Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування служба у справах дітей Кам`янської міської ради Дніпропетровської області, Служба у справах дітей Верхівцевської міської ради, в якому просить відібрати у [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянки України, малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , передавши дітей під опіку їх батька - [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначив, що він, [PERSON] , та відповідач по справі, [PERSON] , перебували у шлюбі зареєстрованому 16 березня 2015 року, про що Виконавчим комітетом Щорської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області складено відповідний актовий запис № 03. Від цього шлюбу мають двох малолітніх доньок - [PERSON] , [INFO] , про що Виконавчим комітетом Божедарівської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області складено відповідний актовий запис № 31 та [PERSON] , [INFO] , про що Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) складено відповідний актовий запис № 533. Подружнє житія у них з Відповідачкою не склалося і рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 жовтня 2020 року їх шлюб було розірвано. 28 вересня 2021 року він одружився з [PERSON] , з якою він проживає в її приватному житловому будинку за вище зазначеною адресою, яка разом із ним піклується про його доньок, бажає їх виховувати разом із ним. Стан здоров`я відповідачки не покращився і всі ці роки, що вони з нею разом, а згодом і їхніми доньками, саме він виконував всю хатню роботу - готував їжу, прав, прибирав, обробляв город, виховував та доглядав дітей, бо відповідачка не здатна це робити. Згодом її поведінка стала агресивною і він пішов з родини, але він дуже любить своїх доньок і бажає їх виховувати. До того, їхня дочка [PERSON] страждає на затримку психомоторного розвитку та потребує постійного лікування та догляду, який позивачка не в змозі надавати, бо сама потребує постійного лікування, а тому проживання дітей саме із ним відповідає якнайкращим інтересам доньок. З питання визначення місця проживання доньки він звернувся до суду для вирішення питання про визначення місця проживання їх малолітніх доньок разом з батьком за місцем його мешкання. Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 вересня 2021 року його позовні вимоги про визначення місця проживання його малолітніх доньок разом з батьком за місцем його мешкання було задоволено в повному обсязі. Відповідачка віддала йому доньок, він оформив декретну відпустку по догляду за молодшою донькою до виповнення нею 3-х років, діти були доглянуті, забезпечені всім необхідним і він заспокоївся, стосовно їхньої долі. Справа в тому, що відповідачка перебуває на обліку у лікаря-психіатра з 2014 року з діагнозом: Б 70.1, не працює, є інвалідом III групи та має часткові обмеження життєдіяльності по категоріям: - здатності до навчання;- здатності контролювати свою поведінку; - здатності до трудової діяльності. Згідно висновку № 279 лікарсько-консультативної комісії КЗ «Дніпродзержинська міська лікарні №1» Дніпропетровської обласної ради» про наявність у батька, матері дитини тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків встановлено, що у відповідачки високий ступінь втрати здоров`я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну недієздатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов`язків. У зв`язку з хворобою відповідачки згідно рішення виконавчого комітету Баглійської районної у місті Дніпродзержинськ ради від 19.03.2014 року № 60 її малолітньому сину [PERSON] , [INFO] , який в силу свого віку не мав можливості захистити права та умови нормального розвитку та проживання, було надано статус дитини позбавленої батьківського піклування у зв`язку з вище зазначеним, висновком лікарсько-консультативної про високу ступінь втрати здоров`я матері дитини. Рішенням виконавчого комітету Баглійської районної у місті Дніпродзержинськ ради від 21.05.2014 року № 95 малолітньому [PERSON] було призначено опікуном [PERSON] (мати відповідачки) та визначено місце його проживання разом з опікуном. На рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 вересня 2021 року відповідачкою було подано апеляційну скаргу. Прибувши 06 грудня 2022 року на судове засідання в Апеляційний суд ми з відповідачкою домовились, що я в частині вимог щодо визначення місця проживання нашої доньки [PERSON] відмовлюсь і вона буде проживати з нею, а інша наша донька [PERSON] залишиться проживати зі мною. Ухвалою апеляційного суду від 06 грудня 2022 року прийнято мою вище зазначену відмову. 06 грудня 2022 року Дніпровським апеляційним судом винесено постанову про задоволення апеляційної скарги відповідачки і рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 вересня 2021 року було скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким йому в задоволенні позову було відмовлено, і саме розлучення дітей стало підставою для прийняття такого рішення. Відповідачка забрала доньок після такого рішення апеляційного суду та стала проживати з ними в будинку своєї матері за вище зазначеною адресою. Виконавчим комітетом Кам`янської міської ради 18.06.2021 року винесено рішення № 450 про визначення йому порядку участі у вихованні малолітніх дітей, але незважаючи на таке рішення відповідачка його не виконує, що змушує його звертатися до поліції. Прибувши 09 січня 2023 року до будинку відповідачки він дізнався, що вона проживає в [ADDRESS] у свого співмешканця, а дітей покинула на свою матір, яка на його прохання віддати їх йому не віддала. Три тижні діти були без матері - відповідачки, потім вона повернулась зі своїм співмешканцем та його двома хлопчиками - 10 та 11 років, який ніде не працює, веде не здоровий спосіб життя, отримує на дітей державну допомогу по втраті годувальника після смерті своєї дружини. Пробувши два тижні в м. Кам`янське, відповідачка знов залишила дітей та разом зі співмешканцем та його дітьми переїхала в м. Верхівцеве, згодом доньок вона таки забрала. Приїхавши в середині лютого з дружиною [PERSON] в м. Верхівцеве для побачення з доньками, відповідачка вчинила сварку і вони вимушені були викликати поліцію, а вони медиків та представників служби у справах дітей м. Верхівцеве (далі Служба), бо діти були перелякані, брудні. З поліцією та представниками служби вони потрапили до будинку співмешканця відповідачки та жахнулися - в будинку холодно, усюди все розкидано, брудно, на обідньому столі недоїдки, напівпуста пляшка горілки, пляшки з під пива, діти голодні та брудні (є фото). Відповідачка написала заяву на ім`я начальника Служби в якій зазначила, що не заперечує щоб доньки жили разом із ним, не зважаючи на рішення суду. Він з дружиною забрав доньок та вони всі поїхали в м. Кам`янське за місцем його мешкання. Вони з дружиною привели дітей в порядок, вилікували меншу доньку, бо вона була хвора, написав заяву для влаштування дітей в ДНЗ (НВК) № 23 «Дзвіночок» і спокійно мешкали. В кінці березня відповідачка знов приїхала в м. Кам`янське забрала доньок і разом з ними поїхала до свого співмешканця в м. Верхівцеве, знов діти будуть холодні, голодні, брудні, не доглянуті, не влаштовані в дитячий садочок. Його сердце крається від відчаю, тому звертається до суду з цією позовною заявою для врятування їхнього життя та здоров`я, бо на погане змінилися обставини їхнього життя. Відповідно до Основного Закону - Конституції України, Сімейного Кодексу України, Закону України № 2866 - IV від 08.09.2005 року «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», він з відповідачкою має рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї і в житті взагалі. Отже, вважає, що їхні з відповідачкою доньки для їх нормального розвитку та виховання повинні проживати разом із ним, оскільки проживання доньок разом із ним відповідає їх інтересам. Він має можливість забезпечити в повному обсязі належні та необхідні умови їх проживання для гармонійного розвитку їх особистості в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості, повною мірою займатися їх вихованням, лікуванням, чого відповідачка забезпечити не може. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву щодо розгляду справи за її відсутності. Позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Кам`янської міської ради в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи без участі їх представника. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Верхівцевської міської ради в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи без участі їх представника. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що пред`явлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом досліджені всі докази надані сторонами, клопотань про витребування та дослідження інших доказів до суду не надходило. У судовому засіданні було встановлено наступне: [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі зареєстрованому 16 березня 2015 року, про що Виконавчим комітетом Щорської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області складено відповідний актовий запис № 03, який рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області 23 жовтня 2020 року було розірвано. Від цього шлюбу мають двох малолітніх доньок - [PERSON] , [INFO] , про що Виконавчим комітетом Божедарівської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області складено відповідний актовий запис № 31 та [PERSON] , [INFO] , про що Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) складено відповідний актовий запис № 533. Відповідно до свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] [PERSON] перебуває у шлюбі із [PERSON] , який зареєстровано 28 вересня 2021 року, актовий запис №254. Згідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №247228634 від 06.03.2021 року [PERSON] має приватній власності згідно договору купівлі-продажу, серія та номер 2-399, виданий 06.03.2021 року Сьомою дніпровською державною нотаріальною конторою житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження житлових умов від 27.03.2023 року, де було обстежено житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який належить [PERSON] , де також мешкає [PERSON] у висновку якого зазначено, що даний будинок для проживання дітей придатний, оскільки житловий будинок з шлакоблоку, має три сухі та світлі кімнати які ізольовані, літню кухню, сарай, вбиральню. Будинок має освітлення, воду та газове опалення, туалет, ванну кімнату та бойлер. Згідно до Характеристики №40/01-15 від 27.03.2023 року наданої Відділом з питань інфраструктурного розвитку Карнаухівського старостинського округу Кам`янської міської ради [PERSON] , [INFO] , мешкає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] з дружиною [PERSON] , [INFO] , а також сином дружини - [PERSON] , [INFO] .. 15.09.2021 року рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська [PERSON] визначено місце проживання малолітніх дітей разом з ним. 06.12.2022 року Дніпровським апеляційним судом винесено постаново про задоволення апеляційної скарги відповідачки [PERSON] щодо визначення місця проживання доньок разом з нею. Рішення Баглінського районного суду м.Дніпродзержинська від 15.09.2021 скасовано. [PERSON] після прийняття рішення суду забрала дітей у батька та стала проживати за адресою: [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Кам`янської міської ради від 18.06.2021 року [PERSON] визначено порядок участі у вихованні малолітніх дітей. 09.01.2023 року [PERSON] приїхавши до будинку [PERSON] для побачення з дітьми дізнався, що вона проживає, у м.Верхівцево, а дітей залишила на свою матір. Але вже в кінці березня, відповідачка знов приїхала в м.Кам`янське, забрала доньок і разом ними поїхала до м.Верхівцево до свого співмешканця за адресою: [ADDRESS] . На початку квітня 2023 року [PERSON] , написала заяву до служби у справах дітей Верхівцевської міської ради про те, що не заперечує щоб діти мешкали разом з [PERSON] за його адресою: [ADDRESS] , незважаючи на рішення суду. Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] від 13.07.2023 року, у висновку якого зазначено, що [PERSON] разом зі своїми доньками вселилася в заброшену хату, в якій не має газу, води, електропостачання, піч не робоча, в будинку не має ніяких меблів, окрім одного стола. На час відвідування [PERSON] та її діти знаходились в занедбаному вигляді, брудні та в брудному одязі. На підлозі лежав кусок брудного матрасу, на якому вони спали. Продукти харчування взагалі були відсутні. Членами комісії в телефонному режимі було викликано матір [PERSON] [PERSON] із смт. Карнаухівка, щоб вона забрала дітей (своїх онуків) до себе додому за місцем їх реєстрації. Відповідно до статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити отримання дитиною повної загальної середньої освіти, поважати дитину. Відповідно до ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 170 СК України визначено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав є тимчасовим заходом на відміну від позбавлення цих осіб батьківських прав, яке має безстроковий характер. Ураховуючи положення частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, частини 7 статті 7 СК при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв`язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п.16 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п. 15 згаданої постанови Пленуму Верховного Суду України позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Судом встановлено, що [PERSON] записана матір`ю [PERSON] , [INFO] , про що Виконавчим комітетом Божедарівської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області складено відповідний актовий запис № 31 та [PERSON] , [INFO] , про що Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) складено відповідний актовий запис № 533. Батьком дітей вказаний [PERSON] . Відповідно Характеристики №40/01-15 від 27.03.2023 року наданої Відділом з питань інфраструктурного розвитку Карнаухівського старостинського округу Кам`янської міської ради [PERSON] , [INFO] , мешкає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] з дружиною [PERSON] , [INFO] , а також сином дружини - [PERSON] , [INFO] .. Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дітей їх матір`ю, суд за заявою одного з батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Оскільки відповідачем в повному обсязі визнано позовні вимоги, тому доводи позивача щодо самоусунення відповідачки від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню малолітніх дітей нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними. За таких обставин позов заявлено обґрунтовано та у відповідності до вимог чинного законодавства, тому він підлягає задоволенню у повному обсязі. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, суд стягує з відповідача судові витрати на користь держави.

Outcome: approved