Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

27 липня 2023 року позивач\~ [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей та дружини, до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Позов обґрунтовує тим, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 25 липня 2015 року. Від шлюбу в них народилось двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Вказує, що діти проживають разом з нею, що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Вона самостійно займається їх вихованням, матеріальним забезпеченням, піклується про фізичний та духовний розвиток, навчання, намагається забезпечити своїх дітей належним одягом та харчуванням, що покладає на неї чимале фінансове навантаження. Зазначає, що на її багаторазові усні звернення до відповідача з проханням обговорити питання подальшого виховання та утримання синів, відповідач [PERSON] реагував пасивно, її спроби налагодити спілкування стосовно фінансової участі чоловіка в її житті та в житті дітей не мали жодного результату. З 08.08.2022 вона працює в ТзОВ «Євро Смарт Пауер». Наразі увесь дохід на неї та їхніх спільних дітей складається із заробітної плати, допомоги по догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі 860 грн. щомісячно. Оскільки вона є внутрішньо переміщеною особою, то змушена орендувати квартиру. Вартість оренди становить 10 000 грн. щомісячно, вартість комунальних послуг - 2 000 грн. щомісячно. Також для того, щоб мати можливість працювати, вона змушена скористатися послугою няні, якій щомісячно оплачує 8 000 грн. Відповідач [PERSON] офіційно не працевлаштований, однак їй достеменно відомо, що він працює на станції технічного обслуговування автомобілів та отримує високі доходи. Відповідач має необмежені можливості на отримання грошових коштів, оскільки є особою працездатного віку, за станом здоров`я та матеріальним становищем має можливість надавати допомогу на утримання дітей та на її утримання,як дружини,яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, до досягнення сином трьох річного віку. Інших осіб на утриманні відповідач не має. Надавати кошти на її утримання та утримання дітей, є обов`язком відповідача, а не правом,однак добровільно сплачувати аліменти останній відмовляється. З огляду на наведене позивач просить суд стягувати з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 гривень щомісяця на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення повноліття, стягувати з [PERSON] на свою користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 липня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Станом на 12 вересня 2023 року відзив на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надійшов. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, позов просить задовольнити, проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Крім того повідомлявся засобами мобільного зв`язку, про що в матеріалах справи наявна довідка про доставку повідомлення у додаток «Viber» щодо документу судова повістка про виклик до суду,яка доставлена останньому 31.07.2023 року о 16:05 год. Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явився в судове засідання, відзиву на позов не подав та враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Судом встановлено, що 25 липня 2015 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, місце державної реєстрації відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, про що складено відповідний актовий запис № 190 (а.с.8). Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження,наявних в матеріалах справи (а.с. 9,10). Також встановлено, що діти проживають разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , яка здійснює їх виховання, догляд та матеріальне утримання, що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб (а.с.12-14). Батько дітей проживає окремо. Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» встановлено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який становить для: дітей віком до 6 років - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Крім того, за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З досліджених письмових доказів суд позбавлений можливості перевірити матеріальне становище відповідача, оскільки останній документально не підтвердив види та розмір своїх доходів. Відповідач не надав відзив на позовну заяву, в судове засідання не з`явився, не надав доказів, які б вказували на існування істотних обставин, що унеможливлюють сплату ним аліментів на утримання спільних з позивачем синів, та спростовують встановлені судом фактичні обставини. Судом встановлено, що позивач працює в ТзОВ « Євро Смарт Пауер» з 08.08.2022 року оператором заправних станції, її дохід за період з 01.12.2022 року по 31.05.2023 року склав 48\~984 грн. Також, з матеріалів справи встановлено, що позивач несе витрати на оплату комунальних послуг та витрачає кошти на оренду житла у розмірі 10000 грн. щомісячно, про що в матеріалах справи,наявні копії квитанцій (а.с.24 26). Також, згідно трудового договору з нянею, позивач з 21 липня 2023 року оплачує послуги няні по догляду за дітьми у розмірі 8\~000 грн. (а.с.20-23). Враховуючи викладене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей є обґрунтованими та такими, що базуються на нормах чинного сімейного законодавства України. На підставі наведеного, а також враховуючи пріоритетність інтересів дітей, на користь яких стягуються аліменти, визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, особу відповідача, який є чоловіком працездатного віку, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі по 3000 грн. на утримання кожної дитини щомісячно, які підлягають стягненню починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дітьми повноліття. На думку суду такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, їх фізичного розвитку, підтримки життєдіяльності на достатньому рівні. Розмір аліментів, визначений судом не є надмірним, і є достатнім для забезпечення розумних потреб неповнолітньої дитини. Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини, суд приходить до наступного висновку. Статтею 75 СК України\~передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. У відповідності до ч.2,4 ст.84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надати матеріальну допомогу. Згідно ст.80 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Для призначення судом утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років від чоловіка - батька дитини, суд має дослідити, чи проживає з позивачем дитина, матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка - батька дитини можливості надавати матеріальну допомогу дружині. При цьому у частині четвертій цієї ж статті визначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідач не надав доказів, \~що є його обов`язком в силу ст.ст.\~12,\~81\~ЦПК України, які б вказували на існування істотних обставин, що унеможливлюють сплату ним аліментів на утримання дружини, та спростовують встановлені судом фактичні обставини. Крім того, суд враховує і відомості про особу відповідача, який є працездатного віку (1994 року народження), а отже може своєю працею отримувати дохід для утримання, в тому числі, дружини до досягнення сином [PERSON] , [INFO] 3-х років. Отже, оскільки позивач проживає з дитиною, яка не досягла 3-х річного віку, суд дійшов висновку, що вона має право на утримання від чоловіка у вигляді аліментів у грошовій формі, що відповідає приписам ч.2 ст.77 СК України. Таким чином, суд на підставі належним чином оцінених доказів, з урахуванням встановлених обставин і вимог статей 12, 81 ЦПК України, встановивши, що [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , який проживає зі своєю матір`ю, вважає, що відповідач має обов`язок не лише утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а й обов`язок щодо утримання матері дитини до досягнення останнім трьох років. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини На думку суду, достатнім та належним розміром аліментів на утримання дружини буде 2\~000,00 грн. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд керується засадами справедливості, добросовісності та розумності, а також відповідно до моральних засад суспільства (ст.7 СК України) суд враховує, що відповідач має працездатний вік, має можливість сплачувати аліменти та вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 2000 грн. щомісячно з дня подачі позову та до досягненням [PERSON] , [INFO] трьох років. На думку суду, визначений розмір є достатнім та належним розміром аліментів на утримання дружини. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов`язкового негайного виконання. Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 1073,60 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved