Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-10 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ТОВ «Саніго», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якій просить: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 15587, виданий 17 травня 2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Саніго» заборгованості в розмірі 26\~889 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати: судовий збір сплачений за подання позову в сумі 1\~073 грн. 60 коп., судовий збір сплачений за подання заяви про забезпечення позову в сумі 536 грн. 80 коп. та витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 7\~000 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 07 вересня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Подолянком І.А. відкрито виконавче провадження ВП № 66725623 про стягнення з позивачки заборгованості в розмірі 26\~889 грн. на користь відповідача ТОВ «Саніго» за виконавчим написом нотаріуса № 15587, виданого 17 травня 2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. та стягнуто винагороду виконавцю в розмірі 26\~889 грн. 05 жовтня 2021 року постановою приватного виконавця Полодянко I.A. ухвалено здійснити звернення стягнення з доходів позивачки, в т.ч. з доходів (заробітної плати) за місцем її роботи КП «Богодухівжитло»). 23 жовтня 2021 постановою приватного виконавця Подолянко I.A. накладено арешт на грошові кошти позивачки, що містяться на банківських рахунках. 28 квітня 2023 постановою приватного виконавця Подолянко I.A. виконавчий документ -виконавчий напис нотаріуса № 15587 від 17 травня 2021 року для примусового виконання приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В.В. 28 квітня 2023 року постановою приватного виконавця Нордіо В.В. прийнято виконавчепровадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 15587 від 17 травня 2021 року щодо стягнення зазначених коштів з позивачки на користь відповідача. 22 травня 2023 року приватний виконавець Нордіо В.В. видав платіжні інструкції №№ 5701. 5703. 5682 про стягнення з рахунків позивачки в АТ «Приватбанк» коштів у даному виконавчому провадженні за виконавчим написом нотаріуса № 15587 від 17.05.2021 у розмірі 30\~077 грн. 90 коп. Па підставі даного виконавчого напису нотаріуса на даний час здійснюється стягнення з доходів позивачки (заробітної плати за вказаним місцем роботи, коштів на рахунку) на виконання даного виконавчого напису нотаріуса. Стягнення за цим виконавчим провадженням не завершене. Вважає, що оспорюваний виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки, кредитний договір на підставі якого був учинений нотаріусом виконавчий напис не був посвідчений нотаріально, у зв`язку із цим не дотримано умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника при їх вчинені стягувачем, відповідачем не надані належні документи (докази) щодо безспірності цієї заборгованості, позичка не має боргових зобов`язань перед відповідачем, відповідне право стягувача за захистом якого він звернувся до нотаріуса не існувало на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, сплинув строк давності за пред`явленими вимогами за даним виконавчим написом. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Колєснік І.А. в судове засідання не з`явились, від представника до суду надійшла заява про розгляд справи за їх з позивачем відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача ТОВ «Саніго» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про поважні причини свого неприбуття суд не повідомив. Третя особа: приватний виконавець\~виконавчого округу\~Дніпропетровської області\~Нордіо В.В. в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч. 3ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З копії договору № 192669200102 надання онлайн кредиту від 02 січня 2020 року, вбачається, що між ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс Груп» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 192669200102 на суму 3\~000 грн. з оплатою процентів за користування кредитом. Кредитний договір укладався в електронному вигляді в особистому кабінеті. Згідно копії виконавчого напису від 17 травня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., зареєстрованим в реєстрі за № 15587, звернуто стягнення з [PERSON] на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Саніго» заборгованості за кредитним договором № 192669200102 від 02 січня 2020 року, за період з 24 березня 2021 року по 26 березня 2021 року та плати за вчинення виконавчого напису, всього 26\~889 грн. Згідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 07 вересня 2021 року, на підставі виконавчого напису № 15587 від 17 травня 2021 року, приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Подолянко І.А. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 66725623 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Саніго» заборгованості в розмірі 26\~889 \~грн. Відповідно до копії постанови приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Подолянко І.А. від 05 жовтня 2021 року, звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , [INFO] . Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Подолянко І.А. від 23 жовтня 2021 року, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках боржника [PERSON] , [INFO] . Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Подолянко І.А. від 28 квітня 2023 року, виконавчий напис № 15587 від 17 травня 2021 року передано приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В.В. Згідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В.В. від 28 квітня 2023 року, прийняв виконавче провадження № 66725623 з примусового виконання виконавчого напису № 15587 від 17 травня 2021 року. Згідно з копією платіжної інструкції № 5682 від 22 травня 2023 року, [PERSON] перерахувала на рахунок стягувача приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В.В. стягнення за ВП № 66725623 з виконання виконавчого напису № 15587 від 17 травня 2021 року в сумі 30\~077 грн. 90 коп. Відповідно до ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Також, при розгляді даної справи, суд бере до уваги те, що відповідно до п. 2 постанови КМУ від 29.06.99 N 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими заборгованість проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса", для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Вищезазначений пункт до постанови КМУ від 29.06.99 № 1172 було додано на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14 визнав незаконною та нечинною постанову Кабміну № 662 в частині, зокрема, "пункт 2 Змін, зокрема текст «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості", яке було залишено в силі Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно доЗакону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У п. 10 "Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які, згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Слід зазначити, що суд позбавлений можливості встановити, чи були надані нотаріусу документи передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, оскільки, відповідачем та приватним нотаріусом така інформація не надавалась. Крім того ТОВ «Саніго» не надано доказів, що [PERSON] направлялись вимоги про виконання умов кредитного договору, у зв`язку з чим останню було позбавлено можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ТОВ «Саніго», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Отже, нотаріус при вчиненні написів не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив норми ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку. Враховуючи вищевикладене,\~оцінюючи належність,\~допустимість і\~достовірність кожного\~доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Саніго», про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. Розглянувши клопотання представника позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 7\~000 грн., суд приходить до наступного. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Як встановлено статтею 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 грудня 2020 року у справі № 143/173/19 (провадження № 61-16088св19) зроблено висновок, що: «згідно з частинами п`ятою, шостою статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами». Також у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц суд звернув увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Враховуючи вищевикладене, той факт, що представник відповідача не надав до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, не довів не співмірність витрат, заявлених представником позивача, суд дійшов висновку про доведеність заявником понесених витрат на професійну правничу допомогу та вважає за необхідне стягнути їх з відповідача на користь [PERSON] . Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь [PERSON] судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1073 грн. 60 коп. за подання позовної заяви та 536 грн. 80 коп. за подання заяви про забезпечення позову. На підставі\~вищевикладеного та\~

Outcome: approved