Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою 29 серпня 2023 року, в якій просив суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме встановити факт належності йому, [PERSON] , [INFO] , диплома спеціаліста серії [NUMBER] від 26 червня 1998 року, виданого Криворізьким технічним університетом на ім`я [PERSON] . Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що відповідно до наказу Криворізького технічного університету (після реорганізації та перейменування - Криворізький національний університет) №840-с від 02 серпня 1993 року його було зараховано до складу студентів денного відділення І курсу Криворізького технічного університету за спеціальністю «Підземна розробка родовищ корисних копалин». У період з 01 вересня 1993 року по 01 липня 1998 року він навчався у зазначеному вищому навчальному закладі. 26 червня 1998 року Криворізьким технічним університетом йому було видано диплом спеціаліста серії [NUMBER] на ім`я « [PERSON] » та додаток до диплома спеціаліста серії [NUMBER] на ім`я « [PERSON] ». Маючи намір здобути другу вищу освіту, він почав підготовку документів для вступу до вищого навчального закладу. Однак, при перевірці документів виявив розбіжності у написанні його прізвища з тим, що вказане у виданому йому паспорті громадянина України із прізвищем, зазначеним у дипломі спеціаліста серії [NUMBER] від 26 червня 1998 року, виданому Криворізьким технічним університетом, а саме: у паспорті його прізвище зазначене як « [PERSON] », в той час як у дипломі « [PERSON] ». З метою усунення виявлених розбіжностей він звернувся із заявою до Криворізького національного університету. Однак у виправленні виявленої помилки у прізвищі шляхом видачі дублікату диплома про вищу освіту йому було відмовлено й рекомендовано звернутися до суду за встановленням факту, що має юридичне значення. На переконання заявника, виявлення неузгоджень у прізвищі між його паспортними даними та дипломом про вищу освіту обумовлене особливостями транслітерації, тобто перекладом його прізвища з української мови на російську та елементарною неуважністю посадовців при оформленні документу державного зразка. Ухвалою суду від 31 серпня 2023 року заяву прийнято до розгляду з відкриттям окремого провадження (а.с.19). Правом на участь в судовому засіданні заявник [PERSON] не скористався, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Заявлені вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Представник заінтересованої особи КРИВОРІЗЬКОГО НАЦІОНАЛЬНОГО УНІВЕРСИТЕТУ - Барчак О.М. про свою участь в судовому засіданні не заявила, попередньо направивши через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» заяву із викладенням позиції по справі. Проти задоволення заявлених [PERSON] вимог представник заінтересованої особи не заперечувала. Зазначила, що відповідно до атестата про повну загальну середню освіту серії [NUMBER] від 12 червня 1993 року та додатка до атестата, прізвище здобувача освіти вказане як « [PERSON] » - українською мовою та « [PERSON] » російською мовою. У наказі про зарахування №840-с від 02 серпня 1993 року, наказі №500-с від 29 червня 1998 року про закінчення університету та інших документах особової справи здобувача освіти написання його прізвища українською мовою відповідає написанню в атестаті - «[PERSON]». У виданому заявникові дипломі про вищу освіту його прізвище відповідно також вказане як « [PERSON] ». Вказані обставини виключають той факт, що при видачі диплома про вищу освіту працівниками закладу було допущено описку у персональних даних заявника (прізвищі). Натомість, згідно з наданими ним документами, що посвідчують особу, написання прізвища заявника вказане як « [PERSON] ». Зазначене визначає доцільність підтвердження факту належності [PERSON] диплома про освіту серії [NUMBER] від 26 червня 1998 року, виданого Криворізьким технічним університетом на ім`я [PERSON] саме у судовому порядку. При цьому представник зауважила, що встановлення такого факту не пов`язуватиметься з наступним вирішенням спору про право та забезпечить упорядкування документів та приведення їх у взаємовідповідність. Клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. За даних обставин суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності учасників по справі, оскільки їх участь в судовому засіданні під час розгляду даної категорії справ не є обов`язковою. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, врахувавши позицію учасників справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог заяви з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON] (рос. - [PERSON] ) народився [INFO] у м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Із 17 червня 1993 року він значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . Вказані обставини встановлено за паспортом громадянина України № [NUMBER] від 02 вересня 2021 року (а.с.5-6), відомостями з реєстру територіальної громади м. Кривого Рогу та Єдиного демографічного реєстру (а.с.8, 18), за свідоцтвами про народження [NUMBER] від 16 жовтня 1976 року, серії [NUMBER] , виданим повторно 19 серпня 2023 року (а.с.9, 10). Як слідує з архівної довідки Криворізького національного університету від 08 серпня 2023 року №02-256 (а.с.15), [PERSON] навчався у Криворізькому технічному університеті на денному відділенні за спеціальністю «Підземна розробка родовищ корисних копалин» з 01 вересня 1993 року по 01 липня 1998 року. Наказом №840-с його було зараховано в число студентів денного відділення І курсу інституту 01 вересня 1993 року. 29 червня 1998 року видано наказ №500-с про закінчення університету 01 липня 1998 року. Постановою КМУ від 21 березня 2011 року №280, указом Президента України від 24 травня 2011 року №599/2011 Криворізький технічний університет реорганізовано у Державний вищий навчальний заклад «Криворізький національний університет». Наказом Міністерства освіти і науки України від 25 липня 2018 року №806 Державний вищий навчальний заклад «Криворізький національний університет» перейменовано на «Криворізький національний університет». 26 червня 1998 року Криворізьким технічним університетом видано диплом спеціаліста серії [NUMBER] , в якому дані здобувача освіти зазначені як « [PERSON] ». При цьому, у додатку до диплома спеціаліста прізвище зазначене « [PERSON] » (а.с.11, 12). Як зазначено у листі Криворізького національного університету №07-183/3 від 18 серпня 2023 року (а.с.13), відповідно до атестата про повну загальну середню освіту серії [NUMBER] , виданого 12 червня 1993 року, та додатку до атестата, прізвище здобувача освіти зазначене як « [PERSON] » українською мовою та « [PERSON] » - російською. Вказані розбіжності у написанні прізвища заявника виявлено ним при підготовці документів для вступу та здобуття другої вищої освіти, а відтак їх наявність перешкоджає заявникові у реалізації права на освіту, гарантованого ст.53 Конституції України. Аналізом наявних у справі доказів в їх системного зв`язку, судовим розглядом дійсно підтверджено факт наявності суперечностей у прізвищі [PERSON] між його паспортними даними, де він вказаний як « [PERSON] » та дипломом спеціаліста серії [NUMBER] від 26 червня 1998 року, виданим Криворізьким технічним університетом на ім`я [PERSON] . Вказані розбіжності безсумнівно ставлять під сумнів факт належності саме йому зазначеного правовстановлюючого документу, та, як наслідок, впливають на реалізацію заявником права на освіту. З огляду на те, що виправлення у дипломі про освіту необхідні для підтвердження заявником факту наявності повної вищої освіти для здобуття другої вищої освіти, та за відсутності можливості внести такі виправлення у позасудовому порядку, що слідує з листа Криворізького національного університету №07-183/3 від 18 серпня 2023 року (а.с.13) обумовили його звернення до суду. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як визначено в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Згідно з п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з висновками Європейського Суду з прав людини, викладених у п.45 рішення у справі "Бочаров проти України" від 17 березня 2011 року та у рішенні по справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року «… суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів…». З наданих заявником та досліджених письмових доказів в їх сукупності суд дійшов висновку про те, що розбіжності у написанні прізвища заявника в дипломі спеціаліста серії [NUMBER] від 26 червня 1998 року («[PERSON]») з прізвищем у паспорті громадянина України, свідоцтві про народження, пов`язуються із помилкою у написанні прізвища заявника відповідними посадовими особами в результаті невірної транслітерації шляхом перекладу з російської мови на українську, оскільки всі інші його анкетні дані, а саме ім`я, по батькові співпадають з тими даними, що зазначені у документах, що посвідчують його особу. Отже, оскільки відповідно до паспорту громадянина України прізвище заявника зазначено « [PERSON] » як українською, так і російською мовами (« [PERSON] »), однак у дипломі спеціаліста серії [NUMBER] від 26 червня 1998 року його прізвище вказане як « [PERSON] », в той час як у додатку до цього ж диплому - «[PERSON]», єдиним способом, що забезпечить можливість реалізації ним права на освіту є встановлення факту належності йому зазначеноо правовстановлюючого документу. Відтак суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог із встановленням вказаного факту, який знайшов своє підтвердження належними, допустимими та достатніми доказами в їх сукупності, має для заявника істотне юридичне значення і не визначає наступне вирішення спору про право. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує ч.7 ст.294 ЦПК України, п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5, у зв`язку з чим понесені заявником витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved