Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

позивач АТ «Кредобанк» через свого представника адвоката Мужика Н.Т. звернулося до суду із цим позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 368\~437,20 грн. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 11 червня 2019 року між сторонами було укладено кредитний договір №CL-198057, в силу якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, передбачених цим Договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, передбачених графіком погашення кредиту. Також позичальник прийняв на себе обов`язок повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки, передбачені цим Договором та додатковими договорами. Відповідно до умов цього Договору у випадку прострочення погашення кредиту або іншого порушення графіку повернення кредиту та сплати відсотків позичальником, кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту. У свою чергу, позичальник зобов`язаний достроково погасити кредит та інші нарахування. Банк належним чином виконав, узяті на себе за цим Договором обов`язки, надавши позичальнику кредитні кошти. Натомість, відповідач належним чином не виконав узятих на себе обов`язків за цим Договором, а станом на 23.11.2021 року відповідач має існуючу перед позивачем кредитну заборгованість на загальну суму 368\~437,20 грн., що складається із таких частин: заборгованість за тілом кредиту в сумі 333\~204,31 грн. та заборгованість за відсотками в сумі 35\~232,89 грн. Оскільки відповідач добровільно не погасив спірну заборгованість за кредитом, що стало приводом для звернення позивача до суду із цим позовом. Ухвалою судді від 26.01.2022 року, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, який не є підприємцем, вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. 26.12.2022 року від представника позивача адвоката Мужика Н.Т. до суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої позивач повідомив про те, що відповідачем за період із 24 листопада 2021 року по 26 грудня 2022 року частково сплачено заборгованість, що є предметом судового розгляду та залишок заборгованості станом на 26.12.2022 року становить 282\~595,13 грн. та судові витрати. 01.06.2023 року від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про закриття провадження у справі, оскільки станом на 04 травня 2023 року відповідачем достроково погашено заборгованість (тіло кредиту та відсотки) у розмірі 258\~518,20 грн. згідно квитанції №22149213 від 04.05.2023, яку відповідач долучив до цього клопотання. Представник позивача адвокат Рудницький Ю.І. в судове засідання не з`явився, направивши до суду заяву від 21.09.2023, в якій представник позивача повідомив про те, що підтримує позов АТ «Кредобанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості в частині строкових відсотків у розмірі 1\~715,38 грн., а також судових витрат у сумі 5\~526,56 грн., а тому просить суд задовольнити позов у цьому обсязі. Крім цього, адвокат Рудницький Ю.І. у поданій заяві від 21.09.2023 року просив проводити судове засідання за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, направивши до суду клопотання від 21.09.2023, в якій просив розгляд указаної справи проводити у його відсутності, а проти вищевказаної заяви представника позивача від 21.09.2023 року відповідач не заперечує. Згідно частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи із таких мотивів. Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до приписів ст. 12, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно частини\~першої та\~другої статті\~89\~ЦПК України\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 11 червня 2019 року між Акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір №CL-198057, в силу якого банк надав позичальнику на поточні потреби кредит у розмірі 395\~940,00 грн., шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, строком на 60 місяців (до 10.06.2024), який відповідач зобов`язався повернути у вказаний строк зі сплатою 43,94% річних. Загальна вартість цього кредиту для позичальника за цим Кредитом становить 882\~720,47 грн. До цього Кредитного договору сторонами погоджено графік платежів за цим Кредитом про погашення відповідачем заборгованості, починаючи з 11 липня 2019 року по 10 червня 2024 року зі сплатою щомісячно боргу в розмірі 14\~708,00 грн. Вищевказані фактичні обставини підтверджується наявними у матеріалах справи письмовими доказами та не оспорюються сторонами, а тому в силу вимог частини першої статті 82 ЦПК України вказані обставини не підлягають доказуванню, оскільки суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. При цьому,\~за умовами\~вказаного кредитного\~договору відповідач\~зобов`язався\~повернути кредит\~та сплатити\~відсотки за\~його користування,\~однак взятих\~на себе\~зобов`язань за\~цим договором\~відповідач не\~виконав,\~а станом\~на 23\~листопада 2021\~року відповідач\~має існуючу\~перед позивачем\~кредитну заборгованість\~на загальну\~суму 368\~437,20\~грн.,\~що складається\~із таких\~частин:\~заборгованість за\~тілом кредиту\~в сумі\~333\~204,31\~грн.\~та заборгованість\~за відсотками\~в сумі\~35\~232,89\~грн.,\~про що\~вбачається із\~представленого позивачем Розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 23.11.2021. Статтею 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Нормою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1049, ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти\~у строки та на умовах, встановлених договором. В силу приписів статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19) дійшла правового висновку про те, що Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Разом із тим, Велика Палата Верховного Суду, з огляду на укладеність договору й вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, вказала на те, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Крім того, в іншій справі №382/327/18-ц (провадження №61-21994св19), Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 12 лютого 2020 року, застосовуючи правовий висновок Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року, вказав на наявність правових підстав для стягнення з позичальника інших, окрім тіла кредиту, складових частин заборгованості, зокрема, заборгованості по процентам за користування кредитними коштами, якщо, окрім анкети-заяви, пред`явлені до позичальника вимоги підтверджені довідкою про умови кредитування, підписаною позичальником, в якій зазначено розмір процентів за користування кредитними коштами, комісії, пені, розмір та порядок внесення щомісячного платежу тощо, оскільки Тарифи Банку та Умови і правила надання банківських послуг, на які посилається банк, не є складовою кредитного договору. Разом із тим, як убачається із матеріалів справи, що в ході розгляду цієї справи відповідачем [PERSON] станом на 04 травня 2023 року погашено заборгованість (тіло кредиту та відсотки) у розмірі 258\~518,20 грн. згідно квитанції №22149213 від 04.05.2023. Крім того, як убачається із заяви представник позивача адвоката Рудницького Ю.І. від 21.09.2023, що через часткове погашення в ході розгляду цієї справи відповідачем [PERSON] спірної заборгованості, за відповідачем залишається залишок заборгованості за цим Кредитом в частині строкових відсотків у розмірі 1\~715,38 грн., яку представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача, проти якої не заперечив відповідач [PERSON] згідно поданого ним до суду клопотання від 21.09.2023. Отже, за відсутності будь-яких інших доказів у справі щодо розміру заборгованості відповідача перед позивачем, його часткового погашення відповідачем, окрім строкових відсотків у розмірі 1\~715,38 грн., підставність яких відповідачем належними і допустимими доказами не спростовано, суд вважає доведеним факт наявності фактично отриманих відповідачем кредитних коштів, на які вказує позивач, що не були погашені ним у розмірі 1\~715,38 грн. (строкові відсотки), що підлягають стягненню із відповідача на користь позивача. Відтак, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог у непогашеній частині заборгованості, а відтак із відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість в частині строкових відсотків у розмірі 1\~715,38 грн. Окрім того, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 5526,56 грн. згідно платіжного доручення №72127915 від 10.12.2021, а тому враховуючи задоволення цього позову, такий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача. Ураховуючи викладене, та

Outcome: approved