Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 08 травня 1996 року між сторонами укладено шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 3. Наразі проживання сторін однією сім`єю припинено. Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, байдужість до життя та проблем кожного з подружжя, розбіжності в поглядах на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Окрім цього, між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного вже давно. Рішення про розірвання шлюбу позивачкою прийнято остаточно і змінювати його вона не має намірів, оскільки спроби примирення із відповідачем є безрезультатними. Протягом тривалого часу відповідач не проживає із позивачкою, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Ухвалою судді від 29 червня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі № 607/11537/23, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, вона та її представник, адвокат Молень Р. Б. подали суду заяви, у яких просили розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Щодо постановлення заочного рішення не заперечили. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву не подав. Згідно ч. 4 ст. 23 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. У зв`язку\~з неявкою\~учасників справи,\~з підстав,\~передбачених ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ознайомившись із позовною заявою, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини справи. 08 травня 1996 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Вербівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області, актовий запис № 3, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 17 травня 2019 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. У судовому засіданні встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони тривалий час не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. При реєстрації шлюбу можна вибрати прізвище: дружина чоловіка, або чоловік дружини, тобто вони вільні у виборі прізвища, в тому числі і подвійного (ст. 35 Сімейного кодексу України). Право подружжя після розірвання шлюбу взяти своє дошлюбне прізвище або залишити шлюбне належить йому при розірванні шлюбу як в судовому засіданні, так і в органі реєстрації актів цивільного стану, що також передбачено ст. 113 Сімейного кодексу України. Відтак, суд вважає за можливе залишити позивачці шлюбне прізвище [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1 073,60 грн сплаченого судового збору.

Outcome: approved