Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, відповідно до якої прохає суд ухвалити рішення, яким шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 22.10.2011 у Крюківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, про що зроблено актовий запис № 524 розірвати; прізвище після розірвання шлюбу залишити « [PERSON] »; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на одну дитини для відповідно віку та не менше 50% прожиткового мінімуму на одну дитину для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з моменту подання позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки всіх видів доходжу щомісячно, починаючи від дня подання позову і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трирічного віку. Позов обґрунтований тим, що 22.10.2011 [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу мають двох синів [PERSON] , [PERSON] . Подружнє життя з відповідачем не склалося по причині відсутності спільних інтересів з чоловіком, наявності різних поглядів на життя, відсутності взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Фактично шлюбно-сімейні відносини припинені з липня 2023 року, спільне господарство не ведеться, проживають окремо, збереження шлюбу є недоцільним. Зазначає, що діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні, спору щодо залишення місця проживання дітей з позивачем у сторін немає, запреречень щодо цього відповідача не виказує. Дитині повинен бути забезпечений рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Оскільки діти проживають зі позивачем ,а батько дітей є здоровим та працездатним, може сплачувати аліменти на рівні 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), так як він працює та має постійний дохід. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29.08.2023 відкрито провадження у цивільній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечив проти задоволення позову. Згідно з ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач визнав позов і таке визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, то суд підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не вбачає та вважає за необхідне ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки для того наявні законні підстави. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, вислухавши позицію сторін встановив такі обставини та дійшов до таких висновків. Як достовірно встановлено в судовому засіданні між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб 22.10.2011 у Крюківському відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, про що зроблено актовий запис № 524, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 22.10.2011. Сторони шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1 ст. 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ст. 110 СК України,\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України,\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або дитини, що має істотне значення. Подружжя примирятися не бажає і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, суд дійшов висновку, шлюб підлягає розірванню. Судом в судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Крюківськім відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області від 22.01.2013 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану в місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 02.02.2022. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІвід 27лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8\~ст. 7 Сімейного Кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Частина 1 ст. 18 Конвенції про права дитини визначає принцип загальної та однакової відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини та декларує, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.\~180,\~181 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач в порядку визначеному законодавством України, від обов`язку утримувати синів не звільнений, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не укладено. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач перебуває у працездатному віці, офіційно працевлаштований та має стабільний дохід, суд вважає, що він спроможний надавати позивачу аліменти на утримання спільних дітей. Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягненням дитиною трьох років Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. З вказаних міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частини від доходу відповідача, тому позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Беручи до уваги встановлені в судовому засіданні факти, думку сторін, виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням потреб дітей та дружини, можливостей відповідача та встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позов в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір за дві позовні вимоги про стягнення аліментів, в розмірі 2147 гривні 20 копійок та судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу стягнути на користь позивача у розмірі 1073 гривні 60 копійок. На підставі ст. 2, 4, 12, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-282, 430ЦПК України, ст. 80, 81, 104, 105, 110, 112, 114, 115, 180, 182, 183, 191 СК України, суд -

Outcome: approved