Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , адвокат Салій С.А. звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, з тих мотивів, що від спільного проживання [PERSON] із [PERSON] мають неповнолітню дитину сина - [PERSON] , [INFO] . З кінця березня 2022 року сторони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, не мають взаємних прав та обов`язків, які притаманні чоловікові та дружині. На даний час, син [PERSON] проживає разом з матір`ю в [ADDRESS] . Натомість відповідач проживає окремо. З цього часу, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надавав. Фактично всі витрати пов`язані з забезпеченням спільної дитини позивач несе сама. Ніяких домовленостей з відповідачем, з приводу сплати аліментів на дитину не має. Не відомо чи відповідач офіційно працевлаштований. Вважає, що відповідач повинен допомагати утримувати дитину. У зв`язку з цим, просив суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Сторони в судове засідання не з`явилися, повідомлені належно. Позивач [PERSON] , представник позивача [PERSON] подали клопотання (заяву), просили суд розглянути цивільну справу про стягнення аліментів у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Від відповідача [PERSON] на електронну адресу суду, в телефонограмі, надішло повідомлення, про те, що не погоджується з позовними вимогами про стягнення аліментів на утримання дитини. Вказав, що колишя громадянська дружина [PERSON] перебуває за кордоном, півтора роки у Європі, з дитиною він не бачиться і не має можливості спілкуватися, якщо вона повернеться і він зможе бачитись з дитиною, аліменти будуть платитися. Про відкладення судового засідання не клопотав. Розгляд справи здійснюється за відсутності учасників процесу в порядку частини 2 статті 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька дитини. Виконання передбачених статтею 150 СК України обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Судом встановлено, на підставі доказів, наданих у порядку ст. ст. 76 - 80 ЦПК України, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , позивач [PERSON] є матір`ю, підтверджено актовим записом № 1236 від 15.09.2018 року, відповідно до даних Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] . Домовленості між батьками дитини, щодо способу виконання батьком обов`язку утримувати сина, недосягнуто. Позивач вказує, що відповідач не бере участі в утриманні дитини, хоча і зобов`язаний приймати участь в його матеріальному забезпеченні до повноліття, є працездатною особою. Спірні правовідносини виникли із обов`язку батька утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Предмет позову становить вимога про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття. Згідно частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спору між батьками про визначення місця проживання дитини, не встановлено. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час розгляду справи судом. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. В § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі "Хант проти України" зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Olsson v. Sweden" (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Аналіз наведених вище норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до статті 182 СК України, враховує також стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей. Під час розгляду справи у суді будь-яких доказів того, що відповідач [PERSON] має хронічні та тяжкі захворювання, чи на його утриманні перебувають особи, які потребують сторонньої допомоги не надано. Отже, суд вирішуючи питання про стягнення аліментів, виходить із того, що відповідач [PERSON] є працездатним та має можливість сплачувати аліменти на утримання свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що проживає та перебуває на утриманні матір`ю [PERSON] . Стаття 183 СК України передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Як визначено в частині 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44 - ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 року та яка набула чинності для України 27.09.1991 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд приймаючи рішення, виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання ним коштів, необхідних для його життєдіяльності, збереження того рівня життя, який він би мали тоді, коли утримувалася обома батьками, оскільки стягнення аліментів якраз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання ним надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Із наявних у матеріалах справи доказів слідує, що позивач [PERSON] довела заявлені до відповідача [PERSON] позовні вимоги. Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до пункту 6 статті 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп\\2003). Враховуючи викладене вище, стан здоров`я і матеріальне становище відповідача, та те, що обов`язок по утриманню дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не по`вязаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітнього сина у розмірі визначеному позивачем. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За таких обставин суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги. Відповідно до норм ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved