Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

29 травня 2023 року ТОВ «Волиньелектрозбут» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію. Позов обґрунтовано тим, що Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 429 від 14.06.2018 ТОВ «ВЕЗ» надано ліцензію з постачання електричної енергії споживачу. ТОВ «ВЕЗ» з 01.01.2019 є постачальником універсальних послуг, на якого покладено спеціальний обов`язок щодо постачання електричної енергії побутовим споживачам на території Волинської області. Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до умов цього договору, що розміщений на офіційному сайті постачальника універсальних послуг і не потребує двостороннього підписання паперової форми договору. Між ТОВ «ВЕЗ» та споживачем [PERSON] укладений договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, шляхом вчинення споживачем дій, що засвідчують його бажання укласти договір, а саме фактом надання підписаної заяви-приєднання до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Відповідно до умов договору ТОВ «ВЕЗ» постачало електричну енергію на об`єкт побутового споживача, розташований за адресою: [ADDRESS] . Для проведення розрахунків ТОВ «ВЕЗ» на ім`я побутового споживача [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Вказує, що ТОВ «ВЕЗ» виконало умови Договору, проте в порушення умов Договору відповідач у визначений термін оплату вартості спожитої електроенергії не проводив, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 5 777,09 грн. З огляду на наведене просить стягнути з відповідача в користь позивача 5 777,09 грн заборгованості за спожиту електричну енергію та судові витрати у справі в розмірі 2684 грн (а.с.2-4). 20 липня 2023 року автоматизованою системою документообігу суду Д-3 судді Семенишин О.З. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (а.с.36). Ухвалою судді від 24 липня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання (а.с.37-38). Представник позивача ТОВ «Волиньелектрозбут» в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять суд задовольнити та не заперечили проти прийняття заочного рішення у справі (а.с.50). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалася представник позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про причини неприбуття не повідомив, відзиву на позовну заяву чи інших письмових пояснень від нього до суду не надходило, а також повідомлення про іншу адресу, клопотання про відкладення судового розгляду також не заявлялося. Йому за зареєстрованим місцем проживання судом надсилалися копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками, повістку в судове засідання на 04.09.2023, проте конверт повернувся на адресу суду з відміткою поштового відділення «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.41-42, 53-54). Також судом направлялися повістки відповідачу за вказаним у позові місцем знаходження об`єкта нерухомого майна побутового споживача за адресою: [ADDRESS] , та зроблено оголошення про виклик особи через сайт Радехівського районного суду Львівської області (а.с. 57, 58, 64). Таким чином, [PERSON] належним чином повідомлений про розгляд справи. Згідно із ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, які знаходяться у матеріалах справи, чого не заперечила представник позивача. З урахуванням наведеного, на підставі ч. 4 ст. 223 та ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи проведено за відсутності сторін, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. За змістом ч. 1 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. З 1 січня 2019 року постачальником універсальних послуг на території Волинської області визначено ТОВ «Волиньелектрозбут». Відповідно до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг ТОВ «Волиньелектрозбут» діє на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, виданої на підставі Постанови НКРЕКП від 14 червня 2018 року №429. Цей договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим побутовим споживачам постачальником універсальних послуг та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України (а. с. 5-9). Згідно з п. 13 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії» фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Суд установив, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 127150581 власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] (а.с.18). Відповідач після 1 січня 2019 року продовжує користуватися (споживати) електричну енергію за вказаною адресою, періодично сплачує рахунки за спожиту електричну енергію, для проведення розрахунків на її ім`я відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , у зв`язку з чим він є таким, що приєднався як споживач до умов договору про постачання універсальних послуг (а. с. 10-12). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Згідно з пунктом 4.13 Правил роздрібного ринку електричної енергії, що затверджені Постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року №312, для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі. Відповідно до пункту 5.5.5 вказаних Правил споживач електричної енергії зобов`язаний: 1) користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); 2) сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; 3) за умови неповної оплати за спожиту електричну енергію припинити власне електроспоживання відповідно до умов договору. Додатком 2 до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг визначено порядок оплати, а саме: оплата здійснюється споживачем за фактично відпущену електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку. Термін оплати рахунку 10 робочих днів від дня його отримання споживачем, але не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим (а.с. 12). З матеріалів справи видно, що відповідачу за спожиту електроенергію за період з серпня 2019 року по травень 2023 року нараховано 5165,88 гривень (а.с. 13-14). Рахунок за електроенергію № 431347 від 05 квітня 2023 року на суму 7033,85 гривень, який позивач сформував та виставив споживачу відповідачу, останній оплатив частково - 1980,00 грн (а. с. 15). За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Належних та допустимих доказів на спростування вищевказаного відповідач до суду не надала. З огляду на наведене, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити, стягнути з [PERSON] на користь позивача ТОВ «Волиньелектрозбут» заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі розмірі 5 777,09 грн. (п`ять тисяч сімсот сімдесят сім гривень дев`ять коп.) за Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Згідно із ч. 1 ст. 141 судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведене вище, із відповідача в користь позивача необхідно також стягнути понесені ним судові витрати, зокрема судовий збір у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні. На підставі ст. 56, ст. 58, п. 13 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії», ст. 526, 610, 629, 714 ЦК України,

Outcome: approved