Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

08 березня 2023 року АТ «Таскомбанк» звернулося до суду із позовною заявою до відповідачки [PERSON] , в якій прохає стягнути із неї заборгованість за кредитним договором № 9825300256 від 18 березня 2021 року, у сумі 254246 гривень 52 копійки, яка складається із заборгованості по тілу кредиту (в т. ч. простроченій) у сумі 184796 гривень 57 копійок, заборгованості з по річним відсоткам (в т. ч. простроченій) у сумі 21 гривня 19 копійок, заборгованості по щомісячним відсоткам (в т. ч. простроченій) у сумі 69428 гривень 76 копійок (а. с. 1-2 та на звороті). В обґрунтування позовних вимог вказано, що 18 березня 2021 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та відповідачкою було укладено кредитний договір № 9825300256 від 18 березня 2021 року, за яким кредитодавець зобов`язався надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальниця зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки за користуванням кредитом на умовах, встановлених договором. Вказано, що відповідно до вимог п. 1.3 вказаного кредитного договору, позичальниця зобов`язується сплатити проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в паспорті кредиту №5300256, який є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до умов паспорту кредиту та кредитного договору позичальниці надано грошові кошти у сумі 188995 гривень 81 копійка, строком на 36 місяців зі сплатою 0,01 % річних від суми боргу за договором та 2,49 % від суми кредиту щомісячних процентів. Умовами п. 1.4 кредитного договору визначено, що підписавши цей договір позичальниця доручила кредитодавцю виплатити/сплатити за рахунок отриманого кредиту такі суми грошових коштів за наступними реквізитами (всього 10 платежів), окрім того за рахунок кредитних коштів сплатити початкові відсотки в розмірі 8026 гривень 51 копійка. Зазначає, що 20 вересня 2021 року право вимоги за кредитним договором відступлено АТ «Таскомбанк» на підставі договору факторингу № 200921. Вказує, що відповідно до умов цього договору та витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу № 200921 від 20 вересня 2021 року, позивач є новим кредитором відповідачки за кредитним договором з усіма наступними додатками та змінами, що в свою чергу також підтверджується момеріальним ордером №768960451 від 20 вересня 2021 року щодо сплати суми фінансування за договором факторингу. 02 грудня 2022 року відповідачці було надіслано повідомлення-вимогу щодо дострокової сплати заборгованості за кредитним договором, яка останньою не виконана. Внаслідок цього, станом на 25 жовтня 2022 року, за нею утворилася заборгованість у сумі 254246 гривень 52 копійки, яка складається із заборгованості по тілу кредиту (в т. ч. простроченій) у сумі 184796 гривень 57 копійок, заборгованості з по річним відсоткам (в т. ч. простроченій) у сумі 21 гривня 19 копійок, заборгованості по щомісячним відсоткам (в т. ч. простроченій) у сумі 69428 гривень 76 копійок, яку позивач прохає стягнути з [PERSON] разом із судовими витратами у сумі 3813 гривень 70 копійок (а. с. 1-2 та на звороті). Ухвалою суду від 14 березня 2023 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано термін на усунення недоліків (а. с. 61). 04 квітня 2023 року недоліки, зазначені в ухвалі суду від 14 березня 2023 року, позивачем усунуто (а. с. 62-65). Ухвалою суду від 12 квітня 2023 року справі відкрито спрощене позовне провадження, з викликом сторін та призначено судове засідання на 14 годину 50 хвилин 04 травня 2023 року (а. с. 68), копія якої надіслана учасникам справи 17 квітня 2023 року за вихідним № 9281/23-вих/2/204/1635/23 (а. с. 69). 10 травня 2023 року на адресу суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» повернуто поштовий конверт, яким відповідачці надсилалася копія ухвали про відкриття провадження разом із примірником позовної заяви з додатками (а. с. 75). Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а. с. 103), в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, прохає їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час розгляду справи повідомлена належним чином (а. с. 97, 100, 102), причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних та, спираючись на вимоги ст. ст. 223, 247, 280 ЦПК України, ухвалив заочне рішення. Судом встановлено, що 18 березня 2021 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та відповідачкою було укладено кредитний договір № 9825300256 від 18 березня 2021 року (а. с. 3 та на звороті). Відповідно до вимог п. 1.1 вказаного кредитного договору кредитодавець зобов`язався надати відповідачці кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальниця зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Пунктом 1.2 вказаного кредитного договору визначено, що кредит надається позичальниці на умовах: тип кредиту кредит, сума кредиту 188955 гривень 81 копійка, строк -36 місяців. Крім того, п. 1.3 вказаного договору визначено, що позичальниця зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в Паспорті кредиту № 5300256, який є невід`ємною частиною цього договору. Разом з цим, п. 1.4 кредитного договору № 9825300256 від 18 березня 2021 року визначено, що підписавши цей договір позичальниця доручає кредитодавцю виплатити/сплатити, за рахунок отриманого кредиту, такі суми грошових коштів за наступними реквізитами отримувачів: ТОВ «ФК «ЦФР» в погашення заборгованості за діючим кредитним договором № 9813416604 від 21 грудня 2018 року 4610 гривень 95 копійок; АТ «ТАСкомбанк» за переказ до запитання на користь [PERSON] надання кредиту за кредитним договором № 9825300256 від 18 березня 2021 року 45000 гривень; [PERSON] переказ грошових коштів на погашення заборгованості за кредитним договором № 1001542387801 від 04 лютим 2020 року 71175 гривень 57 копійок; [PERSON] переказ грошових коштів на погашення заборгованості по кредитному договору № 501184317 від 13 вересня 2019 року 12635 гривень 65 копійок; [PERSON] переказ грошових коштів на погашення заборгованості по кредитному договору № р 51.13016.004798137 від 17 січня 2019 року 27828 гривень; ПАТ «СК «ТАС» 600 гривень; ПАТ «СК «ТАС» оплата страхового платежу за договором страхування № 9825300256-С від 18 березня 2021 року 17084 гривні 13 копійок; ПАТ «СК «ТАС» оплата страхового платежу за договором страхування № 9825300256-ЛО від 18 березня 2021 року 800 гривень; ТОВ «ЦФР» оплата за електронний ключ доступу до додатку «Support.ua» - 600 гривень; ТОВ «ЦФР» оплата за електронний ключ доступу до додатку «RADAR.Screen» - 599 гривень. Відповідно до паспорту кредиту № 5300253 від 18 березня 2021 року (а. с. 4 та на звороті), відповідачці надано у кредит грошові кошти у сумі 188995 гривень 81 копійка на строк 36 місяців, зі сплатою 5 % при наданні кредиту у сумі 8062 гривні 51 копійка, зі сплатою 2,49 % щомісячно та 0,01 % річних. 20 вересня 2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» (клієнт) та АТ «Таскомбанк» (фактор) укладено договір факторингу № 200921, відповідно до якого фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах визначених цим договором (а. с. 5-7). Відповідно до вимог п. 2.3 вказаного договору факторингу, відступлення прав вимоги і всіх інших прав, належних клієнту та кредитними договорами, договорами поруки та їх перехід від клієнта до фактора відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру прав вимог згідно додатку № 2, але не раніше здійснення оплати фактором згідно п. 3.1 цього договору, після чого фактор стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно боргу та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру прав вимог підтверджує факт переходу від клієнта до Фактора прав вимоги боргу та є невід`ємною частиною цього договору. При цьому, п. 1.1 вказаного договору, з-поміж іншого визначено, що «дата відступлення прав вимоги» - робочий день, в який фактор набуває права вимоги до позичальників в розмірі суми боргу, шляхом підписання акту прийому-передачі реєстру прав вимог. На підтвердження набуття права вимоги за вказаним договором до боржників, позивачем надано копію акту прийому передачі реєстру прав вимоги за договором факторингу № 200921 від 20 вересня 2021 року (а. с. 8-10), що підписаний сторонами договору та скріплений їх печатками. З Витягу реєстру прав вимоги вбачається, що позивач набув право вимоги за договором № 9825300256 від 18 березня 2021 року (а. с. 8-10), у сумі 254246 гривень 52 копійки, яка складається із заборгованості по тілу кредиту (в т. ч. простроченій) у сумі 184796 гривень 57 копійок, заборгованості з по річним відсоткам (в т. ч. простроченій) у сумі 21 гривня 19 копійок, заборгованості по щомісячним відсоткам (в т. ч. простроченій) у сумі 69428 гривень 76 копійок. Судом встановлено, що [PERSON] має непогашену заборгованість перед АТ «Таскомбанк» за договором № 9825300256 від 18 березня 2021 року у сумі 254246 гривень 52 копійки, яка складається із заборгованості по тілу кредиту (в т. ч. простроченій) у сумі 184796 гривень 57 копійок, заборгованості з по річним відсоткам (в т. ч. простроченій) у сумі 21 гривня 19 копійок, заборгованості по щомісячним відсоткам (в т. ч. простроченій) у сумі 69428 гривень 76 копійок. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормами ст.\~89\~ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приписами п. 1 ч. 2 ст.\~11\~ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Вимогами ч.\~2\~ст. 207\~ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України,\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Приписами ч. 1 ст. 623 ЦК України визначено, що боржник, що порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Отже, передумовою для виникнення у позичальника обов`язку повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними має бути встановлений факт отримання і використання кредитних коштів відповідачем. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. На підтвердження того, що між банком і відповідачем було укладено договір про надання кредиту, позивачем надано в якості письмового доказу кредитний договір № 9825300256 від 18 березня 2021 року (а. с. 3 та на звороті) та, паспорт споживчого кредиту № 5300256 від 18 березня 2021 року (а. с. 4 та на звороті). Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Банк уклав із [PERSON] кредитний договір, право вимоги за яким перейшло позивачу. Позичальник умови договору належним чином не виконує, тому позивач має право вимагати стягнення заборгованості з [PERSON] , яке він реалізував, звернувшись до суду. Натомість відповідачка своїм правом на надання відзиву не скористалася, наявність заборгованості не спростувала. Таким чином відповідачка не спростувала заявлені позивачем вимоги. З цих підстав позовні вимоги про стягнення заборгованості з [PERSON] за вищевказаним договором підлягають задоволенню. Понесені позивачем судові витрати суд стягує з відповідачки на користь позивача, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved