Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом та вказав про те, що він з 14.12.2020 по теперішній час працює в АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг». Станом на 10.08.2023 відповідач нарахував, але не виплатив йому заробітну плату в сумі 44447 грн 07 коп. У зв`язку з цим просить суд стягнути з відповідача на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 44447 грн 07 коп. та понесені ним витрати на правову допомогу. Представник відповідача - АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що не заперечує щодо стягнення заробітної плати. Однак заперечує в частині стягнення витрат на правову допомогу. Адже, на думку товариства, витрати на правничу допомогу в даній справі є явно не об`єктивними, не фактичними, не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Перевіривши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 14.12.2020 по теперішній час перебуває у трудових відносинах з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» (а.с. 6-23). Згідно ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У відповідності до ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з виплати заробітної плати відповідачем у нього утворилася заборгованість перед позивачем. З довідки про заробітну плату працівника [PERSON] від 10.08.2023 № 16-07/490 вбачається, що сума заробітної плати, що підлягає виплаті на дату видачі довідки (за вирахуванням ПДФО та військового збору) складає 44447 грн 07 коп (а.с. 24). Враховуючи зазначене, відсутність відомостей про повну виплату відповідачем заборгованості з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати позивачу, з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» на користь [PERSON] підлягає стягненню заборгованість із заробітної плати у розмірі 44447 грн 07 коп. Оскільки позивачі у справах про стягнення заробітної плати відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору, на підставі ч. 1 статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн за вимогу про стягнення заробітної плати. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу. Відповідно до Ордеру на надання правничої (правової допомоги) від 07.09.2023, [PERSON] отримував допомогу від адвоката Бельського В.М. (а.с. 27-28) З квитанції до прибуткового касового ордера № б/н від 07.09.2023, адвокат Бельський В.М. прийняв від [PERSON] за складання позовної заяви про стягнення нарахованої заробітної плати одну тисячу гривень (а.с. 26). З попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести [PERSON] вбачається, що під час розгляду справи позивач очікує понести судові витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 2000 грн (а.с. 25). Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно пункту 2 частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. З огляду на викладене та відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на правничу допомогу, які позивач документально підтвердив, а саме у розмірі 1000 грн.

Outcome: approved