Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

Позивач 30.01.2023 року звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 21 квітня 2022 року між нею та відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стануу місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 771. В шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтувала тим, що протягом останнього часу їхні взаємовідносини суттєво погіршились. У них змінилися погляди на життя, що систематичного призводить до частих сварок та непорозумінь, які переходять в словесні образи один до одного. Перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача. За наведених обставин просить розірвати шлюб, неповнолітнього сина залишити на проживанні із матір`ю та стягнути із відповідача судові витрити. У судовому засіданні 13.07.2023 року представник позивача адвокат Левчук І.М., подав письмову заяву, за змістом якої просив про зменшення позовних вимог, а саме позовну вимогу про залишення неповнолітнього сина [PERSON] , на проживанні із матір`ю залишити без розгляду. Ухвалою суду від 13.07.2023 року провадження у справі зупинено та надано сторонам строк на примирення терміном на два місяця до 07.09.2023 року. Ухвалою суду від 07.09.2023 року провадження у справі відновлено. Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача 07.09.2023 року подав заяву за змістом якої просив розгляд справи проводити у відсутності позивача та його представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив задовольнити. Представник відповідача подала суду заяву за змістом якої просила розгляд справи проводити у її відсутності, щодо розірвання шлюбу сторона відповідача не заперечує. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 21 квітня 2022 року (а.с.8) сторони зареєстрували шлюб 21 квітня 2022 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стануу місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), про що складено відповідний актовий запис № 771. В шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21 грудня 2022 року (а.с.9). За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Сторони підтвердили поданими заявами, що стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сім`ї, сторони миритись не бажають, шлюб їх існує формально, а тому зберігати його не доцільно. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 гривень за позовну вимогу про розірвання шлюбу (а.с.3). Відповідно до частини п`ятої статті 268 Цивільного процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved