Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

У серпні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Арбузинської селищної ради Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що 30 липня 2001 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про купівлю-продаж будинку [ADDRESS] . Дана угода була зареєстрована Вознесенською Універсальною Товарно-Сировинною Біржею за №655 30 липня 2001 року. Після укладення договору сторони здійснили всі дії щодо його виконання. Після укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна, [PERSON] звільнила проданий будинок, віддала ключі та знялася з реєстрації за вказаною адресою, однак відмовилася від нотаріального посвідчення угоди. Посилаючись на ці обставини, позивач прохав визнати дійсним договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] . Ухвалою від 04 вересня 2023 року у справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання та витребувано від завідувача Арбузинською державною нотаріальною конторою Миколаївської області Бойченка В.А. спадкову справу після смерті [PERSON] , яка померла у 2003 році. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги та прохав суд розглядати справу в його відсутність. Представник Арбузинської селищної ради Первомайського району Миколаївської області в судове засідання не з`явилась, від селищного голови надійшла заява про відсутність заперечень щодо задоволення позову, прохав розглянути справу у відсутність представника селищної ради. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 30 липня 2001 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про купівлю-продаж будинку [ADDRESS] . Дана угода була зареєстрована Вознесенською Універсальною Товарно-Сировинною Біржею за №655 30 липня 2001 року. Будинок [ADDRESS] на момент продажу належав [PERSON] на підставі свідоцтва про спадкування за законом, виданого 15 грудня 1994 року Арбузинською державною нотаріальною конторою. [PERSON] , як покупець, сплатив продавцю належну за договором покупну ціну, а [PERSON] отримала гроші та передала будинок у його розпорядження. Тобто, була досягнута згода з усіх необхідних та суттєвих умов угоди та відбулося її виконання. Крім того, право власності на будинок було зареєстровано 01.08.2001 року в Арбузинському БТІ за № 24. [INFO] померла [PERSON] , яка являлась продавцем за договором купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] ,\~що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Арбузинського районного управління юстиції Миколаївської області. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Згідно з застереженнями, що містяться в ст. 5 ЦК України та п. 4 Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК, правовий статус майна, а також права та обов`язки суб`єктів цивільних правовідносин щодо цього майна визначаються нормами матеріального права, які були чинними на час його створення або набуття. Положеннями ст. 42 ЦК УРСР 1963 року, який має застосовуватися до спірних правовідносин, дозволялося укладення цивільно-правових угод у вигляді усної та письмової форми (простої або нотаріальної). Згідно з вимогами ст. 227 ЦК України 1963 року договір купівлі-продажу житлового будинку, повинен бути укладений у письмовій формі з обов`язковим нотаріальним посвідченням. Невиконання цих вимог, тягне недійсність такої угоди із застосуванням наслідків реституції, передбачених ч. 2 ст. 48 ЦК 1963 року. В той же час, відповідно до правил ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» угоди, які укладені учасниками біржі щодо купівлі-продажу товарів або об`єктів нерухомості, допущених до обігу на товарній біржі\~\~та зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Така угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. На даний час біржа ліквідована як юридична особа. За таких обставин позивач позбавлений можливості нотаріального посвідчення угоди. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 47 ЦК України 1963 року, якщо одна із сторін повністю, або частково виконала угоду, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду визнати угоду дійсною. На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання угоди дійсною є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Частиною 1\~статті 82 ЦПК України\~передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно з ч.3\~ст.200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч.ч.1,2,4\~ст.206 ЦПК України). Оскільки відповідач визнав позов та обставини, зазначені у останньому у поданому суду відповідному клопотанні, з урахуванням того, що обставини, викладені у позовній заяві не викликають у суду сумнів щодо їх достовірності та добровільності визнання позову, а також того, що визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ч.4\~ст.206 ЦПК України приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved