Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

В березні 2023 року заявниця звернулася до суду з вказаною заявою, в якій просить видати відносно [PERSON] обмежувальний припис, яким: заборонити [PERSON] наближатися ближче ніж на 100 метрів до місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] або до іншого місця її проживання (перебування), а також місця роботи [PERSON] , переслідувати [PERSON] та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування вимог заяви заявниця [PERSON] зазначила, що вона з 21.11.2015 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося, тому рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 08.08.2019 року їхній шлюб розірваний. Оскільки [PERSON] не допомагав у вихованні та утриманні дитини, заявниця була змушена звернутися до суду задля видачі судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої дитини. Мешкають вони окремо, однак [PERSON] часто приходить за адресою її проживання: [ADDRESS] , з метою влаштувати скандал, щоб помститися за невдалий шлюб , виражається нецензурною лайкою, ламає огорожу, калитку. Вона змушена постійно звертатися до ВП № 7 з приводу вчинення відносно неї домашнього насилля колишнім чоловіком. Така поведінка [PERSON] носить систематичний характер. На протязі 2020-2022 років на підставі складених протоколів за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП ухвалено декілька постанов Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про накладення на [PERSON] адміністративного стягнення, виносилися термінові заборонні приписи, проводились профілактичні бесіди, однак ситуація на краще не змінилась. 23.02.2023 року заявниці довелося чотири рази звертатися на гарячу лінію «102» викликати поліцію через агресивну поведінку [PERSON] , який голосно кричав, ламав вхідні двері, ображав нецензурною лайкою, погрожував розправою, можливо, знаходився в неадекватному стані, що підтверджує відеозапис з камери спостереження. За наслідками чотирьох звернень до поліції протоколів не було складено. Його агресивна поведінка впливає на її психічний стан та фізичний спокій її самої, їхньої дитини, її батьків, разом з якими вона мешкає. Заявниця в судовому засіданні надала пояснення аналогічні тим, що зазначені в заяві, та просила суд задовольнити позовні вимоги. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував, обставини, викладені в заяві, визнає частково, пояснив, що приходить до доньки, колишня дружина [PERSON] його не пускає до будинку, тому стаються конфлікти, він також викликав поліцію. Не заперечує, що протоколи відносно нього поліцейськими за домашнє насильство складалися неодноразово. Він є військовослужбовцем. Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до приписів ч.ч. 1,2 ст. 350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що заявниця [PERSON] з 21.11.2015 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося, тому рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.08.2019 року їхній шлюб розірваний. Оскільки [PERSON] не допомагав у вихованні та утриманні дитини, заявниця була змушена звернутися до суду задля видачі судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої дитини. Мешкають вони окремо, однак [PERSON] часто приходить за адресою проживання заявниці: [ADDRESS] . Із колишнім чоловіком [PERSON] у заявниці склались напружені відносини, постійно виникають сварки, він систематично вчиняє домашнє насильство у вигляді психологічного насилля відносно неї. З долучених представником заявниці постанов судом встановлено, що в 2021 році щодо [PERSON] чотири рази суд розглядав матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства відносно колишньої дружини. Поліцейськими було складено також терміновий заборонний припис 01.05.2021 року. 10.02.2022 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська визнав [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення психологічного домашнього насильства щодо колишньої дружини [PERSON] , на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. З відповіді т.в.о. начальника відділення поліції № 7 Галушка В. судом встановлено, що 23.02.2023 року на лінію «102» надходили чотири звернення від [PERSON] та [PERSON] щодо дій [PERSON] . Пізніше надійшла заява [PERSON] про те, що самостійно розібралися, протоколи поліцейськими не складалися. З показань свідка [PERSON] , даних в судовому засіданні, судом встановлено, що її донька - [PERSON] була одружена з [PERSON] , мають спільну дитину. Донька та онука мешкають разом з ними за адресою: [ADDRESS] , і [PERSON] не залишає їх в спокої, часто приходить, влаштовує скандал, вибиває двері, нецензурно лається. Вони звертаються до поліції, але марно, [PERSON] знову приходить, веде себе неадекватно, кидає каміння, погрожує фізичною розправою, висловлюється нецензурною лайкою, принижує та ображає, внаслідок чого її донька та вся їхня родина перебувають під постійним психологічним тиском [PERSON] . З оглянутого відеозапису без звуку, наданого заявницею, судом встановлено, що 23.02.2023 року [PERSON] наносив удари по вхідній хвіртці будинку, щось кричав. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Як налогошує п.3, 6, 7, 8 ч. 1, ст. 1 цього Закону, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Статтею 350-6 ЦПК України, передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 350-8 ЦПК України про видачу обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника. Відповідно до положень ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Верховний Суд у постанові від 28 квітня 2020 року у справі №754/11171/19 зробив висновок, що тимчасове обмеження права власності кривдника, зокрема тимчасове обмеження у користуванні житловим приміщенням, з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Під час судового розгляду знайшов підтвердження факт того, що [PERSON] неодноразово вчиняв домашнє насильство щодо колишньої дружини за місцем її проживання. Вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи не виключаються та є реальними. Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявника, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису щодо останнього шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, встановлених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Outcome: approved