Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] за участю третьої особи Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. Свої вимоги мотивував тим, що він є власником квартири [ADDRESS] , а відповідачі є власниками квартири [ADDRESS] . 18 січня 2023 року відбулося затоплення квартири, власником якої є позивач. Зазначене затоплення спричинило пошкодження квартири та збитки власнику квартири. По даному випадку залиття квартири [ADDRESS] складено акт про обстеження квартири від 18 січня 2023 року. У зв`язку з чим просить стягнути солідарно з відповідачів у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, у розмірі 440 742, 00 грн, у відшкодування понесених витрат на проведення оцінки майна у розмірі 8 500,00 грн, у відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн та витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 квітня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 17 травня 2023 року ухвалою суду у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відмовити. 17 травня 2023 року ухвалою суду у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про передачу справи за підсудністю до Деснянського районного суду м. Києва відмовлено. 18 травня 2023 року ухвалою суду у задоволенні заяви відповідача [PERSON] про допит [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в якості свідків відмовлено. 22 травня 2023 року ухвалою суду у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відмовлено. 22 травня 2023 року ухвалою суду у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про передачу справи за підсудністю до Деснянського районного суду м. Києва відмовлено. 13 червня 2023 року ухвалою суду клопотання позивача [PERSON] про продовження розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін задоволено, розгляд справи продовжити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 12 вересня 2023 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надійшла заява про відкладення судового засідання у зв`язку з хворобою. У відповідності до вимог п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд вирішив справу на підставі наявних доказів, з урахуванням розумного строку розгляду справи, оскільки відповідачем не надано доказів поважності причин неявки до суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. Позивач є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 10, 12, 14), а відповідач є власником квартири [ADDRESS] (а.с.15). 18 січня 2023 року комісією в складі головного інженера ЖЕД, старшого майстра, слюсара сантехніка в присутності позивача складено акт про залиття в квартирі [ADDRESS] , де виявлено наступні пошкодження: акрилове покриття в межах 2 кв. м. на стіні у туалеті, акрилове покриття стелі коридору, венеціанська штукатурка стелі малої кімнати, шпалери покращеної якості на стінах, здуття місцями ламінатного покриття на підлозі. При візуальному обстеженні з`ясовано, що залиття відбулося через халатне ставлення до користування сантехобладнанням мешканцями вищерозташованої квартири [ADDRESS] , які залишили відкритим змішувач на душ, залишив лійку на борту ванни, яку при поьдачу гарячої води під тиском викинуло на підлогу ванної кімнати (а.с. 16). Комісією у складі позивача, власника квартири [ADDRESS] [PERSON] , власника квартири [ADDRESS] [PERSON] , власника квартири [ADDRESS] [PERSON] складено акт № 1 про наслідки залиття житлового/нежитлового приміщення: кв. [ADDRESS] , де комісія встановила, що під час залиття постраждали туалетна кімната: відсутє світло, ймовірність ураження грибком стелі, здуття дерев`яних фасадів меблів, пошкодження акрилової штукатурки близько 2 кв.м., коридор: з`явилися тріщини на стелі, пошодження акрилового покриття стелі, цомвірність ураження грибком підлоги після затоплення, кімната мала: відсутнє електропостачання, не працює люстра, пошокдженя стеля з венеціанської штукатурки, пошкоджені шпалери та ураджені грибком, часткове здуття ламінату (а.с. 17). Позивач просить стягнути з відповідачів матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття квартири у розмірі 440 742, 00 грн. Підставою для задоволення позовних вимог позивачем зазначено, що 18 січня 2023 року відбулося залиття квартири позивача з квартири відповідачів. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач [PERSON] скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, відповідно до якого позовні вимоги не визнала повністю, оскільки акт обстеження від 18 січня 2023 року, складений працівниками ЖЕД-412 за формою за змістом не відповідає вимогам Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій та складений на підставі позивача, який визначив причини залиття. Огляд квартири відповідачів не здійснювався, відповідачів для складання акту не запрошено, відповідачами акт не підписаний. Квартира відповідача знаходиться на дев`ятому поверсі. Над квартирою позивача знаходиться інша квартира на восьмому поверсі, будь-яких заяв від мешканців цієї квартири не надходило. До звіту суб`єкта оціночної діяльності не додано сертифікат (а.с. 101-107). Відповідач [PERSON] скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, відповідно до якого позовні вимоги не визнав повністю, оскільки за адресою: [ADDRESS] він не проживає, акт про залиття було складено без його участі. Звіт про визначення матеріальних збитків не є належним та допустимим доказом для оцінки вартості відновлювальних будівельних робіт та встановлення їх вартості. Акт про залиття квартири не відповідає вимогам, які передбачені в Правилах утримання житлових будинків та прибудинкових територій. Вимога про стягнення моральної шкоди є без підставною, оскільки відповідач не має відношення до залиття квартири (а.с. 121-125). Позивач скористався своїм правом подачі відповіді на відзив, відповідно до якої зазначив, що відповідачі вводять в оману суд стосовно фактичних обставин справи. Звіти, складені Товариством з обмеженою відповідальністю «Експерт Ін» в аналогічних справах оцінюються судами в якості належного доказу. Відповідачі на обґрунтування своїх заперечень не надають суду жодних доказів, окрім припущень. Квартира [ADDRESS] , яка розташована над його квартирою на восьмому поверся близько трьох років опечатана поліцією, в ній ніхто не проживає. Позивач піднявся на дев`ятий поверх і побачив, що в квартирі [ADDRESS] була залита підлога водою, яка текла з ванної кімнати. Це він зафіксував на відокамеру його мобільного телефону(відеофайл додано). На його виклик приїхали працівники поліції, які зафіксували на нагрудний відеореєстратор наслідки залиття спочатку квартири [ADDRESS] , яка належить позивачу, потім квартири [ADDRESS] , яка належить відповідачам (а.с.137-139). На підтвердження надав електронний носій інформації (диск CD-R), копію сертифікату суб`єкта оціночної діяльності від 10 січня 2022 року (а.с.140, 141). Відповідач [PERSON] , скористався процесуальним правом подачі заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких зазначає, що акт про залиття квартири складено через три дні після події та він не є належним доказом залиття квартири, оскільки складений позивачем та працівниками ЖЕД-412. Крім того, акт про залиття, акт складений сусідами та звіт про визначення матеріальних збитків містять розбіжності стосовно пошкоджень у квартирі, а сума пошкоджень є непомірно накрученою (а.с.134-136). Відповідач [PERSON] скористалася процесуальним правом подачі заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких зазначає, що звіт складений неналежним спеціалістом, оскільки в кваліфікаційному свідоцтві оцінювача зазначено, що він має фаховий рівень підготовки оцінювача за програмою базової підготовки за напрямом оцінка майна, тобто він не є спеціалістом в галузі будівельно-ремонтних робіт (а.с.164 а-167). Відповідно до частин 1 та 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії. б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ст. 22 ЦК України). в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Частина 2 цієї статті встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин). Відповідно до частини 2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 Постанови від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 03 грудня 2014 року у справі №6-183цс14 та Верховного Суду від 11 грудня 2018 року у справі №759/4781/16-ц, від 11 вересня 2019 року у справі №203/2378/14-ц та від 28 серпня 2019 року у справі № 638/20603/16. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Згідно звіту про визначення матеріальних збитків, що нанесені власнику пошкодженого майна, внаслідок затоплення трикімнатної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Екперт ІН», вартість матеріального збитку, що нанесений власнику пошкодженого майна, внаслідок затоплення трикімнатної квартири складає на дату оцінки 440 742 грн (а.с. 21-54). Відповідачами не надано належних та допустимих доказів на спростування причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою позивачу матеріальною шкодою. Отже, в результаті залиття квартири за адресою: [ADDRESS] , яке відбулось 18 січня 2023 року відповідачами позивачу завдано матеріальну шкоду у розмірі 440 742 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідачів моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. При з`ясуванні фактів, з якими закон пов`язує відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ст. 1167 ЦК України, яка визначає підстави покладання обов`язку по відшкодуванню такої шкоди та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування. Стаття 23 ЦК України передбачає підстави моральної шкоди. Моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болі і стражданнях, що особа зазнала в зв`язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв`язку з протиправною поведінкою у відношенні його; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв`язку з ушкодженням чи знищенням майна; у приниженні честі, достоїнства, а також ділової репутації. Моральна шкода стягується незалежно від стягнення майнової шкоди. У пункті 3 постанови № 4 Пленуми Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" указується, зокрема, порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні відносин з оточуючими людьми, настання інших негативних наслідків. Звідси, потерпілий вважається зазнавшим моральну шкоду, якщо він перетерпів душевні страждання у виді негативних змін душевно-психологічного функціонування організму чи фізичні страждання у виді негативних змін біологічного функціонування організму. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 5 цієї постанови обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Відповідно до п.7 зазначеної постанови заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. З урахуванням викладеного суд приходить висновку, що діями відповідача спричинені позивачу моральні страждання. При визначенні розміру відшкодування,

Outcome: partial