Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" звернулося до суду з позовом до про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] 3% річних у розмірі 38845,00 грн. та інфляційних нарахувань у розмірі 193746,00 грн . Також просить суд стягнути солідарно з відповідачів судовий збір сплачений при зверненні до суду з позовом. Позовні вимоги мотивує тим, що 14.03.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» правонаступником якого є Акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № МL-708/040/2008 року, згідно з яким [PERSON] отримала кредит в розмірі 53893,00 доларів США строком до 14.03.2023 року.З метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за Кредитним договором № МL-708/040/2008 року від 14.03.2008 року між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки № SR 708/040/2008.Відповідно до умов зазначеного договору поруки для забезпечення повного і своєчасного виконання [PERSON] зобов`язань перед Банком за Кредитним договором [PERSON] прийняв на себе зобов`язання відповідати за повне та своєчасне виконання позичальником ( [PERSON] ) його зобов`язань перед Банком за Кредитним договором в повному обсязі таких зобов`язань (п.1.1 Договору поруки).Згідно з п. 1.2 Договору поруки [PERSON] і позичальник ( [PERSON] ) відповідають як солідарні боржники і Банк має право звернутися з вимогою про виконання боргових зобов`язань як до боржника ( [PERSON] ), так і до Поручителя ( [PERSON] ), чи до двох одночасно. Далі, на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 29.06.2010 Банк відступив ТОВ "ОТП Факторинг Україна" право вимоги за Кредитним договором. Умови договору не виконуються, в зв`язку з чим утворилася заборгованість за Кредитним договором. 14 травня 2014 року Дергачівським районним Харківської області було ухвалена рішення у справі № 619/4654/13-ц за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна дo [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № ML 708/040/2008 року від 14.03.2008. Позовні вимоги задоволено у повному обсязі стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] [PERSON] суми заборгованості за кредитним договором у розмірі: за тілом кредиту - 376179,51 грн., заборгованість з процентів - 62438,03 грн., нарахованої пені у розмірі 632238,78 грн. та судового збору у розмірі 3441,00 грн. 19.04.2016 Апеляційним судом Харківської області рішення суду першої інстанції від 14.05.2014 по справі № 619/4654/13-ц змінено, скасовано в частині задоволення вимог про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] . В частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 1070856,32грн. та 3441,00грн. судового збору з [PERSON] , [PERSON] рішення суду першої інстанції залишено без змін. Рішення суду набрало законної сили. Станом на 06.02.2023 рішення не виконано. Оскільки відповідачі свого грошового зобов`язання не виконали, то ці зобов`язання не припинилися. За таке невиконання відповідачі несуть цивільно-правову відповідальність, передбачену законом та умовами Кредитного договору, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 22.02.2023 судом було направлено звернення до відповідного органу реєстрації щодо місця перебування та місця проживання відповідачів та 28.02.2023 отримано відповідь. Ухвалою суду від 02.03.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надавши заяву, у якій просить здійснити розгляд справи за його відсутності. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про слухання справи повідомлялися належним чином, шляхом направлення судових повісток на адресу місця реєстрації відповідачів. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Пунктом 991 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМ України від 5 березня 2009 р. № 270, встановлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка відповідачу вручена. Згідно з ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідачам було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Оскільки відповідачі з поясненнями чи запереченнями (відзивом на позов) щодо позовних вимог до суду не зверталися, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом було достовірно встановлено, що 14 травня 2014 року Дергачівським районним Харківської області було ухвалено рішення у справі № 619/4654/13-ц за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна дo [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № ML 708/040/2008 року від 14.03.2008. Позовні вимоги задоволено у повному обсязі та стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] [PERSON] суми заборгованості за кредитним договором у розмірі: за тілом кредиту - 376179,51 грн., заборгованість з процентів - 62438,03 грн. нарахованої пені у розмірі 632238,78 грн та судового збору у розмірі 3441,00 грн. 19.04.2016 Апеляційним судом Харківської області рішення суду першої інстанції від 14.05.2014 по справі № 619/4654/13-ц змінено, скасовано в частині задоволення вимог про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] . Однак, відповідачами не виконано вказане рішення суду вчасно, а отже допущено прострочення грошового зобов`язання. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або не грошовим. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Тобто нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції не є штрафними санкціями, а засобом захисту коштів кредитора від знецінення, оскільки передбачена законом, а не договором. За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі N 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі N 686/21962/15-ц, провадження N 14-16цс18. Під індексом інфляції розуміється показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, отже норма ЦК України, яка регламентує сплату індексу інфляції за прострочення виконання грошового зобов`язання, поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється у розмірі 101 %. На цій підставі, ТОВ "ОТП Факторинг Україна" здійснено нарахування 3 % річних та індексу інфляції, що полягає в компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати. Розмір заборгованості відповідно до розрахунку виконаного ТОВ "ОТП Факторинг Україна" за період з лютого 2020 - січень 2023 складає 3 % річних у розмірі 38 845,00 грн та інфляційних нарахувань у розмірі 193 746,00 грн. Наданий розрахунок позивачем суд приймає до уваги, оскільки останній відповідає нормам закону. На підставі досліджених доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі по сплаті судового збору. При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір в сумі 3 488,86 грн. У зв`язку з задоволенням позовних вимог з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню солідарно витрати по оплаті судового збору у сумі 3 488,86 грн.

Outcome: approved