Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради (далі за текстом КП «Тернопільміськтеплокомуненерго») про стягнення коштів та зобов`язання вчинити дії. Позовні вимоги обґрунтував тим, що з серпня 2003 року у належній позивачу квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , встановлено індивідуальне опалення, а тому квартиру відключено від системи централізованого опалення. Транзитні стояки у квартирі ізольовані, що підтверджується відповідним актом відповідача. Разом з тим з грудня 2021 року позивачу стали надходити рахунки КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» на оплату послуг централізованого опалення, які нібито були надані позивачу відповідачем. Позивач зазначив, що публічний договір між сторонами укладений не був, оскільки позивач є пенсіонером, особою з інвалідністю та неходячий, а тому не володіє навичками користування комп`ютерною технікою та не має доступу до мережі Інтернет, відтак не був ознайомлений з умовами публічного договору, які розміщені на веб-сайті відповідача. Так само позивач не підписував заяву-приєднання про надання комунальних послуг. При цьому позивач самостійно не пересувається впродовж більш ніж 5 років та не виходить з власної квартири, відтак не користується наданими відповідачем послугами з централізованого опалення приміщень загального користування. Так само позивач заперечив, що труби-стояки, які підключені до централізованого опалення та які проходять через його квартиру, віддають тепло. Також позивач зазначив, що не оплачував надані відповідачем послуги з централізованого опалення приміщень загального користування, а оплата на суму 600 грн була помилково здійснена позивачем на рахунок відповідача. За таких підстав позивач просить: 1) зобов`язати КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» здійснити перерахунок заборгованості [PERSON] за надані послуги з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] за період з грудня 2021 року до жовтня 2022 року; 2) списати наявну заборгованість [PERSON] за надані КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» послуги з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] за період з грудня 2021 року до жовтня 2022 року; 3) зобов`язати КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» повернути [PERSON] помилково сплачені кошти у сумі 600 грн. 23.12.2022 позовна заява залишена без руху, позивачеві наданий строк для усунення недоліків позовної заяви. 07.02.2023 позивач усунув недоліки позовної заяви. 08.02.2023 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання у справі на 07.03.2023 та надано сторонам строк для подання заяв по суті справи. 06.03.2023 засобами поштового зв`язку до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшов відзив КП «Тернопільміськтеплокомуненерго», в якому відповідач позов не визнав, заперечував проти задоволення позову та просив у позові відмовити. Відзив мотивований тим, що з 01.12.2021 нарахування за послуги з постачання теплової енергії, які надає КП «Тернопільміськтеплокомуненерго», здійснюється за тарифами та в порядку, визначеними рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 1105 від 01.12.2021 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії та гарячої води». Також з 01.12.2021 впроваджений порядок розподілу між співвласниками багатоквартирного будинку обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що передбачає повний облік теплової енергії, що потрапляє у багатоквартирний будинок. Порядок такого розподілу визначений ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та Методикою розподілу між споживачами обсягу спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 28.12.2018 (далі за текстом Методика). Так, послуга з постачання теплової енергії розподіляється між всіма співвласниками багатоквартирного будинку на загальнобудинкові потреби, на опалення житлових та нежитлових приміщень, на теплову енергію, яка надходить від ділянок транзитних трубопроводів в приміщеннях з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення. Тобто споживачам, у квартирах яких влаштоване автономне опалення, нараховується частка плати за обсяг теплової енергії, що витрачена на опалення квартири (в даному випадку транзитними стояками), загальнобудинкові потреби на опалення та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячої води. 31.10.2021 були опубліковані типові публічні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Відтак, приймаючи до уваги те, що мешканці будинку [ADDRESS] не вчиняли дій, спрямованих на вибір договірних відносин, з ними вважаться укладеними з 01.12.2021 індивідуальні договори, що були оприлюднені на веб-сайті відповідача. Нарахування відповідачем вартості теплової енергії здійснювалось відповідно до Методики. Вартість таких послуг, наданих позивачу за адресою: [ADDRESS] , становила: за грудень 2021 року 227,57 грн; за січень 2022 року 213,06 грн; за лютий 2022 року 165,71 грн; за березень 2022 року 178,48 грн; за квітень 2022 103,05 грн. Також окремо відповідачем нараховувалась плата за тепловіддачу від транзитних трубопроводів, вартість яких становила: за грудень 2021 року 83,10 грн (однак така сума була знята на підставі акту робочої групи № 10 від 20.01.2022); за січень плата за тепловіддачу від транзитних трубопроводів позивачу не нараховувалась; за лютий 2022 року 51,96 грн; за березень 2022 року 57,53 грн; за квітень 2022 44,54 грн. У період з травня 2022 року до жовтня 2022 року нарахування позивачу плати за тепловіддачу від транзитних трубопроводів та за теплову енергію місць загального користування не здійснювалось. Також відповідач здійснював нарахування плати за абонентське обслуговування для послуги з постачання теплової енергії. Так, у період з грудня 2021 року до вересня 2022 року вартість таких послуг становила 18,07 грн щомісячно, а в жовтні 2022 року 18,80 грн. 07.03.2023 судове засідання відкладено на 04.04.2023 у зв`язку з неявкою позивача. 04.04.2023 судове засідання відкладено на 02.05.2023 за клопотанням представника позивача адвоката Юзьвака І.Я. 02.05.2023 судове засідання відкладено на 30.05.20.23 за клопотанням представника позивача адвоката Юзьвака І.Я.. 30.05.2023 судове засідання відкладено на 16.06.2023 у зв`язку з витребуванням доказів. 16.06.2023 розгляд справи не здійснювався у зв`язку з оголошенням на території Тернопільської області повітряної тривоги. Судове засідання призначене на 03.08.2023. 03.08.2023 оголошено перерву у судовому засіданні до 07.09.2023 у зв`язку з залученням третьої особи. У судовому засіданні представник позивача адвокат Руденко О.А. позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити повністю. Пояснила, що позивач є пенсіонером та особою з інвалідністю, а тому самостійно не пересувається впродовж більш ніж 5 років та не виходить з власної квартири, відтак не користується наданими відповідачем послугами з централізованого опалення приміщень загального користування. Не заперечувала, що спільно з позивачем у квартирі зареєстрований його син [PERSON] , який періодично відвідує позивача, здійснює за ним догляд та купує продукти харчування. У судовому засіданні представник відповідача КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» Решетуха А.В. позов не визнала з підстав, зазначених у відзиві, та просила у позові відмовити повністю. Пояснила, що позивач отримує та фактично користується наданими відповідачем послугами з централізованого опалення, а також частково здійснював оплату за надані послуги. Також вказала, що нарахування плати за тепловіддачу від транзитних трубопроводів здійснюється з врахуванням відповідного коефіцієнта, який визначений Методикою. Зауважила, що надання теплової енергії, зокрема, у приміщеннях загального користування необхідне для забезпечення діяльності всієї системи, оскільки в іншому випадку може відбутись замерзання системи. Також зазначила, що нарахування плати за надані відповідачем послуги здійснюється з урахуванням кількості двох осіб, які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , а саме позивач та його син [PERSON] . У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак приймає участь у судовому процесі через свого представника. У судове засідання 07.09.2023 третя особа [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час та місце цього засідання, не з`явився. Правом подання пояснень третьої особи не скористався. Заяви чи клопотання на день розгляду справи від третьої особи до суду не надходили. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що у позові слід відмовити з таких підстав. Частина 1 ст. 2 ЦПК України передбачає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частини 1, 2 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~ст. 11\~цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Частина 1 ст. 526 ЦК України визначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з наданням послуг з централізованого опалення, та регулюються Цивільним кодексом України, Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання», «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг», «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», а також Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019, Методикою розподілу між споживачами обсягу спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 28.12.2018, та іншими нормативно-правовими актами України. Так, згідно з п. 6, 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Учасниками правовідносин\~у сфері\~надання житлово-комунальних\~послуг є: 1)\~споживачі (індивідуальні\~та колективні); 2)\~управитель; 3) виконавці комунальних послуг (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач) (ч. 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. У разі прийняття співвласниками багатоквартирного будинку рішення про обрання моделі організації договірних відносин з виконавцем комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) відповідно до частини першої статті 14 цього Закону та повідомлення виконавців комунальних послуг про прийняте рішення за два місяці до запланованої дати укладення договору: такий виконавець зобов`язаний укласти договори про надання комунальних послуг відповідно до вимог цієї статті згідно з обраною співвласниками моделлю організації договірних відносин; раніше укладений із таким виконавцем договір про надання комунальної послуги достроково припиняється з дати набрання чинності новим договором, укладеним із співвласниками, але припинення (втрата чинності) дії раніше укладеного договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань за цим договором та від відповідальності за порушення його умов. Якщо за 30 днів до закінчення строку дії договору співвласники багатоквартирного будинку не повідомили виконавця відповідної комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) про прийняття рішення про вибір моделі організації договірних відносин, визначеної в частині першій статті 14 цього Закону, публічний індивідуальний договір про надання комунальної послуги, укладений з таким виконавцем, вважається продовженим на наступний однорічний строк. Плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст. 17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комерційний облік комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання здійснюється вузлами обліку відповідних комунальних послуг, що забезпечують загальний облік їх споживання в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Відповідно до п. 2 розділу І Методики загальнобудинкові потреби на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення; місця загального користування - загальнодоступні місця у будівлі/будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень. При цьому порядок здійснення особою права власності у багатоквартирному житловому будинку регулюється Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Згідно з п. 5, 6 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласник багатоквартирного будинку - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку; спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані, зокрема, забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку; своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Так, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України). Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Згідно з ч. 1, 2 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано у пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка зробила пропозицію укласти договір (оферту), у разі беззастережного акцепту цієї пропозиції його адресатом автоматично стає стороною в договірному зобов`язанні. Акцептом визнається відповідь особи, якій адресована оферта, про її прийняття. Акцепт повинен бути повним і беззастережним. Мовчання за загальним правилом не є акцептом, якщо інше не випливає із закону, звичаю ділового обороту або з колишніх ділових відносин сторін. Мовчання можна вважати акцептом лише тоді, коли це прямо передбачено договором або законом. Разом з тим згідно зі ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Системний аналіз зазначених вище положень ЦК України свідчить про те, що укладення договору шляхом вчинення виключно конклюдентних дій або мовчання можливе, якщо для певного договору не передбачена обов`язкова письмова форма або якщо таке укладення договору передбачено законом. Таким чином договір з постачання теплової енергії є укладеним з моменту, коли споживач акцептував пропозицію офертанта повністю та без застережень або у вигляді конклюдентних дій прийняв оферту, або за умови передбачення у договорі або законі не висловив заперечень проти договору (мовчання). Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11.11.2019 у справі № 646/834/17. Також у вказаній постанові Верховний Суд дійшов висновку, що для виникнення правовідносин, пов`язаних з наданням комунальних послуг на підставі публічної оферти, не потрібно інших доказів, ніж публікація публічного договору та відсутність заперечень з іншої сторони. Так, суд встановив, що КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» здійснює забезпечення теплової енергії за адресою: [ADDRESS] . З рахунків за період з січня 2022 року до жовтня 2022 року (а.с. 14) вбачається, що власником особового рахунку за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . При цьому суд встановив, що 28.07.2003 за адресою: [ADDRESS] змонтоване автономне опалення та ізольовані транзитні стояки системи опалення та гарячого водопостачання, що підтверджується актом КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» від 28.07.2003 (а.с. 13 зв.бік). Таким чином з серпня 2003 року квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , від`єднано від системи централізованого постачання теплової енергії, ізольовано транзитні стояки системи опалення та гарячого водопостачання та встановлено автономне опалення. Разом з тим 01.12.2021 впроваджений порядок розподілу між співвласниками багатоквартирного будинку обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що передбачає повний облік теплової енергії, що потрапляє у багатоквартирний будинок. Послуга з постачання теплової енергії розподіляється між всіма співвласниками багатоквартирного будинку на загальнобудинкові потреби, на опалення житлових та нежитлових приміщень, на теплову енергію, яка надходить від ділянок транзитних трубопроводів в приміщеннях з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення. Тобто споживачам, у квартирах яких влаштоване автономне опалення, нараховується частка плати за обсяг теплової енергії, що витрачена на опалення квартири, загальнобудинкові потреби на опалення та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячої води. Так, 31.10.2021 на офіційному веб-сайті КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» були опубліковані типові публічні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води. Відтак, приймаючи до уваги те, що відповідно до положень ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» мешканці будинку [ADDRESS] не вчиняли дій, спрямованих на вибір договірних відносин, з ними вважаються укладеними з 01.12.2021 індивідуальні договори, що були оприлюднені на веб-сайті відповідача. Більше того суд встановив, що [PERSON] у жовтні 2022 року перерахував на користь КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» плату за надані послуги з постачання теплової енергії у сумі 600 грн, що підтверджується рахунком за жовтень 2022 року (а.с. 14 зв.бік). Вказані обставини свідчать про те, що позивач вчинив конклюдентні дії, якими засвідчив фактичне приєднання до умов публічного договору та як наслідок наявність між сторонами договірних відносин. При цьому суд вважає необґрунтованими доводи позивача, що такі кошти були сплачені ним помилково, оскільки відсутні підстави вважати, що у позивача був відсутній намір здійснити перерахунок таких коштів саме відповідачу та саме за надані останнім послуги. Докази зворотного суду не надані. З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що між КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» та співвласниками багатоквартирного житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в тому числі з [PERSON] , склались фактичні договірні відносини, за якими відповідачем були надані послуги з централізованого опалення, а позивач ці послуги прийняв та зобов`язувався здійснювати їх оплату. Такий висновок відповідає висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 11.11.2019 у справі № 646/834/17, про яку суд зазначав вище. Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що той факт, що відповідач є пенсіонером та особою з інвалідністю, не звільняє останнього від обов`язку подати свої заперечення щодо надання комунальних послуг на підставі публічної оферти. При цьому споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 26.09.2018 у справі № 750/12850/16-ц. Також відповідно до висновку, який викладений у постанові Верховного Суду від 22.12.2020 у справі № 311/3489/18, незважаючи на укладення чи неукладення споживачем договору на теплопостачання місць загального користування, за умови отримання ним відповідних послуг, він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії. Так, суд встановив, що позивач використовував надані позивачем послуги з централізованого опалення шляхом отримання тепловіддачі від транзитних трубопроводів, які проходили через належну позивачу квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Той факт, що через квартиру [PERSON] проходить транзитний трубопровід позивачем не заперечувався. Поряд з цим суд відхиляє доводи позивача про те, що транзитні трубопроводи не віддавали тепло, а лише приймали його від квартири, оскільки на підтвердження таких обставин належні та допустимі докази не надані. Суд не приймає до уваги довідку від грудня 2022 року (а.с. 17), яка надана та оформлена позивачем, оскільки суд позбавлений можливості встановити достовірність відомостей, внесених у вказану довідку, враховуючи те, що відповідні температурні заміри були проведені позивачем самостійно. Докази того, що за місцем проживання позивача проводились відповідні замірі посадовими особами КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» за участю позивача, про що був складений відповідний акт робочої групи, суду надані не були. Так само суд відхиляє доводи позивача про те, що останній не користується наданими відповідачем послугами централізованого опалення на загальнобудинкові потреби, на опалення житлових та нежитлових приміщень, оскільки [PERSON] є особою з інвалідністю, який внаслідок стану здоров`я позбавлений можливості самостійно пересуватися та впродовж більш ніж 5 років не виходить з власної квартири. Суд враховує, що централізоване опалення приміщень загального користування багатоквартирного житлового будинку, зокрема під`їзду та сходової клітини, дозволяє позивачу отримувати відповідно тепловіддачу до власного помешкання, що у свою чергу призводить до зменшення розміру витрат позивача на автономне опалення власне самої квартири. Так само надання теплової енергії, зокрема, у приміщеннях загального користування необхідне для забезпечення діяльності всієї системи, оскільки в іншому випадку може відбутись замерзання системи. Також суд встановив, що відповідно до витягів про реєстрацію місця проживання № 17132/28-03 та № 17133/28-03 від 31.05.2023 за адресою: [ADDRESS] , окрім позивача, зареєстрований також [PERSON] , [INFO] (а.с. 120, 121). Частина 3\~ст.\~9\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» визначає,\~що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Так, з наданих у судовому засіданні представником позивача пояснень встановлено, що [PERSON] періодично відвідує позивача за місцем його проживання, здійснює за ним догляд та купує продукти харчування. Указане дає підстави дійти висновку, що як позивач, так і [PERSON] , який зареєстрований за адресою проживання позивача, отримують та використовують надані відповідачем послуги з централізованого опалення, в тому числі опалення приміщень загального користування багатоквартирного житлового будинку, що свідчить про їхній обов`язок здійснювати оплату за фактичне користування такими житлово-комунальними послугами. При цьому суд враховує, що відповідно до копії посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] є особою з інвалідністю 2 групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни (а.с. 18). Разом з тим системний аналіз п. 5 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» свідчить, що до опалювальної площі житла, на яку надається знижка при розрахунках плати за опалення, не входить площа місць загального користування багатоквартирного будинку. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 11.02.2019 у справі № 539/1130/17, від 05.06.2019 у справі № 703/3515/15-ц. Відтак пільги для оплати наданих відповідачем послуг позивачеві не передбачені. Щодо проведеного відповідачем розрахунку за надані послуги суд зазначає таке. Так, ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 1105 від 01.12.2021 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії та гарячої води» встановлені КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» тарифи на послуги з постачання теплової енергії та гарячої води (а.с. 52-56). Згідно з актом про запуск системи опалення в роботу в опалювальний період 2021 2022 роки від 14.10.2021 (а.с. 57) 12.10.2021 проведений запуск системи опалення, зокрема, житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 1 розділу ІІІ Методики обсяг теплової енергії, витрачений на опалення МЗК та допоміжних приміщень будівлі, визначається на підставі показань вузлів розподільного обліку теплової енергії, вузлів розподільного обліку витрати теплоносія (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді) або приладів-розподілювачів теплової енергії у разі оснащення ними 100% МЗК та допоміжних приміщень. Норми споживання теплової енергії в будівлях житлового фонду встановлені наказом Управління житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Тернопільської міської ради № 95 від 09.12.2021 (а.с. 58-61) з урахуванням змін, внесених наказом Управління житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Тернопільської міської ради № 102 від 29.12.2021 та додатком № 2 до цього наказу «Вказівки щодо застосування норм споживання теплової енергії (а.с. 62-65), якими визначено, що до встановлення вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії у будівлі обсяг споживання теплової енергії визначається за встановленими нормами споживання, що підлягають щомісячному коригуванню виконавцем послуги за фактичною кількістю годин постачання теплової енергії та фактичною середньомісячною температурою зовнішнього повітря. Також відповідно до п. 4 розділу V Методики обсяг теплової енергії, який надходить від ділянки неізольованого транзитного трубопроводу до неопалюваного приміщення або приміщення з індивідуальним опаленням, в якому є ділянка такого трубопроводу, у тому числі частина стояка, або обладнання внутрішньобудинкової системи опалення, визначається розрахунково або за результатом енергетичного аудиту або обстеження інженерних систем цього приміщення. При цьому обсяг спожитої теплової енергії на опалення приміщення з індивідуальним опаленням або окремого приміщення з транзитними мережами опалення, через яке прокладені транзитні трубопроводи внутрішньобудинкової системи опалення розраховується з відповідним перевідним коефіцієнтом одиниць вимірювання фізичних величин, унаслідок чого вартість таких послуг є меншою, ніж у приміщенні не з індивідуальним опаленням. Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). Розмір плати за абонентське обслуговування з 01.12.2021 для послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води затверджено наказом КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» № 165 від 28.12.2021 в межах граничних розмірів, визначених постановою Кабінету Міністрів України № 808 від 21.08.2019 (а.с. 65-68). У вересні 2022 року до наказу КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» № 165 від 28.12.2021 внесені зміни на підставі наказу № 159 від 16.09.2022 (а.с. 69-72). З наданого відповідачем розрахунку вбачається, що вартість наданих КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» [PERSON] послуг теплової енергії за адресою: [ADDRESS] становила: за грудень 2021 року 227,57 грн; за січень 2022 року 213,06 грн; за лютий 2022 року 165,71 грн; за березень 2022 року 178,48 грн; за квітень 2022 103,05 грн. Вартість наданих КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» Павлюку С.Я. послуг тепловіддачі від транзитних трубопроводів становила: за грудень 2021 року 83,10 грн (однак така сума була знята на підставі акту робочої групи № 10 від 20.01.2022); за січень плата за тепловіддачу від транзитних трубопроводів позивачу не нараховувалась; за лютий 2022 року 51,96 грн; за березень 2022 року 57,53 грн; за квітень 2022 року 44,54 грн. При цьому у період з травня 2022 року до жовтня 2022 року нарахування позивачу плати за тепловіддачу від транзитних трубопроводів та за теплову енергію місць загального користування не здійснювалось. Так само відповідач здійснював нарахування плати за абонентське обслуговування для послуги з постачання теплової енергії. Так, у період з грудня 2021 року до вересня 2022 року вартість таких послуг становила 18,07 грн щомісячно, а в жовтні 2022 року 18,80 грн. Указаний вище розрахунок відповідача щодо вартості наданих КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» позивачем не оспорювався, оскільки [PERSON] заперечував лише в цілому обов`язок сплати таких житлово-комунальних послуг, а не відповідність їх вартості фактично наданим послугам. Таким чином суд погоджується з наданим КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» розрахунком вартості житлово-комунальних послуг та не вбачає підстав для здійснення перерахунку заборгованості [PERSON] за надані послуги з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] за період з грудня 2021 року до жовтня 2022 року, а також списання наявної заборгованості. Так само суд не вбачає підстав для повернення [PERSON] 600 грн, сплачених на користь КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» за надані послуги, оскільки відсутні підстави вважати, що такі кошти були сплачені [PERSON] помилково, зважаючи на те, що суд дійшов висновку про наявність у позивача обов`язку здійснювати оплату за надані КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» послуги з централізованого опалення. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов не є обґрунтованим та задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Приймаючи до уваги, що згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю, а також те, що у задоволенні даного позову відмовлено повністю, виходячи з\~предмету та\~ціни пред`явленого\~позову судовий збір у сумі 1984,80 грн необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed