Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», звертаючись з позовом до суду, просило стягнути з [PERSON] , суму в розмірі 42 823,69 гривень, що складається з: відсотків за обліковою ставкою НБУ у розмірі 29502,44 гривень, за період з 31 січня 2020 року по 30 квітня 2022 року; витрат від інфляції за весь час прострочення у розмірі 13 321,25 гривень, які складаються з 11 772,25 гривень - нарахування інфляційних втрат, та нарахування 3% річних в розмірі 1 549,00 гривень за період 31 травня 2022 року по 30 вересня 2022 року. Позивач мотивує свої вимоги тим, що відповідач [PERSON] звернувся до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг у зв`язку із чим підписав заяву №б/н від 28 березня 2011 року, згідно якої відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України і відповідно формулярами та стандартними формами є «Умови та правила надання банківських послуг», «Тарифи Банку». Позивач вказує, що підписаною заявою відповідача підтверджується факт повного інформування останнього про умови кредитування в банку, які були надані відповідачу для ознайомлення в письмовій формі. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 24 лютого 2022 року має заборгованість у розмірі 146454,31 грн., з яких: 123918,49 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 22535,82 грн. - заборгованість по процентам за користування кредиту. 05 вересня 2022 року Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено заочне рішення про часткове задоволення позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Присуджено до стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 28.03.2011 року у загальному розмірі 123918 (сто двадцять три тисячі дев`ятсот вісімнадцять) грн. 49 коп. В іншій частині позовних вимог, відмовлено. Оскільки відповідач порушив грошове зобов`язання, визначене рішенням Дніпровським районного суду м. Києва від 05 вересня 2022 року у розмірі 123 918,49 гривень, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення відсотків за обліковою ставкою НБУ за період 31 січня 2020 року по 30 квітня 2022 року, у розмірі 29502,44 гривень, інфляційні втрати в розмірі 11772,25 гривень, та 3% річних в розмірі 1549,00 гривень, в порядку передбаченому ст. 625 Цивільного кодексу України за період 31 травня 2022 року по 30 вересня 2022 року. 10 січня 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва відкрите провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Положеннями ст.174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідачем копію ухвали, копію позовної заяви з доданими до неї документами не було отримано, а конверт разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання», правом на подачу відзиву на позовну заяву, відповідач, у встановлений законом строк, не скористалася. Представник позивача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - Балагурак Вероніка Василівна в судове засідання не з`явилася, разом з позовом подав заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належними чином, причини неявки суду не повідомив. На підставі ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. Суд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Згідно ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 2.1.1.1 Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, які долучені позивачем до матеріалів позовної заяви, ці умови використання кредитних карт ПАТ КБ ПриватБанк, Пам`ятка Клієнта/Довідка про умови кредитування, тарифи на випуск та обслуговування кредитних карт (тарифи), а так само заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанк, встановлюють правила випуск, обслуговування та використання кредитних карток Банку. Дані Умови регулюють відносини між банком та клієнтом з випуску та обслуговування карт. Банк випускає клієнту карту на підставі заяви, належним чином заповненого та підписаного клієнтом. Випуск карти та відкриття рахунку карти здійснюється в разі прийняття банком позитивного рішення про можливість випуску клієнту картки. Клієнт зобов`язується виконувати правила випуску, обслуговування і використання карт банку та за наявності додаткових карт забезпечити виконання правил Держателями додаткових карт. Згідно п. 2.1.1.2.1. вищевказаного Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначено в Анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, яка є невід`ємною частиною договору між банком та клієнтом. Датою укладання договору є дата отримання картки, зазначена в анкеті-заяві. Договір укладається строком на двадцять років. При цьому сторони узгодили, що строк договору спливає в останній день відповідного місяця останнього року дії строку договору. Як вбачається з матеріалів справи, 28 березня 2011 року [PERSON] підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Згідно інформації, викладеної у вказаній заяві [PERSON] підтвердив, що він погоджується із тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. За змістом ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 та 2 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Таким чином, відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, визначено, що Умови та Правила надання банківських послуг, Пам`ятка Клієнта, Тарифи, а також заява про приєднання до Умов та Правил становить укладений Договір про надання банківських послуг. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положенням статті 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. 05 вересня 2022 року Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено заочне рішення про часткове задоволення позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Присуджено до стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 28.03.2011 року у загальному розмірі 123 918 (сто двадцять три тисячі дев`ятсот вісімнадцять) грн. 49 коп. В іншій частині позовних вимог, відмовлено. Відповідно до ст. 18 Цивільного процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси. Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року (справа № 912/1120/16). Відповідно до правових висновків викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12), від 04 липня 2018 року (справа № 310/11534/13-ц), від 31 жовтня 2018 року (справа № 202/4494/16-ц), якщо кредитор використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Отже, наявність судового заочного рішення від 05 вересня 2022 про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав, не є підставою для нарахування процентів у відповідності до абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, оскільки строк дії договору змінився, адже банк використав право дострокового повернення суми кредиту. У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку про те, що стягнення основної суми боргу у відповідності до заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 05 вересня 2022 року по цивільній справі № 755/4678/22, припиняє право користування кредитними коштами, у зв`язку з чим кредитор АТ КБ «ПриватБанк» втрачає право на отримання відсотків за користування кредитом, оскільки наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості саме по собі свідчить про закінчення строку дії договору, а право на отримання відсотків за користування кредитними коштами не можливе за межами договору, а згідно з ст.1048 Цивільного кодексу України передбачено лише за наявності договору. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що наявність судового заочного рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Враховуючи наведене, суд прийшов до переконання про те, що позивач має право на отримання сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, за весь час прострочення. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. Таким чином судом встановлено, що відповідач є зобов`язальною стороною у виконання грошових зобов`язань, яке виникло на підставі заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 05 вересня 2022 року, несвоєчасне виконання рішення суду в частині грошового зобов`язання є підставою для застосування санкцій цивільно-правової відповідальності, передбачений ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, тому позивач правомірно вимагає стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 1 549,00 гривень та 3 % річних від простроченої суми в розмірі 11 772,25 гривень, які нараховано позивачем у відповідності ст. 625 Цивільного кодексу України, за період з 31 травня 2022 року по 30 вересня 2022 року, в свою чергу відповідач не скористався правом подати докази на спростування заявлених вимог та належного виконання рішення суду. Відповідно до положень ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення грошових коштів, підлягає частковому задоволенню, та присуджує до стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» інфляційні втрати в розмірі 1 549,00 гривень та 3 % річних від простроченої суми в розмірі 11 772,25 гривень, які нараховано позивачем у відповідності ст. 625 Цивільного кодексу України, за період з 31 травня 2022 року по 30 вересня 2022 року, в іншій частині позову відмовити. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 481 грн. 00 коп. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial