Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

17 квітня 2023 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] , заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області із заявою про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України станом на 13 листопада 1991 року. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що він народився [INFO] в с.Ніноцмінда, Сагареджойського району, Республіки Грузії. В неповнолітньому віці він разом з матір`ю [PERSON] та сестрою приїхали до с. Райполе Межівського району Дніпропетровської області, де оселилися в будинку [ADDRESS] . З моменту приїзду на територію України за її межі заявник більше не виїздив. З 18 липня 1991 року по 08 серпня 1995 року заявник разом з матір`ю та сестрою проживали за вказаною адресою. Після 08 серпня 1995 року вони всі разом переїхали на постійне проживання до м.Макіївка Донецької області. [INFO] мати заявника [PERSON] померла. [PERSON] після закінчення трьох класів в м.Мавкіївка, Донецької області був переведений в інтернат № 5 м.Макіївка, в якому закінчив 9 класів. З 01 вересня 2004 року по 30 червня 2006 року заявник навчався в ПТУ № 24 м.Ясинувата Донецької області за професією муляр. 07 липня 2008 року отримав свідоцтво про народження з поновленим актовим записом. 29 серпня 2008 року [PERSON] отримав картку фізичної особи - платника податків. 21 жовтня 2011 року [PERSON] засуджено Совєтським районним судом м.Макіївка до п`яти років позбавлення волі. На підставі Закону України «Про амністію» 08 квітня 2014 року звільнений від відбування покарання. Після звільнення ще деякий час проживає в м. Макіївка Донецької області, а в 2014 році повертається до с. Райполе Межівського району Дніпропетровської області, де і проживає по теперішній час. З 2017 року заявник працює робітником в С(Ф)Г «Макара», за час роботи там зарекомендував себе з позитивного боку. Згідно Закону України «Про громадянство України» [PERSON] не документувався паспортом громадянина України. громадянином Грузії він також не вважається. Рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2018 року (справа № 181/979/18), встановлено факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року особою без громадянства [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , уродженця села Наноцмінда Сагареджойського району, Грузія. Рішення набрало законної сили 04 листопада 2018 року. 10 лютого 2022 року [PERSON] звернувся до Межівського РС ГУ ДМС України в Дніпропетровській області із заявою про встановлення належності до громадянства України на підставі п. 1 ч. 1 ЗУ «Про громадянство України». Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області було відмовлено в задоволенні зазначеної заяви та рекомендовано надати судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 13 листопада 1991 року. 17 квітня 2023 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є. 21 квітня 2023 року ухвалою судді зазначену справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання на 23 травня 2023 року. 23 травня 2023 року розгляд справи відкладено на 15 червня 2023 року. 15 червня 2023 року розгляд справи відкладено на 06 липня 2023 року. 06 липня 2023 року розгляд справи відкладено на 15 серпня 2023 року. 15 серпня 2023 року розгляд справи відкладено на 19 вересня 2023 року. Заявник [PERSON] , представник заявника [PERSON] у судовому засідання підтримали заявлені вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області у судовому засіданні просив ухвалити рішення на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задовольнити з огляду на наступні встановлені факти та обставини. Під час вивчення документів по справі, їм надано відповідну оцінку. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Совєтським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції 07 липня 2008 року, актовий запис поновлено за № 2, [PERSON] народився в с.Ніноцмінда, Сагареджойського району, Грузія [INFO] (а.с.8). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Криничанської селищної ради Совєтського району м.Макіївка Донецької області 14 березня 2008 року, актовий запис №30 [PERSON] померла в Гірницькому районі м.Макіївка, Донецької області [INFO] (а.с.15). Довідкою Макіївської допоміжної школи-інтернат № 5 Донецької області № 19 від 31 січня 2008 року підтверджується, що [PERSON] дійсно на підставі наказу № 170 навчався в зазначеному закладі з 25 вересня 2000 року по 29 травня 2004 рік. Закінчив 9 класів (а.с.11). Отримав свідоцтво серії [NUMBER] , виданого 29 травня 2004 року за № 400 (а.с.12). Свідоцтвом про присвоєння (підвищення) робітничої кваліфікації серії НК № 30161933 підтверджується, що [PERSON] закінчив у 2006 році Ясинуватський професійний будівельний ліцей і здобув професію муляра (а.с.13-14). Повідомленням Совєтського відділення Макіївської ОДПІ підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , 29 серпня 2008 року одержав ідентифікаційний номер: [NUMBER] (а.с.7). Згідно довідки про звільнення серії ДОН № 18842 [PERSON] , [INFO] , як особа без громадянства, раніше засуджений Совєтським районним судом м.Макіївка до п`яти років позбавлення волі. На підставі Закону України «Про амністію» 08 квітня 2014 року звільнений від відбування покарання (а.с.16). Довідкою Межівського РС ГУ ГМС України в Дніпропетровській області № 1248/785 від 10 червня 2015 року підтверджується, що [PERSON] громадянином України не являється, паспортом громадянина України Межівським РС ГУ ГМС України в Дніпропетровській області не документувався (а.с.19). Згідно повідомлення Межівського РС ГУ ГМС України в Дніпропетровській області № 1248/884 від 07 червня 2017 року, за інформацією Агенства з розвитку державних серверів Міністерства юстиції Грузії, згідно вимог ст.30 Закону «Про громадянство Грузії» та Порядку «Про розгляд і рішення питань громадянства Грузії», затвердженого Указом Президента Грузії №237 від 10 червня 2014 року, [PERSON] , [INFO] , громадянином Грузії не вважається (а.с.20). Відповідно рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2018 року встановлено факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року особою без громадянства [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , уродженця села Наноцмінда Сагареджойського району, Грузія. Рішення набрало законної сили 04 листопада 2018 року (а.с.21-22). Як вбачається з копії довідки № 43 від 01 лютого 2022 року, виданої Райпільським старостинським округом виконавчого комітету Межівської селищної ради Дніпропетровської області, [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , дійсно постійно проживає без реєстраційного обліку на території Райпільського старостинського округу за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). Згідно характеристики СФГ «Макара» № 18 від 07 квітня 2023 року [PERSON] як робітник виявив себе наполегливим працівником, сумлінно виконує завдання, порядний чесний, веде тверезий спосіб життя, дисциплінований, розвинуте відчуття колективізму та товариськості, оптиміст за характером (а.с.18). Згідно довідки виконавчого комітету Райпільської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області № 647 від 08 серпня 1995 року [PERSON] [INFO] , проживав разом з матір`ю [PERSON] в період з 18 липня 1991 року по 08 серпня 1995 року за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). 10 лютого 2022 року [PERSON] звернувся до Межівського РС ГУ ДМС України в Дніпропетровській області із заявою про встановлення належності до громадянства України на підставі п. 1 ч. 1 ЗУ «Про громадянство України» (а.с.23-24). Відповідно до відповіді на адвокатський запит від 10 березня 2023 року, Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області було розглянуто заяву [PERSON] та повідомлено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про громадянство України» в редакції від 18.01.2001 року, громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України і не були громадянами інших держав. Так як, відповідно до поданого заявником рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2018 року встановлений факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року особою без громадянства [PERSON] , [INFO] , то такий юридичний факт на особу без громадянства [PERSON] не розповсюджується, у зв`язку із чим, за результатом розгляду його заяви, прийнята вмотивована відмова (а.с.25). Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року. П. - 44 у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Згідно п. 3 ч. 2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст. 273 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання громадянства Ук раїни. Враховуючи встановлені судом обставини, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги заявника є обґрунтованими, а тому вважає, що є всі правові підстави для їх задоволення. На підставі викладеного, та

Outcome: approved