Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Подану позовну заяву обґрунтовує тим, що позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 10.06.2005 року по 09.11.2015 року. У період шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] . У період шлюбу, відповідачу, відповідно до ордеру № 000621 від 24.05.2006 року, надано службове приміщення - квартиру [ADDRESS] , у складі 3 осіб - [PERSON] , [PERSON] (дружина), [PERSON] (син). Згідно розпорядження Деснянської районної м. Києві державної адміністрації від 01.12.2011 року, вказану квартиру було виключено з числа житлових приміщень Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Деснянського району м. Києва. Починаючи з 2018 року відповідач перестав мешкати за адресою службового приміщення, а тому весь тягар по оплаті комунальних послуг ліг на позивачку. На підставі викладеного, позивачка просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] , в порядку ст. 72 ЖК України. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 22.05.2023 року відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 19.07.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивачка та представник позивачки подану повзуну заяву підтримали, просили позов задовольнити з викладених підстав. Відповідач в судове засідання не з`явився. Відповідачу надіслана судова повістка відповідно до вимог ст.128-130 ЦПК України за місцем реєстрації, рекомендованим поштовим відправленням про час та місце розгляду справи та здійснено публікацію оголошення на веб - порталі судової влади України. Причини неявки суду невідомі. Відповідач не скористався процесуальним правом подачі Відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч.3 ст. 211, ч.4 ст. 223, ч.1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності Відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Вислухавши вступне слово сторони позивача, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що відповідачу [PERSON] , який працював озеленювачем на КП по утриманню зелених насаджень Деснянського району, сім`я якого складається з 3 осіб ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ) видано ордер № 000621 на право зайняття службового приміщення - квартири [ADDRESS] . Вказаний ордер видано на підставі розпорядження Деснянської районної державної адміністрації від 17.05.2006 року № 684. Позивачка [PERSON] зареєстрована та фактично проживає в житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] . Окрім позивачки, в квартирі зареєстровані: відповідач [PERSON] , а також діти [PERSON] , [PERSON] . Позивачка вказує, що тривалий час відповідач в зазначеній квартирі не проживає, за житлово-комунальні послуги не сплачує та житлом не цікавиться, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було. Відповідно до актів ЖЕД-319 від 06.07.2022 року, 07.09.2022 року, 09.11.2022 року, 10.01.2023 року, 15.03.2023 року було встановлено, що [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] понад шість місяців. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно зі ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В Листі Верховного Суду України від 26.05.2001 року «Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій судових справ /Житлове право/» передбачено, якщо тимчасова відсутність особи перевищила шість місяців, члени сім`ї, навіть колишні, а також наймодавець, мають право звернутись із позовом про визнання її такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідач в житловому приміщенні фактично не проживає вже тривалий час, доказів поважності причин не проживання в житловому приміщенні стороною відповідача суду надано не було, що дає підстави зробити висновок про втрату інтересу відповідача до вказаного житла, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було, а тому суд вважає за можливе визнати відповідача таким, що втратив право на користування зазначеним житлом, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути із відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved