Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

17 липня 2023 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме факту належності [PERSON] , яка померла [INFO] , заповіту посвідченого Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою Хмельницької області 27 березня 1986 року зареєстрованим в реєстрі №1203 від імені [PERSON] , та факту належності [PERSON] , яка померла [INFO] , свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою Хмельницької області 27 березня 1986 року зареєстрованого в реєстрі за №1201 на ім`я [PERSON] . Заява обґрунтована тим, що [PERSON] будучи сином померлої та єдиним спадкоємцем за заповітом звернувся до Старокостянтинівської державної нотаріальної контори для оформлення його спадкових прав після смерті його матері [PERSON] яка померла [INFO] , однак йому було відмовлено у зв`язку із певними розбіжностями в написанні імені померлої [PERSON] в правовстановлюючих документах, у зв`язку з чим нотаріусом було йому повідомлено, що неможливо дотриматись п.4.15 та п.5.1 Глави 10 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України». В результаті чого, [PERSON] змушений звернутися до суду із даним позовом за для захисту своїх спадкових прав та інтересів. Заявник в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, однак подав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити заяву. Заінтересована особа, в судове засідання свого представника не направила, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05 квітня 1999 року померла мати заявника [PERSON] , що також підтверджується наявною в матеріалах справи копією спадкової справи №329/2023 заведеної Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 07 липня 2023 року, та копією свідоцтва про народження заявника [PERSON] серії [NUMBER] . Із Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 27 березня 1986 року Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою, вбачається, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцями майна є в рівних частках кожний: дружина - [PERSON] та донька [PERSON] . До складу спадкового майна входить житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] . Згідно наявного в матеріалах справи копії заповіту від 27 березня 1986 року виданого Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за №1203, встановлено, що [PERSON] на випадок її смерті половину житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] заповіла [PERSON] . Відповідно до довідки КП «Старокостянтинівського міського бюро технічної інвентаризації» №525 від 22.06.2023 року встановлено, що згідно рішення Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області №46/15/VIII від 25 листопада 2022 року перейменовано вулицю «Гагаріна» на вулицю «Конотопська». Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких визначений частиною першою статті 315 ЦПК України. Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до частини 2\~статті 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно із\~п.12\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення»\~№ 5\~від 31.03.95\~року\~при розгляді\~справи про\~встановлення факту\~належності правовстановлюючих\~документів особі,\~прізвище,\~ім`я,\~по-батькові,\~місце і\~час народження\~якої,\~зазначені в\~документі,\~не збігаються\~з ім`ям,\~по-батькові,\~прізвищем,\~місцем і\~часом народження\~цієї особи,\~вказаними у\~свідоцтві про\~народження або\~в паспорті,\~у тому\~числі,\~факту належності\~правовстановлюючого документа,\~в якому\~допущені помилки\~у прізвищі,\~імені,\~по батькові\~або замість\~імені чи\~по батькові\~зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 01.01.2013 року реєстрацію прав на нерухоме майно здійснюють структурні підрозділи територіальних органів Мін`юсту та не передбачено видачі свідоцтв про право власності на житло, як не передбачено і можливості внесення виправлень до вже виданих свідоцтв. У даному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності свідоцтва про право власності на житло та факту належності заповіту. Згідно з законом, встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту належності вказаного документу дає змогу заявнику реалізувати свої права, тобто володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому майном. Оскільки встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, а саме можливість внести зміни в документ в позасудовому порядку не можливо, вказаний юридичний факт підлягає встановленню в судовому порядку. Та обставина, що написання імені померлої [INFO] [PERSON] в заповіті від 27.03.1986 року зареєстрованого в реєстрі за № 1203, в свідоцтві про право на спадщину за законом від 27.03.1986 року та в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 05.04.1999 року різниться, а саме: « [PERSON] » та « [PERSON] » встановлено наявними в матеріалах справах доказами і не оспорюється сторонами. Таким чином, дослідивши матеріали справи та наданні докази, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення фактів, що мають юридичне значення підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved