Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

позивач звернувшись із даним позовом посилається на те, що він тривалий час користується земельними ділянками для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] . Вказаний будинок належить йому на праві власності. Зазначає, що рішенням виконкому Ради народних депутатів Коломийського району № 22 від 27 жовтня 1994 року йому надано дозвіл на перебудову житлового будинку на місці існуючого за рахунок присадибної ділянки, загальною площею 0,58 га. Згідно виписки з погосподарської книги йому належить земельна ділянка загальною площею 1,16 га в тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку - 0,25 га і 0,91 га. для ведення особистого селянського господарства. Рішенням Годи-Добровідської сільської ради від 28 грудня 1993 року було вирішено приватизувати земельні ділянки жителям с. Годи-Добровідка. Згідно акту виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивки будівель від 28 листопада 1994 року встановлено межі належної йому земельної ділянки в натурі. У серпні 2018 року він розпочав виготовляти технічну документацію землеустрою, складено кадастрові плани земельних ділянок з присвоєнням кадастрового номеру 2623281201:01:003, а саме площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,3282 га для ведення особистого селянського господарства та площею 0,5713 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться через дорогу. Зазначає, що відповідачі проживають у будинку [ADDRESS] по сусідству з ним в межу. В ході виготовлення технічної документації виявилося, що належна йому на праві користування земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку перетинається (накладається) із земельною ділянкою відповідачів площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд кадастровий номер 2623281201:01:003:0132 на 0,9 м де відзначений межовий знак (точка) № 6 на планових матеріалах технічної документації. Також, належна йому на праві користування земельна ділянка площею 0,3282 га для ведення особистого селянського господарства перетинається (накладається) із земельною ділянкою відповідачів, площею 0,3252 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 2623281201:01:003:0135 на 0,9 м де відзначений межовий знак (точка)№ [NUMBER] та на 2,42 м де відзначений межовий знак (точка) № [NUMBER] на планових матеріалах технічної документації. Про наявність накладок зазначено в пояснювальній записці інженера-землевпорядника. Позивач вказує, що підставами для передачі у власність відповідачів вказаних земельних ділянок були рішення Годи-Добровіської сільської ради № 431-40/2015 від 01 червня 2015 року про затвердження технічної документації із землеустрою на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 2623281201:01:003:0132 і передачу її у власність [PERSON] та видано свідоцтво про право власності № [NUMBER] від 19 листопада 2015 року, та рішення Годи-Добровідської сільської ради № 454-42/2015 від 25 вересня 2015 року про затвердження технічної документації із землеустрою на земельну ділянку площею 0,3252 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 2623281201:01:003:0135 і передачу у власність [PERSON] та видано свідоцтво про право власності № [NUMBER] від 19 листопада 2015 року. Позивач стверджує, що позивачі приватизували земельні ділянки частини з яких перебували та перебувають на даний час в його користуванні без вилучення їх, що суперечить нормам земельного законодавства та порушує його права та інтереси. Фактичною межею та орієнтиром між їхніми земельними ділянками служать плодові дерева, висаджені попередніми користувачами земельних ділянок в 60-ті роки минулого століття. Таким чином фактичне землекористування залишається незмінним, однак наявність накладок унеможливлює приватизацію та оформлення права власності на належні йому земельні ділянки. Про наявність накладок земельних ділянок йому стало відомо в 2018 році, коли під час виїзду на місцевість проектної організації «Експертцентр Прикарпаття» в присутності сусідів та землекористувача було відбито межі земельних ділянок. Тому просить визнати недійсними та скасувати зазначені рішення Годи-Добровідської сільської ради про затвердження технічної документації на вказані земельні ділянки відповідачів та визнати недійсними і скасувати видані відповідачам свідоцтва про право власності на спірні земельні ділянки, а також скасувати записи про державну реєстрацію права власності відповідачів на ці земельні ділянки. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги з вказаних підстав підтримав. Представник відповідача [PERSON] адвокат Голіней в судовому засіданні щодо позову заперечила з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Так у відзиві представник відповідача вказала, що дійсно рішенням Годи-Добровідської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області від 01 червня 2015 року № 431-40/2015 затверджено технічну документацію із землеустрою на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,2500 га, в тому числі: прибудинкова територія - 0,0858 га, сади, 0,0802 га, капітальна забудова - 0,0259 га, рілля 0,0581 га, кадастровий номер 2623281201:01:003:0132, що знаходиться в [ADDRESS] , а також передано у власність відповідну земельну ділянку гр. [PERSON] . В затвердженій документації було винесено межі земельної ділянки в натурі. Межі земельної ділянки проходили по фактично встановлених межових знаках, якими користувалися сторони на протязі довгих років. Позивачем не оскаржувалося рішення Годи-Добровідської сільської ради від 01 червня 2015 року, та погоджено межі [PERSON] , що і зазначає позивач у позовній заяві. Дана земельна ділянка була внесена до Публічної кадастрової карти. 19 листопада 2015 року [PERSON] видано свідоцтво про право власності на земельну ділянку кадастровий номер 2623281201:01:003:0132, та внесено відомості про таку земельну ділянку до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Тобто документація на земельну ділянку кадастровий номер 2623281201:01:003:0132 була виготовлена без порушення чинного законодавства та без порушення прав сусідніх землекористувачів. На момент оформлення документації не було спору про фактичне користування земельних ділянок сторонами по тій межі яка реально існувала. Проте, під час оформлення документації на свою земельну ділянку [PERSON] вирішив змінити границі земельних ділянок які існували протягом багатьох років, та зазначає що [PERSON] користується частиною його земельної ділянки. У пояснювальній записці технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки [PERSON] зазначено, що земельна ділянка № [NUMBER] - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0, 2500 га перетинається (накладається) із ділянкою суміжника [PERSON] кадастровий номер 2623281201:01:003:0132 на 0,9 м де відмічений межовий знак (точка) № 6 планових матеріалів даної технічної документації. Дана інформації не відповідає дійсності оскільки власником земельної ділянки кадастровий номер 2623281201:01:003:0132 є [PERSON] , а не його мати [PERSON] як зазначено в документації. Тобто фактично не встановлено суміжного землекористувача. Згідно розробленої технічної документації вбачається що у всіх трьох земельних ділянках які належать на праві користуванні позивачу суміжним землекористувачем є [PERSON] , а тому [PERSON] не може бути стороною по справі, оскільки до нього претензій у виготовленій технічній документації (в тому числі у пояснювальній записці) не має. Представник відповідача вказує, що виготовлена за заявою [PERSON] технічна документація не затверджена представниками ОТГ в той час як технічна документація [PERSON] затверджена представниками органів влади та підписана суміжними землекористувачами. Таким чином вважає, що при розробці технічної документації позивача розробники невірно провели обміри земельної ділянки, не перевірили проміри земельної ділянки суміжника, та проігнорували відомості про розмір земельної ділянки яка вже зареєстрована у Державному земельному кадастрі. Окрім того, позивачем не надано жодних доказів того, що рішення Годи-Добровідської сільської ради № 431-40/2015 та свідоцтво про право власності на землю є недійсним, а само по собі наявність накладок на іншу земельну ділянку, яка уже зареєстрована у державному земельному кадастрі та право власності на яку набуто у визначеному законом порядку, не може бути доказом підтвердження недійсності такого права. Зазначає, що [PERSON] набув право власності на земельну ділянку кадастровий номер 2623281201:01:003:0132, що знаходиться в [ADDRESS] , у встановленому законом порядку, виконав всі вимоги законодавства щодо реєстрації прав на земельну ділянку, межа земельної ділянки останнього згідно документації проходить по фактичних межах якими користувалися сторони з самого початку, і за всі роки жодних претензій щодо порушення межі не надходило, документація на земельну ділянку погоджена сільською радою та суміжними землекористувачами, а тому правовстановлюючі документи на цю земельну ділянку не можуть бути скасованими, так як таким чином буде порушено право власності відповідача на вільне володіння та користування своїм майном. Крім того, представник відповідача вказала, що висновком проведеної в справі судової земельно-технічної експертизи встановлено розбіжності в площі земельної ділянки проте не вказано чи в бік збільшення чи зменшення, а також всі висновки про накладення земельних ділянок ґрунтуються на словах позивача та не підтверджуються будь якими документами. Відповідачка [PERSON] щодо позову заперечила, вказала, що позовна заява не мотивована, підстав для скасування рішень та свідоцтв про право власності на належну їй земельну ділянку немає, оскільки під час оформлення вказаних документів нею дотримано всіх визначених законом процедур. Представник П`ядицької сільської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутності, щодо позову покладається на погляд суду та просить прийняти рішення на підставі наявних в матеріалах справи документів. Суд, вивчивши матеріли справи, заслухавши доводи та заперечення сторін та їх представників дійшов наступних висновків. За змістом ч. 2 ст. 373 Цивільного кодексу України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до пунктів «г», «е» частини першої статті 91 Земельного кодексу України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів,дотримуватися правил добросусідства. Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Статті 116, 118 Земельного кодексу України передбачають, що громадяни та юридичні особи набувають права власності або права користування земельними ділянками на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади. Частиною 5 ст. 116 Земельного кодексу України визначено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Частиною третьою статті 152 ЗК України встановлено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. В силу ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до частин другої, п`ятої статті 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом. Як вбачається із ст. 153 Земельного кодексу України, власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Отже, набуття права власності на земельну ділянку, яка на законних підставах перебуває в постійному користуванні іншої особи, є прямим порушенням прав такої особи на належне користування землею. У п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам роз`яснено, що, розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність. Видачу свідоцтва про право власності передбачено Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868 (у редакції видачі спірного свідоцтва), яким визначено процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. (Постанова КГС ВС від 27.06.2018 № 925/797/17). За висновками суду касаційної інстанції, свідоцтво про право власності не породжує виникнення відповідного права, а тільки фіксує факт його наявності, а є лише документом, яким оформлюється відповідне право, само по собі воно не породжує виникнення у суб`єкта відповідного права, а тільки фіксує факт його наявності (ВС/КГС, справа № 917/927/17, 03.04.18). У Постанові Верховного суду від 12 червня 2019 року справа № 916/1986/18 зазначено: у практиці ЄСПЛ (рішення у справах "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції", "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", "Серков проти України") напрацьовано три критерії, які слід оцінювати стосовно сумісності заходу втручання у право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи має воно на меті "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання у право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.( п. 49.2) В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Зеленчук та Цицюра проти України" зазначено, що перша і найважливіша вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання державної влади у безперешкодне користування своїм майном повинно бути законним: друге речення першого абзацу дозволяє позбавлення майна тільки "на умовах, передбачених законом", а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням власності шляхом забезпечення дотримання "законів". Більш того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, властивий всім статтям Конвенції. Принцип законності передбачає, що відповідні положення національного законодавства є досить доступними, точними і передбачуваними в їх застосуванні. (п. 49.3) Згідно з п.12 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об`єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом. Додатком 1 до Порядку встановлено «Вимоги до змісту, структури і технічних характеристик електронного документа», зі змісту якого вбачається що до електрононого документа обов`язково вноситься елемент «Суміжники об`єкта Державного земельного кадастру». (п. 69 Додатку 1) За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом . Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивачу на праві власності належить житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Вказане підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04 квітня 2017 року та копією довідки сільського голови П`ядицької сільської ради Коломийського району від 23 березня 2017 року № 1027 (а.с. 12, 16). Відповідно до наявної в матеріалах справи копії виписки з погосподарської книги від 13 лютого 2018 року № 45 виданої виконкомом П`ядицької сілсьської ради ОТГ Куничаку згідно по господарського обліку належить земельна ділянка загальною площею 1,16 га в тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства 0,91 га (а.с. 14). Згідно довідки старости с. Годи-Добровідка від 13 лютого 2018 року № 44 Куничак не набув права власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд в межах норм безплатної приватизації на території Годи-Добровідської сільської ради (а.с. 13). В серпні 2018 року позивач розпочав виробляти технічну документацію землеустрою. В ході виготовлення технічної документації [PERSON] виявлено перетин (накладенн)я земельної ділянки яку мав намір приватизувати позивач площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку із земельною ділянкою суміжних користувачів, якими є відповідачі. Так, на підставі рішення Годи-Добровідської сільської ради № 431-40/2015 від 01 червня 2015 року, Про затвердження технічної документації із землеустрою на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 2623281201:01:003:0132 вказану земельну ділянку передано у власність [PERSON] та видано йому свідоцтво про право власності № [NUMBER] від 19 листопада 2015 року (а.с. 9, 73). Вказане також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19 листопада 2015 року (а.с. 71). [PERSON] на підставі рішення Годи-Добровідської сільської ради Коломийського району від 24 вересня 2015 року № 454-42/2015 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки передано у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,3252 га в с. Годи-Добровідка, видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 19 листопада 2015 року (а.с. 8, 75). Вказане підтверджується також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19 листопада 2015 року (а.с. 75-76). З долученого до матеріалів справи копії технічної документації землеустрою щодо встановлення зовнішніх меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,2500 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , вбачається, що в протоколі погодження (встановлення та закріплення меж земельної ділянки) [PERSON] власноручним підписом підтвердив проведення узгодження в натурі меж земельної ділянки, межі в натурі проходять умовно по землі та огорожі. Претензій при узгодженні між землекористування не заявлено (а.с. 189). Також з копії проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,3252 га на території Годи-Добровідської сільської ради в [ADDRESS] в протоколі погодження (встановлення та закріплення меж земельної ділянки позивач своїм підписом підтвердив проведення узгодження меж земельної ділянки в натурі та відсутність претензій при їх узгодженні (а.с. 213). Дана технічна документація розроблялася ліцензованою організацією, була погоджена, відповідно до чинного законодавства. На підставі розробленої документації із землеустрою відповідачам видано свідоцтва про право власності на земельні ділянки. Відповідно до ст. 198 ЗК України, кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану. Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі земельних ділянок у власність чи в користування. Встановлення меж земельної ділянки по суті зводиться до вирішення питань, чи не належить земельна ділянка іншому власнику чи правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів, як передбачено положеннями статті 55 Закону України «Про землеустрій». Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Документація із землеустрою щодо встановлення меж житлової та громадської забудови розробляється у складі генерального плану населеного пункту, проектів розподілу територій і є основою для встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості). Відповідно до пункту 1 ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 серпня 2021 року у справі № 263/11779/16-ц (провадження № 61-10819св20) вказано, що: стадія погодження меж земельної ділянки при виготовленні землевпорядної документації є допоміжною. Стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами. Із цього не випливає, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акту погодження меж, слід вважати, що погодження меж не відбулося. У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним. Підписання акту погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може бути підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації. Вирішення питань, пов`язаних із передачею земельної ділянки у власність, належить до повноважень органу місцевого самоврядування, а чинне земельне законодавство не обмежує права на набуття у власність земельної ділянки у зв`язку із не підписанням суміжним землекористувачем акту погодження меж земельних ділянок, навіть за наявності встановлення неправомірних дій землекористувача. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно висновку експерта № 145 від 28 липня - 31 серпня 2022 року, за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, що міститься в матеріалах справи встановлено наступне: Експерту не надається можливим встановити чи відповідає площа фактичного землекористування [PERSON] по [ADDRESS] (земельні ділянки відображені на кадастрових планах що в матеріалах «Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості)» - для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,2500 га; - для ведення особистого селянського господарства , площею 0,3282 га) наявним документам на право власності чи користування, оскільки в виписках погосподарської книги, які є документами, що посвідчують право користування земельною ділянкою [PERSON] , відсутнє розмежування площ земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, які фактично та згідно «технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) (а.с. 18-34, [PERSON] , в с. Годи-Добровідка, на території П`ядицької сільської ради ОТГ Коломийського району представляють собою дві земельні ділянки. Сумарна площа земельних ділянок фактичного користування [PERSON] по [ADDRESS] та по [ADDRESS] (земельні ділянки відображені на кадастрових планах, що в матеріалах «Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості)» - для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,2500 га; - для ведення особистого селянського господарства , площею 0,3282 га та 0,5713 га) - 1,1424 га (за межами вказаними [PERSON] ) не відповідає загальній площі земельних ділянок - 1,16 га, які згідно виписок № 45 від 13 лютого 2018 року та № 362 від 23 грудня 2020 року з погосподарської книги П`ядицької сільської ради Коломийського району належать/рахуються/знаходяться в користуванні [PERSON] . Площа фактичного землекористування [PERSON] та [PERSON] по [ADDRESS] не відповідають площам відповідних земельних ділянок згідно правовстановлюючих документів: - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 2623281201:01:003:0132, площею 0,2500 га; - для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 2623281201:01:003:0135 площею 0,3252 га. Наявне порушення меж між земельними ділянками [PERSON] по [ADDRESS] та земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] по [ADDRESS] . Площа накладання земельної ділянки яка знаходиться у фактичному користуванні [PERSON] по [ADDRESS] (зі слів [PERSON] ) та земельної [PERSON] з кадастровим номером 2623281201:01:003:0132 становить 0,0013 га. Площа накладання земельної ділянки яка знаходиться у фактичному користуванні [PERSON] по [ADDRESS] (зі слів [PERSON] ) та земельної ділянки [PERSON] з кадастровим номером 2623281201:01:003:0135 становить 0,0093 га. Площа накладання земельної ділянки, яка знаходиться у фактичному користуванні [PERSON] по [ADDRESS] (зі слів [PERSON] ) та земельної ділянки, яка знаходиться у фактичному користуванні [PERSON] та [PERSON] по [ADDRESS] (зі слів [PERSON] ) становить 0,0075 га. Отже, висновком судової земельно-технічної експертизи підтверджується факт накладення земельних ділянок сторін, проте експерт не вказує причину по якій відбулось таке накладення. Крім того, матеріали справи не містять беззаперечних доказів, що причиною накладення суміжних земельних ділянок сторін є помилки, допущені при розробленні технічної документації саме відповідачів. Згідно пункту першого абзацу другого висновку експерта сумарна плоаща земельних ділянок якими фактично користується позивач по [ADDRESS] та по [ADDRESS] без номера, не відповідає технічній документації, загальній площі земельних ділянок на 1-16 га, а сама технічна документація не відповідає площі у виписках з погосподарських книг. Крім того з висновку експерта вбачається що всі порушення меж та накладення встановлено не відповідно до наявних документів, а лише зі слів позивача та не підтверджуються відповідними документами. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18). Невірно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову у задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин, на що вказав Верховний Суд у постанові від 29.09.2020 у справі № 378/596/16-ц. Отже, розпоряджаючись своїми процесуальними правами на власний розсуд, позивач не представив суду належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували обґрунтованість його позовних вимог. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необґрунтованість даного позову з огляду на те, що обставини, наведені позивачем, не можуть бути підставами для скасування рішень сільської ради про затвердження технічної документації із землеустрою на вказані земельні ділянки відповідачів, виданих їм свідоцтв про право власності на земельні ділянки та реєстрації права власності, оскільки у заявлений спосіб відповідачі будуть позбавлені права власності на земельну ділянку, що є недопустимим та суперечить статті 153 ЗК України. Судові витрати, витрати на правову допомогу, витрати на проведення експертизи в разі відмовлення в задоволенні позовних вимог суд покладає на позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed