Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-05 00:00:00

У травні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] (рідна сестра) і [PERSON] (тітка), в якому просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позову зазначив, що після смерті батька відкрилась спадщина на 1/6 частину житлового будинку по [ADDRESS] . Спадщину за законом прийняла лише мати спадкодавця [PERSON] , яка проживала разом із спадкодавцем на час його смерті. Відповідач [PERSON] із заявою про прийняття спадщини не зверталась. Із дружиною спадкодавець був розлучений. Сам позивач не зміг вчасно подати заяву про прийняття спадщини після смерті батька, оскільки з 01.11.2006 постійно проходив службу у ЗСУ. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину за заповітом прийняла [PERSON] . З останньою не досягнуто згоди щодо поділу спадкового майна, тому позивач просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька. Відповідач [PERSON] у відзиві на позовну заяву (а.с.41-43) проти задоволення позову заперечила, вказавши на тривалість бездіяльності позивача упродовж семи років та відсутність об`єктивних поважних причин, які б перешкоджали подати заяву про прийняття спадщини поштою або особисто в той період, коли позивач перебував у відпустках. Відзив від відповідача [PERSON] не надходив, в судове засідання відповідач не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила. В судовому засіданні представник позивача адвокат Александрук Н.А. просила позов задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Представник відповідача адвокат Талашко І.М. позов заперечила, вказавши, що саме відповідач [PERSON] доглядала за хворими [PERSON] і [PERSON] , здійснила поховання, самостійно понесла витрати на встановлення нагробних пам`ятників, упродовж багатьох років власними силами підтримує будинок у належному стані. Позивачу достеменно було відомо про смерть як батька, так і бабусі. Позивач [PERSON] не був позбавлений можливості подати заяву про прийняття спадщини поштою, крім того він неодноразово приїздив у відпустки, у певний період був звільнений зі служби, неодноразово приймав участь у судових засіданнях, бачився за життя із бабусею [PERSON] і мав можливість отримати від неї згоду на прийняття спадщини після смерті батька. Через відсутність поважних причин для пропуску строку на прийняття спадщини представник відповідача просила у задоволенні позову відмовити. Заслухавши доводи сторін, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Судом встановлено, що [PERSON] , який був батьком позивача [PERSON] (а.с.15) і відповідачки [PERSON] (а.с.15,17), рідним братом відповідачки [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18747584 йому на праві власності належала 1/6 частка житлового будинку по [ADDRESS] . Співвласниками половини цього будинку рішенням Ковельського міськрайонного суду від 03.03.2008 визнані також [PERSON] і [PERSON] . За даними Спадкового реєстру спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, заповіт не посвідчувався ( а.с.25,26). На час смерті [PERSON] проживав разом із матір`ю [PERSON] у будинку на [ADDRESS] , що підтверджено довідкою РЖКП №1 сформованою на підставі будинкової книги ( а.с.36). [PERSON] померла [INFO] ( а.с.14). У заповіті, посвідченому державним нотаріусом Ковельської державної нотаріальної контори Волинської області 02.08.2016 (а.с.33) [PERSON] призначила спадкоємцем усього майна, яке їй належить і буде належати за законом, доньку [PERSON] . Згідно з матеріалами спадкової справи №264/2018 із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулась лише [PERSON] . 12.12.2019 [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на безспірну 1/6 частку житлового будинку, що належала [PERSON] на підставі рішення суду від 03.03.2008 (а.с.34). 23.02.2023 [PERSON] звернулась до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, яка складається з 1/6 частки цього житлового будинку, що належала [PERSON] і була успадкована, але не оформлена [PERSON] . Як пояснили представники сторін свідоцтво про право на спадщину не видано у зв`язку зверненням до суду [PERSON] , а згодом [PERSON] , із позовами щодо спадкового майна. Предметом позову є визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини у зв`язку із проходження військової служби. Відповідно до статей 1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом відповідно до приписів статті 1261 ЦК України мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з частинами першою-третьою статті 1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина 3 статті 1268 ЦК України) Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини ( статті 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Часом відкриття спадщини в силу ст.1220 ЦК України є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Таким чином, закон вимагає від спадкоємця, який бажає прийняти спадщину і не проживав із спадкодавцем, подати протягом шести місяців з дня смерті особи заяву про прийняття спадщини. У такий спосіб досягається стабільність суспільних відносин не лише у спадкових правовідносинах, але й у відносинах щодо набуття і подальшої реалізації права власності. Згідно зі статтею 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Всупереч вимог статей 12,81 ЦПК України позивач не надав суду належних і допустимих доказів поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини. [PERSON] обґрунтовував неможливість подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька, який помер [INFO] , проходженням військової служби в період з 01.11.2006 по даний час. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові №127/12911/18 від 02.11.2020 зазначив: «оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду». На підставі довідок в/ч [NUMBER] від 28.04.2023 (а.с.18), від 30.06.2023 (а.с.62) судом встановлено, що [PERSON] перебував на військовій службі на території України: з 01.11.2006 по 23.10.2007, з 14.08.2015 по 15.01.2018, з 28.02.2018 по даний час. З 01.04.2021 проходить службу у в/ч [NUMBER] . У період з 03.07.2021 по 19.07.2021, з 11.03.2023 по 20.03.2023 знаходився у відпусках. Даними про відпустки до 01.04.2021 в/ч [NUMBER] не володіє, військова частина за попереднім місцем служби [PERSON] розформована. Постановами Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29.01.2018 та від 15.08.2018 доведено, що 21.01.2018, 29.01.2018, 19.06.2018 [PERSON] перебував у м.Ковелі та Ковельському районі, тобто за місцем відкриття спадщини. У період особистого перебування в населеному пункті за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, а згодом і після смерті баби (в порядку статті 1266 ЦК України) не звертався. Приймаючи до уваги час, який минув з дня смерті спадкодавця (14.02.2016) по день звернення позивача до суду (04.05.2023), враховуючи, що [PERSON] проходив службу на території України і доказів неможливості подати заяву поштою, як це передбачено п.2.1 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, не надав, а у 2018 і у 2021 році перебував особисто за місцем відкриття спадщини, суд вважає його доводи про існування непереборних обставин пропуску строку для прийняття спадщини недоведеними. Ураховуючи наведене у задоволені позову необхідно відмовити. На підставі статті 141 ЦПК України судові витрати у разі відмови у позові покладаються на позивача.

Outcome: dismissed