Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 17.07.2010 року він перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому у них [INFO] народився син [PERSON] . Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, внаслідок чого між ними виникали сварки, які поступово призвели до того, що вони стали чужими людьми. З 24.02.2022 року сторони припинили подружні відносини та спільне проживання, шлюб носить формальний характер, а його збереження суперечить інтересам позивача, примирення між ними неможливе. Тому позивач просить вказаний шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з`явився, 02.08.2023 року він подав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, розгляд справи просить проводити у його відсутності (а.с. 23). Відповідач в судове засідання не з`явилася, 12.09.2023 року вона електронною поштою надіслала до суду письмову заяву, в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог, просить справу розглядати в її відсутності та визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] з нею ( а.с. 25 ). В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] сторони одружилися 17.07.2010 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 225 (а. с.2). Згідно з даними свідоцтва про народження сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення та обоє вважають за доцільне шлюб розірвати. За таких обставин шлюб слід розірвати. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них будуть проживати малолітні діти, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Кожна особа має право в порядку, встановленому цими Кодексами, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, в також у разі звернення до суду органів та осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Матеріали справи не містять доказів того, що після припинення фактичних шлюбних відносин між сторонами, малолітній син сторін залишився проживати з матір`ю, знаходиться на її утриманні, тривалість такого. За відсутності спору між батьками щодо місця проживання дитини та відсутності об`єктивних відомостей про дійсне місце проживання дитини, інформації, одержаної у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, суд позбавлений можливості дотриматися положень ст. 161 СК України та врахувати ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків; особисту прихильність дитини до кожного з них; вік дитини, стан її здоров`я; особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При цьому, у такому випадку суд не наділений правом збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частин 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В зв`язку з тим, що вимог щодо визначення місця проживання дитини позивач не заявляв, відсутністю в матеріалах справи доказів проживання малолітнього сина з відповідачем, відсутністю оспорюваного інтересу, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідач (сторони) не позбавлена права звернутися до суду з відповідним позовом про визначення місця проживання дитини з наданням до нього належних документів та доказів на підтвердження даної вимоги. Згідно з положеннями ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнений позивач на підставі п. 13 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», як учасник бойових дій, що стверджується даними відповідного посвідчення серії [NUMBER] від 22.06.2023 року (а.с. 3). На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 160, 161 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved