Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до виконавчого комітету Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, третя особа: державний нотаріус Царичанської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Фрізен Наталія Юріївна, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом. Вказує, що [INFO] померла її мати [PERSON] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів громадянського стану Царичанського районного управління юстиції Дніпропетровської області 02.12.2003р.). Відповідно до довідки виконавчого комітету Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 28.12.2022 №1321, гр. [PERSON] , яка померла [INFO] , на день її смерті була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] з 1978 року (згідно погосподарської книги №09 о/р 571 за 2001-2005р.р.), одна. Після смерті спадкодавця залишилось спадкове майно: земельна ділянка площею 2,6900 га, що розташована на території Могилівської сільської ради (раніше Зорянської сільської ради), Дніпровського району (раніше Царичанського району) Дніпропетровської області з цільовим призначенням земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала їй на підставі Державного акту на право власності на землю серії ІІ-ДП №092089, виданого 27.08.2003 року Царичанською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження голови Царичанської районної державної адміністрації №87-р від 20.02.2003 року, кадастровий номер земельної ділянки 1225681300:01:025:0076. Відповідно до витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, вартість земельної ділянки становить 111081.88 грн. За життя спадкодавець склала заповіт 30.06.1992 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Могилівської сільської ради народних депутатів Царичанського району Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за №136, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, все те, що на день смерті належало їй і на що по закону мала право, заповіла їй [PERSON] . Вказала, що у встановлені строки прийняла спадщину після померлої [INFO] матері [PERSON] шляхом подання заяви про прийняття спадщини Державному нотаріусу Царичанської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області. 17.05.2023 року отримала постанову державного нотаріуса Царичанської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на все спадкове майно, після померлої [INFO] матері [PERSON] з підстав того, що Державний акт на землю видано після смерті спадкодавця. Розпорядження голови Царичанської районної державної адміністрації №87-р від 20.02.2003 року прийняте було за життя спадкодавця, яка померла [INFO] . На підставі викладеного, прохає визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] матері [PERSON] на земельну ділянку площею 2.6900 га, що розташована на території Могилівської сільської ради (раніше Зорянської сільської ради), Дніпровського району (раніше Царичанського району) Дніпропетровської області з цільовим призначенням земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцеві на підставі Державного акту на право власності на землю серії ІІ- ДП №092089, виданого 27.08.2003 року Царичанською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження голови Царичанської районної державної адміністрації №87-р від 20.02.2003 року, кадастровий номер земельної ділянки 1225681300:01:025:0076. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.06.2023 року, вказану справу 05.06.2023 року передано на розгляд судді Костюкова Д.Г. Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 06.06.2023 р. відкрито провадження по вказаній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 03.07.2023р. по вказаній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій прохає слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача виконавчого комітету Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, однак до суду надійшла заява, в якій прохали розглянути справу без участі представника, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Третя особа державний нотаріус Царичанської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Фрізен Н.Ю. в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій прохала розглядати справу без участі нотаріуса. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи у їх сукупності та взаємозв`язку і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що що [INFO] померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів громадянського стану Царичанського районного управління юстиції Дніпропетровської області 02.12.2003р.) (а.с.7). Відповідно до довідки виконавчого комітету Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 28.12.2022 №1321, гр. [PERSON] , яка померла [INFO] , на день її смерті була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] з 1978 року (згідно погосподарської книги №09 о/р 571 за 2001-2005р.р.), одна (а.с.8). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно: земельна ділянка площею 2,6900 га, що розташована на території Могилівської сільської ради (раніше Зорянської сільської ради), Дніпровського району (раніше Царичанського району) Дніпропетровської області з цільовим призначенням земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала їй на підставі Державного акту на право власності на землю серії ІІ -ДП №092089, виданого 27.08.2003 року Царичанською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження голови Царичанської районної державної адміністрації №87-р від 20.02.2003 року, кадастровий номер земельної ділянки 1225681300:01:025:0076 (а.с.10). Згідно розпорядження голови районної державної адміністрації від 20.02.2003р. №87-р «Про передачу земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю) та видачу державних актів на право приватної власності на землю громадянам на території Зорянської сільської ради» до списку громадян, яким необхідно передати земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) та виготовити державні акти на право приватної власності на землю на території Зорянської сільської ради, належить [PERSON] (а.с.11). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу НВ-2100224042023, дата формування 12.05.2023р. власником земельної ділянки із кадастровим номером 1225681300:01:025:0076, площею 2.6900 га є [PERSON] (а.с.12-15). Відповідно до витягу №НВ-1200447442023 від 30.05.2023р. із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, вартість земельної ділянки становить 111081.88 грн. (а.с.16). Згідно заповіту від 30.06.1992 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Могилівської сільської ради народних депутатів Царичанського району Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за №136, все своє майно [PERSON] , заповіла [PERSON] (а.с.9). Постановою державного нотаріуса Царичанської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 17.05.2023р. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом оскільки Державний акт на землю видано після смерті спадкодавця (а.с.18). Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. В силу п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Виходячи із змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В силу ст.373 ЦК України, право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Громадяни та юридичні особи відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Згідно ч.1 ст.126 ЗК України в редакції, яка діяла до 01 січня 2013 року, документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт на право власності. Державний акт, виданий після смерті спадкодавця при зазначенні в ньому дати прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про передачу у власність земельної ділянки за життя спадкодавця, свідчить про набуття спадкодавцем права власності на земельну ділянку. Стаття 125 ЗК України визначає, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації такого права. Згідно роз`яснень, що містяться у п.п.3.1, 3.5 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В судовому засіданні встановлено, що Державний акт на право власності на землю серії ІІ-ДП №092089, виданий Царичанською райдержадміністрацією 27.08.2003 року на підставі розпорядження голови Царичанської райдержадміністрації від 20.02.2003 року №87-р (спадкодавець померла [INFO] ). Таким чином, оскільки спадкодавець за життя набула право власності на земельну ділянку, то і відповідне право згідно зі ст. 1218 ЦК України, переходить до спадкоємця в порядку спадкування, а тому може бути визнано за позивачем право власності на земельну ділянку, кадастровий номер1225681300:01:025:0076. Отже, враховуючи вищевикладене, оскільки спадкове майно дійсно належало спадкодавцю, позивач оформити своє право на спадщину не має можливості, визнання права власності не порушує права інших осіб та й іншим шляхом вирішити питання в позасудовому порядку неможливо, єдиним правовим способом захисту її законних прав та інтересів, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, є звернення до суду з позовом про визнання права власності на нього в порядку спадкування за заповітом, а тому суд дійшов висновку про необхідність захистити права позивачки, як спадкоємця, шляхом визнання права власності останньої на земельну ділянку. При вирішенні питання про розподіл судового збору, судом враховується позиція позивачки [PERSON] не стягувати судовий збір із відповідача. На підставі викладеного, та

Outcome: approved