Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

27 грудня 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив позбавити відповідача батьківських прав стосовно її дитини - сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову позивач вказав, що 23 квітня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Вказує, що після народження дитини сімейне життя з дружиною не склалося, шлюбні відносини припинені з серпня 2020 року, наразі він звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини разом з батьком. Зазначає, що син проживає разом з ним та звик до нього. Мати дитини практично від народження сина самоусунулася від виконання материнських обов`язків щодо його утримання та виховання. Враховуючи вік дитини, починаючи з того, як йому виповнилося 4 місяці відповідач не забезпечує його основні потреби, ні побутові, ні додаткові, не проводить з ним спільний час, не цікавиться життям сина, не турбується про його здоров`я та не окутує сина материнською ласкою. Позивач вважає, що бездіяльністю матері дитини, а саме небажанням її брати участь у вихованні та забезпеченні матеріального благополуччя сина, створились умови, які шкодять інтересам дитини. Така поведінка матері не відповідає вимогам сімейного законодавства та суперечить інтересам дитини. До того ж відповідач добровільно надала письмову заяву, посвідчену нотаріально про згоду на позбавлення її батьківських прав стосовно сина, що вказує на відсутність серйозного ставлення матері до своїх материнських обов`язків. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження, а також доручено органу опіки та піклування адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради надати в судове засідання висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача по відношенню до її малолітньої дитини [PERSON] . Також 15 лютого 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 23 квітня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Однак після народження дитини, сімейне життя з відповідачем не склалося, почалися сварки щодо виховання дитини, від обов`язків яких відповідач ухилялася, не приділяла материнської любові дитині. В місті Сєвєродонецьк, який наразі є тимчасово окупованою територією України, з відповідачем проживали за різними адресами з серпня 2020 року. Відповідач залишила сина проживати разом з позивачем, участі в його вихованні не приймала, взагалі не цікавилася сином. Вказує, що через непорозуміння, відсутність любові та взаємоповаги, невиконання своїх батьківських обов`язків, сімейні відносини припинилися остаточно, спільного господарства та бюджету не ведуть. Через воєнний стан в країні, вони виїхали з м.Сєвєродонецька до м. Дніпро, де наразі позивач фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з малолітнім сином та своєю матір`ю, яка допомагає позивачу виховувати сина. 20 грудня 2022 року відповідач зателефонувала матері позивача та з погрозами почала вимагати, щоб син проживав разом з нею, висловлювалася нецензурною лайкою в її адресу, стверджувала, що спалить будинок. Через два дні відповідач знову зателефонувала матері позивача з погрозами, такі дії відповідача були не зрозумілими, адже вона жодного разу, з того часу, коли сину виповнилося 5 місяців, не цікавилася його життям. 26 грудня 2022 року позивач звернувся до органу опіки та піклування із заявою про обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з вирішенням в судовому порядку позбавлення батьківських прав відповідача та встановити факт проживання дитини з батьком. Після чого, в цей же день відповідач вже зателефонувала позивачу та повідомила, що вона залишить їх разом з сином в спокої, якщо позивач буде сплачувати кошти для її особистих потреб, після чого вона підтвердить в нотаріальній конторі та в суді, що участі у вихованні сина не приймала і він її не цікавить, не буде заперечувати щодо його проживання з позивачем. Позивач вказує, що він виховує сина та не в змозі сплачувати кошти на кожні вимоги відповідача. Також позивач вказує, що вирішити питання проживання сина разом з ним у позасудовому порядку не вбачає можливим, оскільки він не знає, що можна очікувати від відповідача. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження, а також доручено органу опіки та піклування адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради надати в судове засідання висновок про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком за місцем його проживання. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2023 року об`єднано в одне провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, орган опіки та піклування адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради про позбавлення батьківських прав з цивільною справою за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, орган опіки та піклування адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком. Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Позивач у судовому засіданні пояснив, що вже після трьох-чотирьох місяців після народження дитини відповідач не займалася дитиною. В квітні 2022 року він з матір`ю та дитиною виїхав із м. Сєвєродонецька. Пояснив, що він з відповідачем не разом виїжджав, так сталося, що відповідач також надумала виїжджати, попросила їй допомогти, а він їй допоміг прописатися у м. Дніпрі. Відповідач жодного разу не відвідувала дитину, а доглядати її позивачу допомагає його матір. Позбавлення відповідача батьківських прав та визначення місця проживання дитини з батьком позивачу необхідно для того, щоб відповідач більше не телефонувала, щоб їй дали гроші. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала та просила їх задовольнити. Додатково суду пояснила, що народження дитини хотів позивач, зараз вона живе у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , в кімнаті [NUMBER], з іншим чоловіком, до цього проживала в кімнаті 20. Зазначила, що вона з позивачем дійсно була в шлюбі, але разом вони не проживали. Коли вона бачила дитину не пам`ятає. Також відповідач підтвердила, що дійсно просила гроші у позивача взамін на те, що вона віддасть йому дитину. Проте в подальшому сторони змінювали свої пояснення, підлаштовуючись під ті обставини, котрі встановлювалися судом на підставі інших доказів, аніж тих, що долучені до позовної заяви. Представник третьої особи органу опіки та піклування адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради Пантелєєва Г.С. підтримала висновки органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача та визначення місця проживання дитини з батьком. Також повідомила, що так і не зрозуміли де проживає відповідач, тому задали їй на засіданні комісії питання з даного приводу, на що вона відповіла, що іноді проживає за іншою адресою. Також представник третьої особи Пантелєєва Г.С. в судовому засіданні повідомила, що сусідів позивача за місцем проживання дитини орган опіки та піклування не опитували. Представник органу опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради Волошенюк Г.С. просила ухвалити рішення на розсуд суду та просила врахувати, що відсутній спір в частині визначення місця проживання дитини з батьком. Також представник третьої особи Волошенюк Г.С. повідомила, що на виконання ухвали суду вона тричі виходила за місцем проживання відповідача у справі, але в кімнаті гуртожитку її жодного разу не було. Комендант повідомила їй, що [PERSON] взагалі ніколи не проживала в гуртожитку, є лише реєстрація місця проживання, в кімнаті [NUMBER] вже декілька років ніхто не проживав, на підтвердження чого відімкнула їй кімнату, яка була пустою. Тому з метою встановлення місця проживання відповідача орган опіки та піклування здійснив пошук відповідача у соціальних мережах, результати якого долучено до актів виходу. Вислухавши позивача, представника позивача [PERSON] , відповідача та представників третіх осіб Волошенюк Г.С. та Пантелеєву Г.С. , дослідивши докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. З 23 квітня 2016 року сторони перебували у шлюбі, який рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2023 року, що набрало законної сили 23 травня 2023 року, розірвано (а.с.12,130-131). Від шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Позивач та відповідач проживали у м. Сєвєродонецьк та після введення в Україні воєнного стану переїхали до м. Дніпра і перебувають на обліку в Правобережному управлінні соціального захисту населення Дніпровської міської ради за адресою: [ADDRESS], гуртожиток (а.с.1,11,27). 26 грудня 2022 року відповідач написала нотаріально посвідчену заяву адресовану відповідним компетентним органам за належністю та/або Красногвардійському районному суду м. Дніпропетровська про те, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Цією заявою вона повідомила, що дійсно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, з серпня 2020 року, з цього часу не проживає разом зі своєю дитиною [PERSON] , не приймає участі у його вихованні, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не спілкується з дитиною, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу (а.с.14). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання управління-служби у справах дітей адміністрації Шевченківського району ДМР від 05 січня 2023 року, складеного на підставі заяви позивача, позивач разом з дитиною [PERSON] та бабусею дитини проживають за адресою: [ADDRESS] ; у будинку створені умови для комфортного проживання дитини (а.с.38). З акту від 07 квітня 2023 року про відсутність сім`ї/особи, складеного управлінням-службою у справах дітей Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , знаходиться гуртожиток ПТУ-6 та зі слів чергової гуртожитку відповідач в них не проживає (а.с.136). Згідно висновку адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, як органу опіки та піклування, від 10 травня 2023 року за №4/3-113 орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.111-113). Згідно висновку адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, як органу опіки та піклування, від 10 травня 2023 року за №4/3-114 орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з позивачем (а.с.107-109). Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2023 року повторно доручено органу опіки та піклування адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради в судове засідання надати: висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у тому числі, обстеживши житлово-побутові умови проживання [PERSON] , та висновок про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] , за місцем його проживання, у тому числі, обстеживши житлово-побутові умови проживання [PERSON] . Ухвала мотивована тим, що у висновках орган опіки та піклування адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради приймаючи рішення про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини та визначення місця проживання дитини з батьком послався лише на ту обставину, що відповідач написала нотаріально засвідчену заяву, в якій зазначила, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] та дану заяву вона підтримала на засіданні комісії. Таким чином, подаючи до суду такі висновки органом опіки та піклування не були враховані житлово-побутові умови відповідача у справі, не встановлені причина та мотиви відмови відповідача від батьківських прав, можливість і здатність відповідача здійснювати батьківські обов`язки належним чином, не надана оцінка особі відповідача, її характеру, наявність чи відсутність взаємозв`язків між матір`ю та дитиною, причин, з яких вони можливо були втрачені. Відповідач в судовому засіданні підтвердила, що до неї в гуртожиток, де вона проживає за адресою: [ADDRESS] , представники органу опіки та піклування не приходили та умови її проживання не досліджували. Зазначила, що вона живе в даному гуртожитку з вересня 2022 року з іншим чоловіком в кімнаті [NUMBER] , також деякий час протягом цього періоду проживала в кімнаті [NUMBER]. Враховуючи, що складені висновки органу опіки та піклування адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її малолітньої дитини [PERSON] та про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком є формальними та не належно обґрунтованими, суд вважав за необхідне доручити вказаному органу опіки та піклування повторно надати в судове засіданні відповідні висновки з урахуванням усунених недоліків. З акту обстеження умов проживання від 09 червня 2023 року, складеного управлінням-службою у справах дітей Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, встановлено, що на момент виходу з`ясовано, що відповідач за адресою: [ADDRESS] , не проживає, комендант гуртожитку [PERSON] підтвердила дану обставину (а.с.138). З акту обстеження умов проживання від 16 червня 2023 року, складеного управлінням-службою у справах дітей Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, встановлено, що між відповідальними особами управління-служби у справах дітей Центральної адміністрації Дніпровської міської ради та черговою гуртожитку ПТУ-6 [PERSON] відбулася бесіда, внаслідок якої остання повідомила, що в кімнаті 27 ніхто тривалий час не проживає; на момент виходу комісії за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що відповідач ніколи не проживала за вказаною адресою, в кімнаті 27 ніхто тривалий час не проживає (з початку воєнного стану) (а.с.137). З фотокарток кімнати [ADDRESS] , на яку відповідач вказувала в судовому засідання, що вона там проживає з іншим чоловіком, встановлено, що будь-які речі, предмети вжитку, одяг та взуття в кімнаті відсутні, постільна білизна на ліжку та ковдра також відсутні (а.с.139-140). Згідно висновку адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, як органу опіки та піклування, від 06 липня 2023 року за №4/3-183 орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.159-160). Згідно висновку адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, як органу опіки та піклування, від 07 липня 2023 року за №4/3-184 орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з позивачем (а.с.161-162). З особистої сторінки в соціальній мережі Instagram позивача під ніком [NUMBER] , належність якої позивачу позивач підтвердив в судовому засіданні, встановлено, що станом на 14 лютого 2021 року, 25 листопада 2021 року та 30 вересня 2022 року сторони у справі продовжували спілкуватися, разом проводили час, відповідач проводила час з дитиною (а.с.141-143). Зі сторінки в соціальній мережі Instagram під назвою [NUMBER] , на яку також підписаний позивач під ніком [INFO], встановлено, що відповідач публікувала там свої поточні фото, у тому числі й своє фото опубліковане в 2023 році з написом «Пока стригут малого, пожелаю вам мирного и хорошего дня. Почему то личный контент набирает больше просмотров». Також на даній сторінці відповідач опублікувала фото хлопчика віком як дитина сторін у справі з написом «My boy ¦» (а.с.152-153,156-157). Крім того, з даної сторінки в соціальній мережі Instagram під назвою [INFO] вбачається, що позивач під ніком [INFO] був обізнаний про дану сторінку та ставив «лайки» (вподобання) публікаціям станом на 23 січня 2022 року, 20 лютого 2022 року, 09 грудня 2022 року, 31 грудня 2022 року, 10 квітня 2023 року, 22 квітня 2023 року, 03 червня 2023 року, де були зображені і відповідач, і солодощі, які можна замовити за допомогою даної сторінки (а.с.144-151,154,155). В порядку частини першої статті 82 ЦПК України сторони визнали, що відомості та обставини, де вони відображені на фотокартках із соціальної мережі Instagram, дійсно мали місце (а.с.141-143,145-146,148,152-155). Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховується наступне. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Відповідно до частини другої статті 150 цього ж кодексу, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За пунктом другим частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Однак в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження ті обставини, що відповідач не піклується про здоров`я дитини [PERSON] , [INFO] , його фізичний, духовний та моральний розвиток тощо та відповідно не знайшов свого підтвердження факт ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а доводи сторін з приводу того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та дитина їй не потрібна спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Так з досліджених судом фотокарток із соціальної мережі Instagram, зроблених органом опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради з метою встановлення місця проживання відповідача, встановлено, що сторони не припиняли свого спілкування з серпня 2020 року, як вони категорично стверджували в судовому засіданні, про що свідчать їх спільні світлини опубліковані на особистій сторінці позивача в соціальній мережі Instagram під ніком [INFO] 14 лютого 2021 року, 25 листопада 2021 року та 30 вересня 2022 року (а.с.141-143). Також спростовується той факт, що відповідач не опікується дитиною протягом тривалого часу, а саме перестала цікавитися дитиною через три-чотири місяці після її народження, що також підтверджується світлиною, опублікованою 14 лютого 2021 року на особистій сторінці позивача в соціальній мережі Instagram під ніком [INFO], де відповідач сфотографована разом із позивачем та тримає дитину, а також світлинами зробленими в 2023 році зі сторінки в соціальній мережі Instagram під назвою [INFO], відповідно до яких відповідач чекає дитину зі стрижки, а згодом опублікувала фото дитини підписавши її «My boy ¦» (а.с.141,156,157). Позивач у підтвердження своєї позиції вказав, що дійсно він опубліковував на своїй сторінці в соціальній мережі Instagram під ніком [INFO] фото разом з відповідачем, але ці фото є старими, у нього була ностальгія. Проте суд критично ставиться до таких пояснень позивача, оскільки зображення на всіх фото відповідають приблизній даті їх опублікування, що вбачається з віку дитини та зовнішнього вигляду сторін. Також позивач в судовому засіданні не зміг пояснити чому ставив «лайки» на всіх досліджених фотокартках зі сторінки в соціальній мережі Instagram під назвою [INFO], де у тому числі зображена відповідач, з якою він нібито не підтримує жодних відносин, та, зокрема, міститься на її фото, що опубліковане в 2023 році, напис «Пока стригут малого, пожелаю вам мирного и хорошего дня. Почему то личный контент набирает больше просмотров», а також міститься фото хлопчика з написом «My boy ¦». Позивач лише вказав, що не знає, хто веде вказану сторінку, хлопчика він не може впізнати, але підтвердив, що хлопчик одягнений в одяг його дитини, а «лайки» він ставив просто так. Відповідач в судовому засіданні заперечувала, що сторінка в соціальній мережі Instagram під назвою [INFO] має відношення до неї на сьогоднішній день, але разом з цим підтвердила, що на фото дійсно вона, колись в м. Сєвєродонецьк вона дійсно мала відношення до даної сторінки, але там була ціла команда. Наполягала на тому, що зараз вона не має відношення до даної сторінки, але пояснити, яким чином туди потрапляли її поточні фото вона не змогла. В обґрунтування своїх пояснень відповідач почала посилатися на колишнього свого залицяльника, який можливо міг виставляти фото з нею на даній сторінці, але яким чином він чи будь-хто інший отримав доступ до її фото та з якою метою здійснював такі публікації пояснити так і не змогла. Таким чином, відповідачем не спростовано факту користування нею сторінкою в соціальній мережі Instagram під назвою [INFO] та публікування там досліджених в судовому засіданні фото, у тому числі зі здійсненням нею написів на них. До пояснень відповідача суд також відноситься критично, враховуючи відсутність будь-яких доказів на їх підтвердження та кількість змін таких пояснень протягом всього строку розгляду справи. Крім того, відповідач в судовому засіданні не змогла пояснити, де вона в дійсності проживає, оскільки з наданих суду акту від 07 квітня 2023 року про відсутність сім`ї/особи, актів обстеження умов проживання від 09 червня 2023 року та від 16 червня 2023 року, складених управлінням-службою у справах дітей Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, та фотокарток кімнати [NUMBER] у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що відповідач ніколи не проживала за вказаною адресою, як в даній кімнаті, так і в гуртожитку в цілому (а.с.136-140). Таким чином, досліджені судом фотокартки із соціальної мережі Instagram спростовують доводи сторін щодо припинення їх спілкування та тієї обставини, що відповідач покинула свою дитину через три-чотири місяці після її народження і не проявляє до неї інтерес. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження обставин викладених у позові, сторонами у справі, суду не надано. Всі доводи зводяться лише до визнання відповідачем позову. Частиною шостою статті 19 СК України визначено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновки органу опіки та піклування адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради від 06 липня 2023 року за №4/3-183 про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини та від 07 липня 2023 року за №4/3-184 про доцільність визначення місця проживання дитини разом з позивачем судом до уваги не приймаються з наступних підстав, оскільки такі висновки є формальними (а.с.159-162). Так орган опіки та піклування у своїх попередніх висновках від 10 травня 2023 року посилався лише на ту обставину, що відповідач написала нотаріально засвідчену заяву, в якій зазначила, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] та дану заяву вона підтримала на засіданні комісії. Таким чином, подаючи до суду такі висновки органом опіки та піклування не були встановлені причина та мотиви відмови відповідача від батьківських прав, можливість і здатність відповідача здійснювати батьківські обов`язки належним чином, не надана оцінка особі відповідача, її характеру, наявність чи відсутність взаємозв`язків між матір`ю та дитиною, причин, з яких вони можливо були втрачені. Суд ухвалою від 30 травня 2023 року повторно зобов`язував орган опіки та піклування надати в судове засідання висновки про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав по відношенні до її малолітньої дитини та про доцільність визначення місця проживання дитини разом з батьком, але орган опіки та піклування повторно надаючи суду відповідні висновки від 06 липня 2023 року та 07 липня 2023 року знову послався лише на ту обставину, що відповідач не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав та проти проживання дитини з батьком. Втім надаючи такі висновки суду орган опіки та піклування належним чином так і не перевірив з ким в дійсності проживає дитина, причина та мотиви відмови відповідача від батьківських прав, можливість і здатність відповідача здійснювати батьківські обов`язки належним чином, не надана оцінка особі відповідача, її характеру, наявність чи відсутність взаємозв`язків між матір`ю та дитиною, оскільки орган опіки та піклування, складаючи висновки про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та визначення місця проживання дитини з батьком від 06 та 07 липня 2023 року, користувався лише даними, повідомленими сторонами у справі. В судовому засіданні встановлено, що орган опіки та піклування не опитував сусідів позивача, де зі слів останнього живе лише він зі своєю матір`ю та дитиною, в той час як з наданих суду фотокарток із соціальної мережі Instagram встановлено, що відповідач продовжувала спілкуватися з позивачем і дитиною після серпня 2020 року та проявляє до дитини інтерес. Таким чином, судом не встановлено факту ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та підстав для необхідності визначення в судовому порядку місця проживання дитини з батьком. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Стаття 9 Конвенції про права дитини зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), які стосуються застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», рішення від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України»). Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2019 року у справі N 461/7387/16-ц (провадження N 61-29266св18) вказано, що звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтована підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. Судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, приймають участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (стаття 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на національному и міжнародному рівнях від 03 грудня 1986 року). Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та освідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Зокрема, вказаний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі N 686/16892/20 (провадження N 61-6807св21), від 11 вересня 2020 року у справі N 357/12295/18 (провадження N 61-21461св19), від 29 квітня 2020 року у справі N 522/10703/18 (провадження N 61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі N 760/468/18 (провадження N 61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі N 638/16622/17 (провадження N 61-13752св19). Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною. Також суд звертає увагу, що навіть те, що внаслідок позбавлення відповідача батьківських прав та визначення місця проживання дитини з батьком, позивач отримає право на відстрочку від мобілізації, не може бути протиставлено перериванню судом юридичного зв`язку між дитиною та її матір`ю. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне не прийняти визнання позову відповідачем у справі та враховуючи найкращі інтереси дитини у задоволенні позовних вимог відмовити. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Outcome: dismissed