Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

29 вересня 2021 року ОСББ «Мазура 12» звернулося до суду з вище вказаним позовом, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] заборгованість за послуги з управління багатоквартирним будинком за період з 31 липня 2018 року по 30 червня 2021 року в розмірі 9622 грн. 34 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] \~ є співвласниками квартири [ADDRESS] . Протоколами загальних зборів співвласників ОСББ «Мазура 12» було затверджено внесок на утримання будинку та прибудинкової території, однак відповідачу кошти не вносили та внаслідок цього в них утворилась заборгованість з 31 липня 2018 року по 30 червня 2021 року в сумі 6949 грн. 56 коп., яку і просить стягнути солідарно з відповідачів на користь ОСББ. Окрім того просить суд стягнути з відповідачів 1603 грн. 58 коп. інфляційних втрат та 608 грн. 31 коп. 3 % річних. Ухвалою судді від 01 листопада 2021 року відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 17 січня 2022 року задоволено клопотання відповідача\~ [PERSON] та здійснено перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовільнити в повному обсязі, з підстав наведених у позовній заяві. 17 листопада 2021 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Заперечення проти позову обґрунтоване тим, що на його думку позовні вимоги є необґрунтованими, відсутній предмет позову, зокрема факт порушення, в якому позивач звинувачує відповідачів та у позивача відсутні докази, які б підтверджували факт заборгованості та відсутній розрахунок суми боргу. Вказав, що у позивача відсутні документи, які б стосувались прибудинкової території, правовстановлюючих документів на закріплену за будинком прибудинкову територію у позивача не має, а тому відсутні підстави для нарахування виконавцем за прибирання внутрішньобудинових приміщень та прибудинкової території. Крім того вказав, що збори співвласників ОСББ «Мазура 12» від 27 квітня 2016 року, 04 квітня 2018 року та 25 січня 2020 року є недійсними з дати їх проведення, оскільки його як співвласника майна не було повідомлено про їх проведення, а тому він не міг брати участі в них та висловити свої заперечення проти встановлених тарифів. Вказав суду на те, що надана позивачем картка рахунку не може бути доказом наявності заборгованості, оскільки не є розрахунком боргу та є не підписаною уповноваженою на те особою. Просив суд позов ОСББ «Мазура 12» до нього та інших відповідачів залишити без розгляду та проводити розгляд справи в порядку господарського судочинства. Також просив суд зупинити провадження по даній справі, до вирішення поданого ним позову до господарського суду, вказані клопотання протокольною ухвалою судом було залишено без задоволення. Окрім того надав до суду письмові пояснення, які просив врахувати під час винисення рішення по справі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце слухання справи відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України, були повідомленні належним чином, що підтверджується матеріалами поштової кореспонденції. Дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію сторін, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мазура 12» створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку [ADDRESS] , відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». 14 січня 2014 року було здійснено державну реєстрацію об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мазура 12» за адресою [ADDRESS] , за номером запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємств та громадських формувань 1 024 102 0000 002168, ідентифікаційний код юридичної особи 39052721, код ЄДРПОУ 39052721, основним видом діяльності є «81.10 Комплексне обслуговування об`єктів». Рішенням загальних зборів Протокол №1 від 15 червня 2013 року затверджено статут об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мазура 12», та 14 січня 2014 року проведено Державну реєстрацію ОСББ «Мазура 12» як юридичної особи. Частиною четвертою статті 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Відповідно до положень статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 385 ЦК України встановлено, що власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартиному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» . Згідно ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використання їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками квартири\~ [ADDRESS] , що підтверджується довідкою КП ЧООБТІ № 49/8-о від 14 листопада 2017 року. При зверненні до суду, позивачем вказано на те, що відповідачі відмовляються належним чином виконувати свої обов`язки щодо сплати відповідних внесків та відповідно з 31 липня 2018 року по 30 червня 2021 року через це в них виникла заборгованість в сумі 6949 грн. 65 коп., яку і просить стягнути у солідарному порядку з відповідачів. Згідно п.2.1 Статуту ОСББ «Мазура 12», метою створення об`єднання є забезпечення захисту прав членів, відповідно до пункту 11.1 цього Статуту, та дотримання ними обов`язків щодо неналежного утримання та використання неподільного і загального майна житлового комплексу, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Відповідно до п.2.2 Статут ОСББ «Мазура 12», завданням та предметом діяльності об`єднання є: належне утримання будинку та прибудинкової території; забезпечення реалізації прав власників приміщень будинку на володіння та користування спільним майном членів об`єднання; забезпечення сприяння членам об`єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами, виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Згідно п.2.3 Статуту ОСББ «Мазура 12», об`єднання має право, відповідно до законодавства та Статуту шляхом скликання загальних зборів, зокрема, встановлювати розмір платежів і внесків членів об`єднання, а також відрахувань до резервного і ремонтного фондів. Відповідно до п.2.4 Статуту ОСББ «Мазура 12», правління Об`єднання в межах повноважень, визначених статутом має право, зокрема здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків та платежів. Згідно п.2.5 Статуту ОСББ «Мазура 12», для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право, зокрема вимагати своєчасної та у повному обсязі сплати всіх установлених Законом та Статутом об`єднання платежів, зборів і внесків від власників приміщень, а також відрахувань до резервного і ремонтного фондів. Відповідно до п.2.6 Статут ОСББ «Мазура 12», об`єднання зобов`язане: забезпечувати належний санітарний, протипожежний і технічний стан неподільного та загального майна, що належить членам об`єднання; звітувати загальним зборам про виконання кошторису об`єднання за рік; забезпечувати виконання вимог Статуту об`єднання; виконувати свої договірні зобов`язання; забезпечувати дотримання інтересів усіх членів об`єднання, асоціації при встановленні умов і порядку володіння, користування та розпорядження спільною власністю, розподілі між членами об`єднання, асоціації витрат на експлуатацію та ремонт неподільного та загального майна; у випадках, передбачених законодавством, Статутом об`єднання, представляти інтереси членів об`єднання, відповідно до наданих повноважень у відносинах з третіми особами. Відповідно до ч. ч. 2, 5, 15 ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» положеннями щодо визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників має вищий орган управління Об`єднання загальні збори, а рішення загальних зборів є обов`язковим для всіх співвласників Об`єднання. Відповідно до положень ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зобов`язані, в тому числі: виконувати обов`язки, передбачені статутом Об`єднання, виконувати рішення статутних органів Об`єднання, не порушувати інтересів інших співвласників Об`єднання, дотримуватися вимог правил утримання житлового будинку і прибудинкової території. Статтею 3 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (далі по тексту рішення Закон) визначено, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Суб`єктами цього Закону\~ є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг. Згідно ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо; 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо) ; 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд(заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Відповідно до ст.14,16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених законом. Статтями 20, 21 вказаного Закону визначені права та обов`язки споживача і виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Статтею 29 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку на підставі договору, що укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою особою. Зобов`язання укласти договір на надання житлово-комунальних послуг покладено, як на виконавця, так і споживача (ст.21 Закону). Згідно п.5.8 Статуту ОСББ «Мазура 12», рішення, прийняті загальними зборами, є обов`язковими для всіх членів об`єднання. Відповідно до п. 11.3 розділу 11 Статуту ОСББ «Мазура 12» сплата встановлених загальними зборами об`єднання внесків і платежів у розмірах і в строки, що встановлені загальними зборами об`єднання, є обов`язковою для всіх співвласників. У пп. 7 п. 11.3 Розділу 11 зазначено, що член обєднання зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні платежі. 01 лютого та 15 грудня 2020 року між ФОП [PERSON] та ОСББ «Мазура 12» було укладено договори про надання послуги з управління багатоквартирним будинком. Відповідно до вказаних договорів було встановлено тарифи на послуги з управління. Згідно п. 11 Договору від 01 лютого 2020 року, власник приміщення зобов`язується до 20 числа кожного місяця сплачувати затверджені Загальними зборами внески на утримання житлового будинку. Згідно п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», співвласники зобов`язані виконувати рішення загальних зборів. Відповідно до ч.2 ст.7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Згідно ст.10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», Вищим органом управління об`єднання є загальні збори, рішення загальних зборів є обов`язковим для всіх співвласників. До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Відповідно до п.11 ст.10 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку», рішення зборів співвласників є обов`язковими для всіх співвласників, включаючи тих, які набули право власності на квартиру чи нежитлове приміщення після прийняття рішення. Згідно зі ст. 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників має право здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів. Згідно зі ст. 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплатити всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів. За п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.21 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», порядок сплати, перелік і розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, установлюються загальними зборами об`єднання відповідно до законодавства і статуту об`єднання. Згідно ч.3 ст.23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», внески на утримання та ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває в спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги. Як вказував позивач, відповідачі були і є зобов`язані виконувати свій встановлений законом цивільний обов`язок сплачувати внески на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі, встановленому Загальними зборами Об`єднання. Відповідно до протоколу №1 зборів співвласників ОСББ «Мазура 12» від 27 квітня 2016 року, рішенням загальних зборів вирішено встановити щорічні обов`язкові платежі на капітальний ремонт будинку у розмірі 5 гривень за 1 кв.м. загальної площі житлових та нежитлових приміщень починаючи з 01 травня 2016 року. Щорічні обов`язкові платежі 2016 року направити на капітальний ремонт покрівлі. Протоколом № 1 загальних зборів співвласників ОСББ «Мазура, 12» від 04 квітня 2018 року було затверджено внесок на утримання будинку та прибудинкової території для ОСББ «Мазура, 12» в розмірі 3,75 грн. за 1 квадратний метр для житлових/нежитлових приміщень з 01 березня 2018 року. Протоколом\~ загальних зборів співвласників ОСББ «Мазура, 12» від 25 січня 2020 року було затверджено внесок на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 4,05 грн. за 1 квадратний метр для житлових/нежитлових приміщень з 01 лютого 2020 року, що також передбачено в п.10 договору\~ про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 01 лютого 2020 року. Протоколом зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку « [ADDRESS] » від 15 грудня 2020 року, було затверджено внесок на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 4,68 грн./м2 для ІІ-ІХ поверхів з кожного житлового/нежитлового приміщення з 01.02.2020 року, що також передбачено в п.10 договору\~ про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 15 грудня 2020 року. З довідки КП ЧООБТІ № 49/8-0 від 14 листопада 2017 року вбачається, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] , загальна площа вказаної квартири складає 48,1 кв.м. Відповідно до ст.12 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління. За рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації. Об`єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об`єднання. Згідно ст.13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», якщо функції з управління багатоквартирним будинком за рішенням загальних зборів об`єднання передано управителю, відносини з управління регулюються договором, укладеним між об`єднанням і управителем, умови якого повинні відповідати умовам типового договору, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства. 01 лютого 2020 року між ФОП [PERSON] (управитель) та ОСББ «Мазура 12» (співвласник) в особі голови правління Матвєєнка Є.І., укладено договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, відповідно до якого, управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] , а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору. Відповідно до п.10 вказаного Договору, ціна послуги з управління становить 4,05 гривень (в тому числі податок на додану вартість, якщо управитель є його платником) на місяць за 1 кв.м. загальної площі житлового приміщення у будинку для ІІ-ІХ поверхів та 3,30 гривень (в тому числі податок на додану вартість, якщо управитель є його платником) на місяць за 1 кв.м. загальної площі житлового/нежитлового приміщення у будинку для І поверху та включає: витрати на утримання будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна будинку в розмірі 3,43 гривень для ІІ-ІХ поверхів, 2,68 для І поверху житлового/нежитлового приміщення відповідно до кошторису витрат на утримання будинку та прибудинкової території, що містяться у додатку 5 цього договору; винагороду управителю в розмірі 0,62 гривень на місяць. У подальшому, 15 грудня 2020 року між ФОП [PERSON] (управитель) та ОСББ «Мазура 12», в особі голови правління Тімченко А.Б. (співвласник), укладено Договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, відповідно до якого управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] , а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору. Згідно п.10 вказаного Договору, ціна послуги з управління становить 4,68 гривень з 01 грудня 2020 року на місяць за 1 кв.м. загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку та включає: витрати на утримання будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна будинку в розмірі 4,06 гривень відповідно до кошторису витрат на утримання будинку та прибудинкової території, що містять в додатку 5 цього договору; винагороду управителю в розмірі 0,62 гривень на місяць. Суд звертає увагу, що доказів скасування вище вказаних рішень загальних зборів ОСББ «Мазура 12» та визнання недійсними вище вказаних договорів, недійсність яких прямо не встановлена законом, матеріали справи не містять. Таким чином, вище вказані рішення загальних зборів ОСББ «Мазура 12» є обов`язковими для виконання відповідачами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які є співвласниками квартири [ADDRESS] . При цьому, доводи відповідача [PERSON] щодо неправомірності платежів на утримання будинку є безпідставними, оскільки такі платежі прийняті рішенням загальних зборів, внаслідок чого є обов`язковим до сплати, передбачений, зокрема п.п.2.3, 2.5, 11.3 Статуту ОСББ «Мазура 12» та п.п.2.2, 4.2.5, 8.5 Договору. Таким чином, відповідачі повинні були сплачувати внески за надання послуг з управління багатоквартирним будинком у таких розмірах: 48,1 м2 х 3,75 грн./м2 = 180,38 грн./міс. з 01 березня 2018 року і по 01 лютого 2020 року; 48,1 м2 х 4,05 грн./м2 = 194,81 грн./міс. з 01 лютого 2020 року по 31 листопада 2020 року; 48,1 м2 х 4,68 грн./м2 = 225,11 грн./міс. з 01 грудня 2020 року по день подачі позову до суду. З розрахунку заборгованості вбачається, що сума боргу відповідачів з 31 липня 2018 року по 30 червня 2021 року становить 6949 грн. 65 коп. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вказував на те, що йому не надавались послуги з утримання будинку та прибудинкової території, а тому він не повинен сплачувати\~ за такі послуги, через, що вважає, що у позові слід відмовити. Відповідно до ст.3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг. Згідно ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення, житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків; 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд. Відповідно до ч.1 ст.14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», за рішенням співвласників багатоквартирного будинку (уповноваженого органу управління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку), прийнятим відповідно до закону, договір про надання комунальної послуги укладається з виконавцем відповідної комунальної послуги, визначеним статтею 6 цього Закону та зокрема від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою (колективний договір). Згідно ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Пунктом 1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ч.2 ст.8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів. В свою чергу споживач, зокрема, зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч.2 ст.7, ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Порядок перевірки якості надання комунальних послуг та якості послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача. Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості. Тобто наведеними законодавчими положеннями передбачено, що в разі ненадання або надання неналежної якості послуг з управління багатоквартирним будинком управителем, споживач має право реагувати на такі факти шляхом складання актів-претензій за участі представника управителя. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2018 року № 1145 затверджено Порядок проведення перевірки відповідності якості надання деяких комунальних послуг та послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг (далі по тексту рішення - Порядок). Цей Порядок визначає механізм проведення перевірки відповідності якості надання послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами в частині надання послуг з вивезення побутових відходів (далі - комунальні послуги) та послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг, з метою оцінки їх відповідності основним вимогам до кількості та якості і вжиття заходів до забезпечення надійності та безпеки під час надання комунальних послуг та послуг з управління багатоквартирним будинком. Пунктом 2 Порядку передбачено, що у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості послуг з управління багатоквартирним будинком споживач має право викликати управителя багатоквартирного будинку для перевірки якості наданих послуг. Відповідно до п.4 Порядку, для проведення перевірки відповідності якості надання комунальних послуг або послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг, споживач звертається до виконавця комунальної послуги або управителя багатоквартирного будинку в усній формі особисто, за допомогою телефонного зв`язку або в письмовій формі за поштовою або електронною адресою, що зазначена в договорі про надання відповідних послуг, з претензією про невідповідність кількісних та/або якісних показників послуг. Згідно п.11 Порядку, акт-претензія реєструється виконавцем комунальної послуги або управителем багатоквартирним будинком у журналі реєстрації актів-претензій. Виконавець комунальних послуг або управитель багатоквартирного будинку протягом п`яти робочих днів вирішує питання щодо задоволення вимог, викладених в акті-претензії, або надає споживачу обґрунтовану письмову відмову. У разі ненадання виконавцем відповіді в установлений строк претензії споживача вважаються визнаними таким виконавцем. Суд звертає увагу, що відповідачами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не надано жодного доказу, який свідчить про ненадання їм позивачем ОСББ «Мазура 12» послуги з управління будинком, перелік якої зазначений у ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також звернення до позивача ОСББ «Мазура 12» з претензіями щодо неналежного надання такої послуги у період часу починаючи з 31 липня 2018 року. За вказаних обставин, доводи відповідача [PERSON] щодо отримання ним від позивача ОСББ «Мазура 12» послуги з управління будинком по [ADDRESS] неналежної якості у період часу з 31 липня 2018 року по 30 червня 2021 року, не заслуговують на увагу. Крім того, права та обов`язки щодо участі у витратах на утримання спільного майна виникають у особи за фактом набуття статусу співвласника - тобто набуття у власність частини будинку (квартири, іншого житлового чи нежитлового приміщення, тощо). Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 лютого 2018 року по справі №910/13182/17. Ознайомлення/неознайомлення співвласника з документами господарської діяльності ОСББ не звільняє його від обов`язку сплачувати внески на утримання будинку та прибудинкової території у розмірах, затверджених загальними зборами ОСББ. При цьому, суд звертає увагу на передбачене як Статутом ОСББ «Мазура 12», так і чинним законодавством України, право відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , як співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] , знайомитися з документами господарської діяльності позивача ОСББ «Мазура 12». З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що доводи відповідача\~ [PERSON] щодо неналежного його інформування про діяльність ОСББ «Мазура 12» у порядку, визначеному п.5.6.6 Статуту ОСББ «Мазура 12», зокрема щодо прийняття вище вказаних рішень загальних зборів, є безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу. Статтею 15 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" передбачено обов`язок співвласника у багатоквартирному будинку виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Відповідно до статті 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»\~ витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між власниками пропорційно до їх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Не використання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Як передбачено ч. 1 ст. 20\~ Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Більшість власників/співвласників житлових/нежитлових приміщень багатоквартирного будинку [ADDRESS] прийняли рішення стосовно внесків\~ з управління багатоквартирним будинком та затвердили їх на загальних зборах. Згідно зі ст.17 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»\~ для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право, зокрема: вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів. Частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності (ч. 1 ст. 20 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку"). Внески співвласників багатоквартирного будинку ОСББ «Мазура 12» спрямувало на ремонт будинку [ADDRESS] , в якому власниками квартири є відповідачі, що підтверджується копіями рахунків фактури від 23 липня 2020 року, 30 жовтня 2020 року, 19 вересня 2019 року, 10 жовтня 2018 року, 28 серпня 2018 року, 22 серпня 2018 року, 16 жовтня 2018 року, копіями товарних чеків від 05 вересня 2018 року, 17 травня 2019 року, копіями видаткових накладних від 15 червня 2018 року, 17 червня 2021 року, 25 травня 2021 року, 14 липня 2020\~ року, копіями актів здачі приймання робіт (надання послуг) від 07 серпня 2020 року, копією акту приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2018 року та копіями звітів про виконанні роботи по житловому будинку за адресою Мазура 12. Права та обов`язки щодо участі у витратах на утримання спільного майна виникають у особи за фактом набуття статусу співвласника - тобто набуття у власність частини будинку (квартири, іншого житлового чи нежитлового приміщення, тощо). Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 лютого 2018 року по справі №910/13182/17. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у період часу з 31 липня\~ 2018 року по 30 червня 2021 року послугу з управління будинком, яка, як встановлено судом, надається позивачем ОСББ «Мазура 12», не сплачували, внаслідок чого у них утворилася заборгованість. Так, згідно виписки по картці рахунку № [NUMBER] \~ відповідачі за період часу з 31 липня 2018 року по 30 червня 2021 року мають заборгованість перед позивачем ОСББ «Мазура 12» за надану послугу з управління будинком у загальному розмірі 6949 грн. 65 коп. Крім того, позивач ОСББ «Мазура 12» звертаючись до суду з даним позовом, просив стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] обов`язковий платіж на капітальний ремонт будинку у сумі 460 грн. 80 коп. Однак, суд звертає увагу, що позивачем ОСББ «Мазура 12» ні у позовній заяві, ні у поданих до суду документах, які наявні у матеріалах цивільної справи, не здійснено розрахунку вище вказаних обов`язкових платежів на капітальний ремонт будинку, які позивач вважає заборгованістю відповідачів, а також не вказано періоду, протягом якого відповідачам нараховано до сплати вказаний платіж у сумі 460 грн. 80 коп. За вказаних обставин, враховуючи ненадання позивачем ОСББ «Мазура 12» відомостей щодо дати початку виникнення у відповідачів\~ заборгованості по обов`язковим платежам на капітальний ремонт будинку, періоду, протягом якого виникла заборгованість у сумі 460 грн. 34 коп., та приймаючи до уваги, що згідно протоколу №1 зборів співвласників ОСББ «Мазура 12» від 27 квітня 2016 року, вказаний платіж встановлений з 01 травня 2016 року, суд позбавлений об`єктивної можливості перевірити правильність суми заборгованості відповідачів по вказаному платежу та, з урахуванням ненадання відповідного розрахунку позивачем, здійснити відповідний розрахунок самостійно, оскільки у даному випадку позивачем не повідомлено всіх необхідних для цього вихідних даних, а саме - початку виникнення заборгованості та періоду, протягом якого відповідачами такий платіж не сплачувався. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСББ «Мазура 12» у частині стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] обов`язкового платежу на капітальний ремонт будинку у сумі 460 грн. 80 коп., є необґрунтованими та недоведеними, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають. Позивач в позовній заяві, окрім стягнення основної суми боргу з відповідачів, просив суд стягнути з них ще й 1603 грн. 58 коп. інфляційний нарахувань та 608 грн. 31 коп. трьох відсотків річних. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням\~ умов,\~ визначених\~ змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (пункт 45)). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України). З огляду на те, що відповідачі прострочили виконання грошового зобов`язання, вони згідно з розрахунком позивача повинні сплатити інфляційні втрати в сумі 1603 грн. 58 коп. та три проценти річних, нараховані на суму заборгованості 608 грн. 31 коп. за період з 31 липня 2018 року по 30 червня 2021 року. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Таким чином, сплата послуги з управління багатоквартирного будинку здійснюється щомісячно, в зв`язку з чим інфляційні нарахування та три проценти річних розраховуються щодо кожної суми, яка не була сплачена кожного місяця, окремо за весь період несплати такої суми. Наведені позивачем суми інфляційних втрат та 3 % річних, не відповідають розрахунку проведеного судом, а тому підлягають до часткового стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь ОСББ «Музура 12». Три відсотки річних судом розраховуються за наступною формулою: [Проценти] = [Сума боргу] х [Процентна ставка (%)] / 100% х [Кількість днів] / [Кількість днів у році], де: [Сума боргу] сума простроченого боргу; [Процентна ставка (%)] проценти річних; [Кількість днів] кількість днів прострочення зобов`язання; [Кількість днів у році] кількість днів у календарному році, а інфляційні втрати - [Інфляційні нарахування] = [Сума боргу] х [Сукупний індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу], де: [Сума боргу] сума простроченого боргу. [Сукупний індекс інфляції] добуток щомісячних індексів за відповідний період. При цьoму сума боргу, якa виниклa з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу виникла з 16 по 31 день місяця, розрахунок пoчинається з нaступного місяця. Індекси інфляції становлять: у серпні 2018 року 100, у вересні 2018 року 101,9, у жовтні 2018 року - 101,7, у листопаді 2018 року - 101,4, у грудні 2018 року - 100,8, у січні 2019 року - 101,0, у лютому 2019 року - 100,5, у березні 2019 року - 100,9, у квітні 2019 року - 101,0, у травні 2019 року - 100,7, у червні 2019 року - 99,5, у липні 2019 року - 99,4, у серпні 2019 року - 99,7, у вересні 2019 року - 100,7, у жовтні 2019 року - 100,7, у листопаді 2019 року - 100,1, у грудні 2019 року - 99,8, у січні 2020 року - 100,2, у лютому 2020 року - 99,7, у березні 2020 року - 100,8, у квітні 2020 року - 100,8, у травні 2020 року - 100,3, у червні 2020 року - 100,2, у липні 2020 року - 99,4, у серпні 2020 року - 99,8, у вересні 2020 року - 100,5, у жовтні 2020 року - 101,0, у листопаді 2020 року - 101,3, у грудні 2020 року - 100,9, у січні 2021 року -101,3, у лютому 2021 року - 101,0, у березні 2021 року - 101,7, у квітні 2021 року - 100,7, у травні 2021 року - 101,3, у червні 2021 року 100,2. За вказаних обставин, з врахуванням періоду часу з 31 липня 2018 року по 30 червня 2021 року, протягом якого у відповідачів виникла заборгованість по сплаті послуги з управління будинком, яка підлягає солідарному стягненню з них на користь позивача, судом самостійно проведено розрахунок інфляційних нарахувань та трьох процентів річних, згідно яких: загальна сума інфляційних нарахувань за період часу з 31 липня 2018 року по 30 червня 2021 року становить 770 грн. 33 коп.; загальна сума трьох проценти річних за період часу з 31 липня 2018 року по 30 червня 2021 року становить 360 грн. 20 коп. Згідно положень ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до положень ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ч.1-3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСББ «Мазура 12» підлягають частковому задоволенню та солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає: заборгованість за послуги з управління будинку за період з 31 липня 2018 року по 30 червня 2021 року у розмірі\~ 6949 грн. 65 коп., інфляційні нарахування у розмірі 770 грн. 33 коп. та три проценти річних у розмірі 360 грн. 20 коп., а всього 8080 грн. 18 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 635 грн. 40 коп. з кожного (8080,18х2270/9622,34). Окрім того, представником позивача, адвокатом Соколишиною Л.Б. в судовому засідані було заявлено клопотання про надання доказів понесених позивачем витрат на правову допомогу протягом 5 днів після винисення рішення. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про те відповідну заяву. Таким чином питання про стягнення з відповідачів на користь позивача понесених витрат на правову допомогу, буде вирішено після надання представником позивача відповідних документів. Обов`язок суду мотивувати прийняття або відхилення доводів сторін по суті спору полягає у відображенні в судовому рішенні висновків суду про те, що саме дало йому підстави прийняти та/чи відхилити аргументи сторін щодо суті спору, з посиланням на з`ясовані у справі обставини та норми матеріального чи процесуального права, що підлягають застосуванню до правовідносин, що склались. Згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини та частини четвертої статті 11 ГПК України чинної редакції суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі Хаджинастасіу проти Греції національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Кузнецов та інші проти Російської Федерації зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи Серявін та інші проти України, Проніна проти України), з якої випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, зокрема, відповідно до п. 58 Рішення ЄСПЛ по справі "Серявін та інші проти України" (Заява N 4909/04) від 10 лютого 2010 року визначено, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), N 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року), більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (параграф 32 рішення у справі Хірвісаарі проти Фінляндії). Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Роуз Торія проти Іспанії, параграфи 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (рішення у справі Хірвісаарі проти Фінляндії, параграф 32). Зазначені тези знаходять своє підтвердження і у Постанові Верховного суду від 28 березня 2017 року по справі №800/527/16. У пункті 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів ради Європи щодо якості судових рішень зазначено, що обов`язок судів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна із сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматись принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Суд вважає обсяг вмотивування судового рішення є достатнім для його прийняття. На підставі викладеного,

Outcome: partial