Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи - Служба у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації, Служба у справах дітей Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав, збільшення розміру аліментів у якомупросить суд позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні доньки [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] . Збільшити розмір аліментів, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі 1700 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі 1700 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позов мотивовано тим, що у [PERSON] та [PERSON] у шлюбі народились діти - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10.12.2015 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18.10.2017 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. 15.01.2018 Хмільницьким ВДВС було відкрито виконавче провадження [NUMBER] з виконання виконавчого листа, виданого на виконання вказаного вище рішення про стягнення аліментів. 03.01.2019 позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] з яким на час звернення до суду з позовом, позивачразом з доньками проживають однією сім`єю. Доньки позивача від першого шлюбу сприймають [PERSON] як батька. Станом на 09.08.2022 [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів у сумі 156500 грн. Відповідач з 2017 аліментів не сплачує. [PERSON] за весь час, що не проживає з нею життям доньок не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дітьми та брати участь у їх вихованні при тому, що позивач не чинила відповідачу жодних перешкод у спілкуванні з дітьми. З 2015 року діти проживають окремо від відповідача. Вихованням та доглядом за дітьми займається виключно позивач, яка забезпечує їм належні умови для проживання і розвитку. Таким чином, відповідач своєю поведінкою доводить, що не може бути батьком, а лише має такий формальний статус. Позбавлення відповідача батьківських прав необхідно для подальшого нормального розвитку дітей. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. (а.с.35). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.02.2023 задоволено клопотання позивача [PERSON] та залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Службу у справах дітей Вінницької міської ради. Зобов`язано Службу у справах дітей Вінницької міської ради надати висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. Закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду (а.с. 52) Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.09.2023 позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи - Служба у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації, Служба у справах дітей Вінницької міської про позбавлення батьківських прав, збільшення розміру аліментів, в частині позовних вимог щодо збільшення розміру аліментів залишено без розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, проте її представник - адвокат Маліновська Ю.М. надала заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника. Позовні вимоги щодо позбавлення батьківських [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, відзив на позовну заяву не надав. Натомість надав суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю лікування. Суд вважає, що клопотання відповідача про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню, з огляду на таке. Як відзначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Юніон АліментаріаСандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань». За положеннями статті 129 Конституції України, статті 2 ЦПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. За змістом статей 43, 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами. Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 223 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Разом з тим, уст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що: «Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів. Так, Європейським судом з прав людини зазначено, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв, як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (згідно з рішеннями у справах «Савенкова проти України», № 4469/07 від 02.05.2013, «Папазова та інші проти України», № 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07 від 15.03.2012). Таким чином, зважаючи на п.5 Рекомендацій від 02.03.2022, передбачена Конституцією України «безперебійність» здійснення правосуддя у разі відкладення та зняття з розгляду справ фактично порушується. Адже відкладення розгляду справи не є її вирішенням по суті. Крім того, судом також врахований висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 915/593/17, згідно з яким, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, а неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи у судовому засіданні. Крім того суд зважає на те, що справа розглядається судом з грудня 2022 року, судові засідання неодноразово відкладались за клопотаннями відповідача. При цьому відповідач виявляв бажання брати участь у справі через свого представника (а.с.60-61), проте в подальшому відмовився від послуг представника (а.с.63). Суд зазначає, що відповідач не обмежений правом направити до суду іншого представника для участі у судових засіданнях та/або укласти договір про надання правової допомоги з іншим адвокатом для належного здійснення заходів щодо захисту своїх порушених прав або законних інтересів суб`єктом владних повноважень. Як вбачається з матеріалів справи, 29.03.2023 відповідач звернувся до суду з заявою, в якій просив надіслати йому копію позовної заяви з додатками. (а.с.68-69) 04.04.2023 позовну заяву з додатками в електронному вигляді була направлена позивачу на його електронну адресу. (а.с.81) Після отримання позовної заяви відповідач відзиву або письмових пояснень не надав. Нового представника відповідач не залучив, клопотань про проведення засідань в режимі відеоконференції не заявляв. Так само відповідач не надав суду належних доказів відсутності в нього технічної можливості прийняти участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (графіків відключення електропостачання за його адресою проживання / перебування на території, де відбуваються бойові дії / відсутності у нього технічної можливості для проведення судового засідання в режимі відеоконференції чи можливості проведення засідання в режимі відеоконференції з приміщення суду, який розташований за місцем проживання відповідача). Відповідач в своїх клопотаннях посилався на необхідність лікування, у зв`язку з наявними в нього захворюваннями, на підтвердження чого надавав виписки з амбулаторної картки хворого. При цьому, відповідач до вказаних клопотань не надавав докази перебування на стаціонарному лікуванні та проходження процедури гемодіалізу саме у дні, коли було призначено судові засідання. Зазначені дії відповідача суперечать завданням цивільного судочинства, оскільки спрямовані на безпідставне затягування та перешкоджання розгляду справи. Вказані дії можуть бути зумовлені специфікою предмету спору, а саме спору щодо дітей та участі у їх вихованні, тобто спробою зберегти незмінним наявний юридичний стан, на словах не заперечуючи, а фактично перешкоджаючи розгляду справи, з огляду на потенційну можливість винесення невигідного відповідачу рішення. Однак такі дії грубо порушують гарантовані чинним законодавством та статтею 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права іншої сторони на справедливий суд, тобто на своєчасний та неупереджений судовий розгляд справи. З урахуванням викладеного, суді дійшов висновку про неповажність причин неявки відповідача в судове засідання, та можливість розгляду справи за відсутності відповідача. Частиною восьмою статті 178ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Представники третіх осіб - Служба у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації, Служба у справах дітей Вінницької міської ради в судове засідання не з`явились, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Підтримує висновок наданий органом опіки та піклування. Свідок [PERSON] надала суду наступні покази. Так, зазначила що є сусідкою позивача, проживає за вказаною адресою більше 45 років. Паркан, що розмежовує її домогосподарство з домогосподарством позивача - сітка-рябиця, тому їй видно, що відбувається у сусідів. Останній раз бачила відповідача років 7-8 тому, коли він з валізами вийшов з будинку позивача. З тих пір його не бачила у позивача, про його подальшу долю їй невідомо. Дитина [PERSON] жалілася їй, що батько не дзвонить їй та, навіть, не вітає з Днем народження. Свідок зазначила, що їй відомо, зі слів позивача, що відповідач не допомагав їй у вихованні та утриманні дітей. Свідок [PERSON] суду надав наступні покази. Повідомив, що він є батьком позивача. Про відповідача на даний час йому нічого не відомо. Останній раз бачив його на похоронах матері відповідача, приблизно чотири роки тому. З [PERSON] відповідач не проживає 8 років. Останній не спілкується з дітьми, не вітає їх зі святами та днями народження, не допомагає позивачу утримувати та виховувати їх. Дітьми займається виключно позивач та її теперішній чоловік. В суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи немає, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Заслухавши покази свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30.07.2005 сторони по справі [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Вказане встановлено заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області (справа №127/23031/15-ц) від 10.12.2015. (а.с.10) У шлюбі в сторін народились діти - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27.08.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с.7), та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12.06.2012 Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с.8). Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/23031/15-ц від 10.12.2015 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Залишено [PERSON] дошлюбне прізвище « [PERSON] ». (а.с. 10) Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/13324/17 від 18.10.2017 стягнуто з [PERSON] , аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 гривень, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00гривень, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.06.2017 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.(а.с.15) Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду по справі №149/779/18 від 13.04.2018 боржника [PERSON] оголошено в розшук. (а.с. 85) 03.01.2019 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Прізвище дружини після укладення шлюбу - « [PERSON] ». Вказане підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. (а.с.16) Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню [NUMBER] відкритого на виконання виконавчого листа №127/13324/17 від 21.11.2017, заборгованість [PERSON] станом на 01.08.2022 становить 156000 грн. (а.с.20-21) Відповідно до довідки №88 виданої 09.08.2022 КЗ «Вінницький ліцей №14», батько дитини [PERSON] , [INFO], учениці 5 класу КЗ «Вінницький ліцей №14», [PERSON] контакту зі школою не підтримує, успішністю дитини не цікавиться, батьківські збори не відвідує. Дитина проживає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Всі організаційні питання пов`язані з навчанням та вихованням дитини вирішувались матір`ю дитини - [PERSON] (а.с. 22) Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню [NUMBER], заборгованість [PERSON] станом на 01.02.2023 становить 174500 грн. (а.с.89-90) Відповідно до довідки №168, виданої 12.05.2023 КЗ «Вінницький технічний ліцей», батько дитини [PERSON] , [INFO] , учениці 8 класу (групі ІТН-1) КЗ «Вінницький технічний ліцей», [PERSON] контакту з ліцеєм не підтримує, успішністю дитини не цікавиться, батьківські збори не відвідує. Дитина проживає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Всі організаційні питання пов`язані з навчанням та вихованням дитини вирішувались матір`ю дитини - [PERSON] (а.с.102) Відповідно до довідки №176, видоної квартальним комітетом «П`ятничани», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . (а.с.103) Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] №01/00/011/ [NUMBER] від 03.03.2023, наданого Виконавчим комітетом Вінницької міської ради, орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO]. (а.с. 66-67) Суд звертає увагу на те, що відповідно до вказаного висновку, діти [PERSON] та [PERSON] на засіданні комісії з питань захисту прав дитини повідомили про те, що не знають та не пам`ятають свого батька. Дівчатка зазначили, що батько тривалий час їх не відвідував, не цікавився їх життям та навчанням, не вітав з днями народження та святами. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20.11.1959 р., як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21.12.1995 р., батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Зазначені гарантії кореспондуються із ст. 52 Конституції України, відповідно до якої діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Згідно із ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Вони повинні піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Під час розгляду даної справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється та нехтує виконанням своїх обов`язків по вихованню дітей [PERSON] та [PERSON] , не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не цікавиться здоров`ям, життям та потребами дітей, не спілкується з дітьми, не виявляє інтересу до внутрішнього світу доньок, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, оскільки як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню [NUMBER], заборгованість [PERSON] станом на 01.02.2023 становить 174500 грн. У матеріалах справи відсутні докази, що за час розглду справи у суді відповідач вчинив дії які б свідчили, що він має намір налагодити контакт з дітьми, має бажання займатись їх вихованням, цікавиться їх здоров`ям, інтересами, приймає участь у матеріальному забезпеченні, а тому суд дійшов обґрунтованого висновку, що даний позов підлягає задоволенню. В даному випадку суд не застосовує ч.3 ст. 166 СК України, якою передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину, оскільки уже існує рішення суду з цього приводу. При цьому, суд роз`яснює, що відповідно до вимог ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Також суд зазначає, що згідно вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved