Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

у липні 2023 року заявники [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з заявою про розірвання шлюбу, в якій просять розірвати шлюб, посилаючись на те, що сімейне життя не склалось, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини припинені вже декілька років. Заявники зазначають, що від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] . При цьому, сторони дійшли згоди, щодо її місця проживання та сплати аліментів на її утримання, про що склали відповідний договір. Таким чином, заявники просять розірвати шлюб, укладений ними 18 листопада 2011 року, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 2806. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 27 липня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку окремого провадження. [PERSON] та [PERSON] подали заяви про розгляд справи без їх особистої участі. Справа розглядається за правилами окремого провадження. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного. Відповідно до положення ч.3 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 2806, 18 листопада 2011 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається із свідоцтва, після державної реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] було змінено на « [PERSON] ». До укладення шлюбу у подружжя народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 11 вересня 2010 року, видане повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 313. Крім того, як вбачається, 07 липня 2023 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про участь у вихованні та утриманні дитини, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сніцаренко Г.О. Тобто сторонами було досягнуто згоди щодо участі батьків у вихованні та утриманні їх спільного сина - [PERSON] . Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню судом у порядку передбаченому ч. 3 ст. 293 ЦПК України, оскільки останні припинили подружні стосунки, примирення між заявниками неможливо.

Outcome: approved