Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-17 00:00:00

В серпні 2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову зазначено, що позивач є рідною донькою відповідача. На даний момент позивач досягла повноліття та навчається на денному відділенні медичного факультету Національного медичного університету імені О.О. Богомольця на платній основі. Крім того, позивач є особою з інвалідністю та потребує постійного дорого вартісного лікування. Позивач вказує, що у зв`язку із навчанням, вона немає змоги працевлаштуватись, та самостійно себе утримувати. Матір позивача на даний час самотужки утримує позивача, однак, цих коштів не вистачає. Відповідач, в свою чергу, є працездатним та будь-якої матеріальної допомоги їй не надає, хоча має таку можливість, так як має дохід. За наведених обставин позивач, звернулась до суду за захистом своїх прав та просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 10000,00 грн., щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із 01.11.2021 р. і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення дитиною 23 років. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14.08.2023 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Позивач після відкриття провадження з будь-якими клопотаннями до суду не зверталась. Відповідач відзив на позов до суду не подав. З будь-якими клопотаннями до суду не звертався, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Позивач досягла повноліття та, відповідно до довідки Національного медичного університету імені О.О. Богомольця № 120/8-12047, є студенткою медичного факультету № 4 Національного медичного університету імені О.О. Богомольця. Термін закінчення навчання університету 2027 рік. Відповідно до копії договору № 9390743-М-1-21, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 240480,00 грн., та на виконання умов договору [PERSON] (мамою позивача) були внесені кошти в сумі 20040,00 грн. та в сумі 20040,00 грн., що підтверджується копіями квитанцій. Відповідно до копій медичного висновку № 106 від 14.09.2021 року, було встановлено, що наявне у [PERSON] захворювання (патологічний стан) відповідає розділу XVI пункту 1 підпункту 1.9 Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей інвалідів віком до 18 років, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики, Міністерства фінансів України від 08.11.2001 року № 454/471/516. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утриманння припиняється у разі припинення навчання. Таким чином, судом встановлено, та відповідачем не спростовано, що повнолітня позивач продовжує навчання, у трудових відносинах не перебуває, додаткових джерел для існування немає, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги з боку батьків. Згідно із ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин,зазначених у ст.182 СК України. Стаття 182 СК України визначає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок обох батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Встановлено, що позивач інших доходів немає та законом передбачено рівний обов`язок батьків щодо утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. При вирішенні питання розміру аліментів враховується також потреби особи даного віку. При вирішенні питання по суті спору суд враховує матеріальний стан та стан здоров`я позивача, яка потребує матеріального утримання, враховує потреби особи її віку. Крім цього, суд враховує те, що стороною відповідача не надано суду доказів відсутності матеріальної можливості утримувати доньку, як і не надано суду доказів незадовільного стану здоров`я, тощо, які б унеможливлювали надання такої допомоги. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання є обґрунтованими, однак, вирішуючи питання про їх вид та розмір, суд, зваживши встановлені судом обставини, вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти не у твердій грошовій сумі, а в розмірі однієї четвертої частки від доходів відповідача, що, на думку суду, є достатнім та обґрунтованим розміром для утримання відповідачем позивача та, помірним для сплати відповідачем, а тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню. Крім того, на підставі статті 191 СК України, суд вважає за необхідне присудити стягнення аліментів від дня пред`явлення позову, оскільки, стороною позивача не доведено достатніми доказами підстави, з якими закон пов`язує можливість присудження аліментів за минулий час, а тому в частині вимоги позивачки про стягнення аліментів із 01.11.2021 року, суд вважає за необхідне відмовити. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти слід присудити від дня пред`явлення позову, тобто із 03.08.2023 року. Суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (ст. 430 ЦПК України). За загальним правилом судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України), а тому сума судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів підлягає стягненню із відповідача на користь держави. На підставі викладеного, та ст. ст. 184, 185, 199, 200 СК України,

Outcome: partial