PERSON] (Клієнт) та адвокатом Куцою О.П. (Адвокат), Клієнт доручає, а Адвокат зобов`язується надавати правову допомогу, пов`язану з вивченням документів, судової практики, складання заяв, позову до [PERSON] про стягнення грошової компенсації вартості частини автомобіля та припинення права на частку автомобіля та представлення інтересів у Шепетівському міськрайонному суді. Відповідно до п.2 додаткової угоди №1 від 07 квітня 2023 року до договору про надання правової допомоги від 07 квітня 2023 року, сторони погодили розмір гонорару за надання правової допомоги в розмірі 5000 грн. Відповідно до акту надання правової допомоги №1 від 03 липня 2023 року сторони підтверджують факт надання Адвокатом правової допомоги Клієнту на умовах і в порядку, що визначені договором та додатковими угодами до нього на суму 5000 грн, чим підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення нею витрат на суму 5000 грн. Положення частини шостої статті 137\~ЦПК України покладають обов`язок доведення неспівмірності витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Сторона відповідача не заявляла клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги та не надала будь-яких доказів неспівмірності витрат на правову допомогу, в т.ч. доводів податкового органу. Суд з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн. є реальними, підтвердженими матеріалами справи, а тому підлягають відшкодуванню. З урахуванням викладеного, із відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.142\~ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, що зазначено у відповідній письмовій заяві, позивачу підлягає поверненню з державного бюджету судовий збір в сумі 536,80 грн. (1073,60 грн.:100%х50%). Решта судового збору в сумі 536,80 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved