Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

У квітні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив позбавити його батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що [PERSON] є батьком [PERSON] . Мати дитини [PERSON] разом з донькою [PERSON] перебувають у розшуку, як безвісти зниклі. При перевірці посадовими особами служби у справах дітей Чижівської сільської ради помешкання, де проживає дитина з батьком, було встановлено, що воно брудне, занедбане, наявний стійкий неприємний запах, запас їжі відсутній. Подальше проживання дитини у даному будинку є неможливим, таким що створює загрозу його фізичному та психічному здоров`ю. Кльоц безвідповідально відноситься до своїх батьківських обов`язків відносно свого сина [PERSON] , що негативно впливає на розвиток його особистості та шкодить його інтересам. Ухвалою суду від 23.05.2023 до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, було залучено [PERSON] , з яким на момент розгляду справи проживає дитина. Протокольною ухвалою суду від 26.07.2023 до участі в справі в якості третьої особи також було залучено [PERSON] , матір хлопчика, місце знаходження якої станом на день розгляду справи в суді поліцією було встановлено. Представник органу опіки та піклування підтримала позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав. ІІІ особа [PERSON] просила не позбавляти [PERSON] , з яким перебуває у цивільному шлюбі, батьківських прав. При цьому не заперечила, що він зловживає спиртними напоями, періодично влаштовує домашнє насильство. Пояснила, що є матір`ю чотирьох дітей, батьком двох з яких є відповідач, зокрема дев`ятирічного [PERSON] , та вісімнадцятирічного [PERSON] . На початку весни 2023 року разом із донькою [PERSON] пішла від [PERSON] , так як з ним посварилась, а дітей: [PERSON] та [PERSON] залишила. [PERSON] , що відповідач доглядатиме за її синами та піклуватиметься про них, долею яких не цікавилась. В подальшому додому повернулась і наразі проживають усі разом, крім повнолітнього [PERSON] , який вже має свою сім`ю. Причини чергової неявки відповідача невідомі, своїм правом на подання до суду будь-яких заперечень щодо змісту і вимог позовної заяви або відзиву, він не скористався, будь-яких клопотань, які б свідчили про його зацікавленість у розгляді справи, не направив. В судовому засіданні від 13.06.2023 [PERSON] заперечив щодо позову, однак жодних доказів на його спростування не надав, свого представника до суду не направив. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, крім інших, орган опіки та піклування (ст.165 СК України). Судом встановлено, що [PERSON] є батькоммалолітнього [PERSON] , [INFO] ,що підтверджується копією свідоцтва про народження. Матір`ю останнього записана [PERSON] . Відповідач з 02.08.2000 зареєстрований в будинку за адресою [ADDRESS] , який належить [PERSON] , матері [PERSON] . Склад зареєстрованих за однією адресою членів сім`ї відповідача складають: пасинок[PERSON] , [INFO] , ІІІ особа у даній справі; пасинок [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] ; падчерка [PERSON] , [INFO] ; співмешканка [PERSON] , [INFO] , ІІІ особа у даній справі. Останні дві з 22.03.2023 вважалися безвісти зниклими, станом на 15.05.2023 їх місцезнаходження поліцією було встановлено у Чернігівській області Городнянського району с Хотівля. Комісією у складі начальника служби у справах дітей, старости сільської ради 27.03.2023, 11.07.2023 проводились обстеження матеріально-побутових умов проживання за адресою [ADDRESS] , під час яких було встановлено, що в будинку умови для проживання дитини відсутні, будинок потребує прибирання. Згідно рішення виконавчого комітету Чижівської сільської ради Звягельського району №30 від 04.04.2023 малолітню дитину [PERSON] відібрано від батька [PERSON] та тимчасово влаштовано в сім`ю рідного брата [PERSON] . Наразі, як пояснила в судовому засіданні представник позивача, хлопчик повернутий додому та проживає разом зі своєю матір`ю, ІІІ особою по справі. Остання підтвердила цей факт. Орган опіки та піклування у своєму висновку від 04.04.2023 вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно його малолітньої дитини [PERSON] . Останній навчається в Яблунівській гімназії з 01.09.2020, згідно характеристики якої рівень його розумового та фізичного розвитку відповідає його віковим особливостям. Згідно характеристик, виданих Сербо-Слобідським старостинським округом Чижівської сільської ради від 05.04.2023 та 24.07.2023, [PERSON] на даний час ніде не працює, зловживає спиртними напоями, вихованням дітей не займається. З повідомлення Звягельського відділу поліції від 21.07.2023 слідує, що [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності за завідомо неправдивий виклик працівників поліції. Також протягом 2017-2019 років відповідач неодноразово був притягнутий за домашнє насильство, вчинене відносно дружини [PERSON] . Спеціалістами центру соціальних служб Чижівської сільської ради надавались послуги, спрямовані на забезпечення захисту дітей, профілактики здорового способу життя та попередження вчинення правопорушень сім`ї [PERSON] , яка перебуває на обліку, як така, що опинилась в складних життєвих обставинах. З сім`єю проводилась соціальна робота, проводилась оцінка її потреб і відповідно до висновків у обох батьків, [PERSON] та [PERSON] , слабкий батьківський потенціал, потреби своїх дітей вони переважно не задовільняють. Звертаючись до суду з даним позовом, якому передувала виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, позивачем були вжиті усі можливі заходи та міри з метою захисту інтересів дитини щодо її права на батьківське піклування. Конституцією України (ст.51) визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку (ст.8 Закону України "Про охорону дитинства"). Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У Принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Ст.3 Конвенції про права дитини наголошує, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню їх інтересів. Ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків (ст.164 СК України). Це є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Безумовно, інтереси дитини є надзвичайно важливими, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків, і позбавлення останніх батьківських прав є крайнім, виключним та надзвичайним способом впливу на них. Матеріалами справи підтверджено та не спростовано беззаперечними доказами, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, переклавши всю відповідальність за життя своєї дитини на інших осіб та державу, що суд сприймає як свідоме нехтування своїми обов`язками. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Странд Лоббен та інші проти Норвегії» зазначено, що коли інтереси дитини суперечать інтересам батьків, органи влади повинні встановлювати справедливий баланс цих інтересів, при цьому особливе значення надається найкращим інтересам дитини. Розуміючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, враховуючи положення ПП ВСУ №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд вважає доведеним факт ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітньої дитини, а позовні вимоги органу опіки та піклування про позбавлення його батьківських прав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави в розмірі 1073,6 грн.

Outcome: approved