Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

17.08.2023 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на неможливість збереження сім`ї. Ухвалою суду від 21.08.2023 року відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідачу визначений 15-денний строк з дня отримання ухвали суду на подання відзиву на позовну заяву. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, матеріали справи містять заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, на задоволенні позову наполягають. У відповідності до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, тому суд розглянув справу у відсутність осіб, що не з`явилися до судового засідання. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу заперечує, посилаючись на те, що він здійснює догляд за матір`ю позивачки, насамперед тоді, коли сама [PERSON] знаходиться за кордоном. У тещі наявний перелом шейки стегна, вона пересувається лише по квартирі, тому він знімає її пенсію та робить покупки. Вважає, що причиною, за якою позивачка бажає розірвати шлюб, є його зрада та те, що він раніше звертався з позовом про розірвання шлюбу до суду, але він не вважає це поважною причиною для розірвання шлюбу, оскільки він відкликав свою заяву та бажає зберегти родину, але позивачка виїхала за кордон, не бажаючи миритися з ним. Ані її мати, ані брат не знають про її наміри про розірвання шлюбу. Він просить відмовити у позові, оскільки питання щодо розірвання шлюбу повинно бути вирішено після повернення позивачки до України та узгодження усіх питань щодо здійснення обов`язку догляду за тещою. При цьому клопотання про надання строку для примирення не заявляв. Вислухавши доводи відповідача, розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 31 липня 2013 року Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №321. Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами припинені. Причиною розпаду сім`ї являється відсутність між ними взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, примирення між ними неможливо. У відповідності\~до \~ст.\~24\~СК України,\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. \~Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідності доі ст.111 СК України, суд повинен вжити заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У частинах третій та четвертій статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства,\~є порушенням права дружини, чоловіка\~на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (стаття 111 СК України). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц (провадження № 61-33349св18) зроблено висновок по застосуванню статті 111 СК України та вказано, що «примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком». Аналогічний висновок зроблено у\~постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28\~листопада 2018 року по справі № 206/3459/16-ц (провадження № 61-21621св17). Аналогічний висновок міститься у\~постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21\~листопада 2019 року по справі № 264/3830/18 (провадження 61-47411св18). Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), а також ті обставини, що відповідачем не доведено можливість збереження родини, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved