Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що 22 грудня 2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. вчинила виконавчий напис за № 74820 про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі ТОВ ФК «ЄАПБ») на суму 13 470,00 гривень. Про вчинення виконавчого напису позивачці стало відомо через автоматизовану систему виконавчого провадження в якому згідно постанов (провадження 69474631 від 22.07.2022 року) Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурка В.В., щодо наявності постанов про відкриття виконавчого провадження, стягнення основної винагороди, арешт коштів боржника, та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. Позивачка не погоджується із виконавчим написом, оскільки заборгованостей перед ТОВ ФК «ЄАПБ» у неї немає, а нотаріусом не було перевірено зазначеного факту, при вчиненні виконавчого напису, в тому числі не було здійснено письмового повідомлення позивачки про існування такої заяви ТОВ «ФК «ЄАПБ». Ухвалою суду від 06.06.2023 року було відкрито спрощене позовне провадження по справі та витребувано докази у справі (а.с. 44-45). Ухвалою суду від 06.06.2023 року було задоволено заяву позивача про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису\~№74820\~від 22.12.2021\~року вчиненого\~приватним нотаріусом\~Київського міського\~нотаріального округу\~Солонець Т.М. (а.с. 41-43). Позивач у судовому засіданні не з`явилась, але подала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає (а.с. 77-78). Представник відповідача\~ ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» у судове засідання не з`явився, проте подав до суду відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, з підстав, що 17.07.2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 269504845. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в свою чергу переуступлено право грошової вимоги за вказаним кредитом до ТОВ «Таліон плюс». 03.01.2019 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір відступлення прав вимоги № 20190103, у відповідності якого, правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «Таліон плюс» є ТОВ «ФК «ЄАПБ», в тому числі за кредитним договором № 269504845 від 17.07.2019 р. представник відповідач не погоджується з доводами позивача про те, що вона не має кредитних відносин з ТОВ «ФК «ЄАПБ», оскільки вимоги за її кредитними заборгованості на підставі норм Закону перейшло до стягувача. Також, представник відповідача не погоджується з доводами позивача про те, що нотаріусом не було перевірено безспірності кредитної заборгованості при вчиненні виконавчого напису, оскільки приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. стороною стягувача було надано вичерпний перелік документів на підтвердження існування заборгованості [PERSON] . Крім того, враховуючи, що виконавчий напис вчинено 22.12.2021 року, а право вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» виникло на підставі Договору № 20190103 від «3.1.19», то трирічний строк звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису не пропущено. Також, відповідач просить проводити розгляд справи за відсутності їх представника (а.с. 70-76). Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась за адресою визначеною матеріалами справи, однак конверт повернувся до суду без вручення адресату, з відміткою «не знаходиться» (а.с. 54). Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Качурка В.В. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, шляхом надіслання судової повістки та ухвали суду про відкриття провадження у справі на електронну адресу приватного виконавця (а.с. 47,52) Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 та ч. 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 17.07.2019 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 269504845 (а.с. 65-66). На підставі заяви представника ТОВ «ФК «ЄАПБ» про відкриття виконавчого провадження, приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Качурка В.В. відкрито виконавче провадження № 69474631 від 22.07.2022 року, також постановлено про стягнення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження, стягнення основної винагороди та арештовано кошти боржника (а.с. 58-63) На підтвердження існування права вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості за Кредитним договором № 269504845, представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» зазначив, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», з яким [PERSON] уклала кредитний договір, в свою чергу було переуступлено право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором ТОВ «Таліон плюс». 03.01.2019 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір відступлення прав вимоги № 20190103, у відповідності до умов якого правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «Таліон плюс» є ТОВ «ФК «ЄАПБ», в тому числі і за Кредитним договором № 269504845 від 17.07.2019 року. Однак, будь-якими письмовими доказами зазначенні обставини, відповідач не підтвердив. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у свої сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показаннями свідків. Положеннями ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ухвалою суду від 06.06.2023 року на вимогу позивача, у\~приватного нотаріуса\~КМНО Солонець\~Т.М.\~було витребувано копію матеріалів\~нотаріальної справи\~(договір\~про надання\~кредиту за\~підписом [PERSON] ,\~умови і\~правила надання\~банківських послуг\~і тарифів\~з оригіналом\~підпису засвідчена\~виписка з\~рахунку боржника\~із зазначенням\~суми заборгованості\~та строків\~її погашення\~з відміткою\~стягувача про\~непогашення заборгованості,\~квитанції оплати\~по даному\~договору,\~формулу по\~якій було\~зроблено розрахунок\~зазначеної суми\~боргу,\~письмова вимога\~(повідомлення)\~про розмір\~заборгованості до\~моменту вчинення\~виконавчого напису\~та інші\~документи згідно\~договору)\~щодо здійснення\~виконавчого напису\~за реєстровим\~№ 74820\~від 22\~грудня 2021\~року,\~згідно якого\~з [PERSON] , на користь ТОВ ФК «ЄАПБ» стягнення заборгованості на суму 13470,00 гривень вчинений приватним нотаріусом КМНО Солонець Т.М. Однак, ухвала суду залишена без виконання з підстав, того що ухвала суду нотаріусом не отримана, у зв`язку з відсутністю нотаріуса за адресою, що вказана в матеріалах позову. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За вказаних обставин, враховуючи заяви позивача та відповідача, про розгляд справи за їх відсутності, суд вирішив розгляд справи провести за наявними матеріалами. Однак, позивач не визнає заборгованості, оскільки вважає, що виконавчий напис № 74820 видано з порушенням вимог Закону, в тому числі ЗУ «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій, затверджених наказом Міністерства юстиції України 20.02.2012 року № 296/5, з недотриманням вимог, щодо безспірності заборгованості, визначеного переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» (далі Закон), виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною першою статті 39 Закону порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) Ї «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Подібні правові висновки Верховний Суд викладав, зокрема, у постановах: від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Стаття 50 ЗУ «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84 цс 19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». Безспірність заборгованості\~-\~це обов`язкова\~умова вчинення\~нотаріусом виконавчого\~напису. Безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Усе вищевказане визначає, що нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнанні їх. Зокрема, документом, що може (з врахуванням заяв чи листів боржника) підтверджувати такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Позивач заперечує факту отримання нею такого повідомлення, а відповідачем не доведено протилежного. Крім того, за матеріалами справи Кредитний договір № 269504845 укладено між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 17.07.2019 року, а Договір відступлення прав вимоги № 20190103, у відповідності до умов якого правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «Таліон плюс» є ТОВ «ФК «ЄАПБ», в тому числі і за Кредитним договором № 269504845 від 17.07.2019 року укладено 03.01.2019 року, тобто до укладання самого Кредитного договору. При цьому, доказів укладання договору про відступлення прав вимоги за кредитним договором, де [PERSON] є боржником, від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон плюс», взагалі суду не надано. Предметом судового розгляду зазначеної справи, є зокрема перевірка правильності дій нотаріуса, станом на час вчинення ним виконавчого напису, а враховуючи відсутність доказів існування заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ФК «ЄАПБ», суд вважає, що нотаріус не встановила безспірності заборгованості. Зазначене вище дає суду підстави для визнання спірного виконавчого напису № 74820 від 22.12.2021 року таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, оскільки порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису та вимог закону є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі сплаченого судового збору у розмірі 1073,60 грн. за позовну вимогу немайнового характеру та 536,80 грн. за подання заяви про забезпечення позову. Враховуючи викладене та

Outcome: approved