Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача заборгованість за заявою-договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-41538542 від 24 грудня 2019 року у розмірі 94 341,33 грн. та судовий збір в розмірі 2 481,00 грн. Посилається в позові на те, що 27.01.2015 року відповідач звернувся до АТ «Райффайзен Банк» і підписав угоду № PDV2-826470 про акцепт публічної пропозиції. Відповідно до цієї угоди відповідачка прийняла публічну пропозицію банку про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у правилах банківського обслуговування фізичних осіб, що оприлюднені та знаходяться на сайті банку. 24 грудня 2019 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-41538542. Відповідно до п.1.2 Кредитного договору, кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі 162 900,00 грн. на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Відповідно до заяви-договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-41538542 від 24 грудня 2019 відповідачці надано грошові кошти на наступних умовах: кредит в розмірі 162 900,00 грн. до 24.12.2023 року під фіксовану процентну ставку 35,30 % річних. Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» свої зобов`язання за кредитним договором виконані у повному обсязі. Кредит відповідачкою було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів, у спосіб, зазначений в кредитному договорі. Відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим станом на 25 жовтня 2022 року виникла заборгованість у розмірі 94 341,33 гр., яка складається з: - 84 328,05 грн. - заборгованість за кредитом, з яких прострочено 9 189,36 грн.; - 10 013,28 грн. - заборгованість за відсотками, з яких прострочено відсотків 9 931,72 грн. Виходячи з невиконання відповідачкою умов договору, просить задовольнити позов. 29.12.2022 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. 06.02.2023 року надійшла довідка про реєстрацію місця проживання відповідача. Ухвалою суду від 07.02.2023 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 26.12.2022, також відповідачці було направлено копію позовної заяви із додатками, яку остання отримала 07.03.2023 року про що свідчить відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. 21.02.2023 року до суду від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить повністю відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази не лише укладення договору кредиту, а й розрахунку по заборгованості за кредитом. 10.04.2023 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній вважає, що відзив не спростовує фактичні обставини справи та обґрунтування позову. Просить суд задовольнити позов, оскільки на це є всі достатні підстави та доводи. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У ч. 2 цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частинами 1-3 ст. 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За правилами ст.ст.1050,1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 509 ЦК України, в силу зобов`язання одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Судом встановлено, що 27.01.2015 року відповідачка звернулася до АТ «Райффайзен Банк» і підписала угоду № PDV2-826470. Відповідно до цієї угоди відповідачка прийняла публічну пропозицію банку про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у правилах банківського обслуговування фізичних осіб, що оприлюднені та знаходяться на сайті банку. 24 грудня 2019 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-41538542. Відповідно до п.1.2 Кредитного договору, кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі 162 900,00 грн. на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. 24.12.2019 року позичальник отримала кредитні кошти на поточний рахунок в сумі 162 900,00 грн. Банк виконав зобов`язання, надав кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами кредитного договору. Згідно з умовами п. п. 2.1. - 2.2. кредитного договору, сторони встановили, що проценти за користування кредитом сплачуються позичальником у складі щомісячного ануїтентного платежу, вказаного в графіку, і розраховується, виходячи з процентної ставки, передбаченої підпунктом 1.2.3. заяви-договору - за ставкою 35,30 % річних. Відповідно до умов п.2.2 кредитного договору, позичальник зобов`язався здійснити погашення кредиту та сплату процентів щомісячно ануїтентними платежами. Ануїтений платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів та розраховується за формулою, визначеною підпунктом 3.5.1. пункту 3.5. статті 3 розділу 6 правил. Відповідно до п. 8 заяви - договору позичальник підтвердив, що він ознайомлений з чинною редакцією правил. Клієнт визнав та підтвердив, що на взаємовідносини сторін за цією заявою - договором поширюється положення договору, правил, в тому числі розділів 2, 6 правил. Клієнт зобов`язався дотримуватись умов договору, правил, зокрема, тих положень, що регламентують умови відкриття та обслуговування карткових рахунків, а також надання банком кредитів. Підписанням цієї заяви - договору клієнт підтвердив, що до відносини сторін за цією заявою застосовуються всі положення договору, в тому числі розділів 2,6 правил так само як би текст правил був би власноруч підписаний клієнтом. У відповідачки станом на 25.10.2022 виникла заборгованість у розмірі 94 341,33 гр., яка складається з: - 84 328,05 грн. - заборгованість за кредитом, з яких прострочено 9 189,36 грн.; - 10 013,28 грн. - заборгованість за відсотками, з яких прострочено відсотків 9 931,72 грн. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи те, що відповідачка не виконала умов заяви-договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-41538542 від 24 грудня 2019, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості в розмірі 94 341,33 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 2 481,00 грн.

Outcome: approved