Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

08.06.2023 року позивачка засобами поштового зв`язку звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила суд встановити факт її мешкання з 21.02.2003 року з померлим [INFO] [PERSON] як чоловіка та жінки не менше 5 років до дня смерті спадкодавця, а також визнати за позивачкою право на отримання земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель колишнього ВАТ «Комсомольська правда» розміром 3,23 га без визначення меж цієї частки в натурі в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] . Підставою звернення до суду у порядку позовного провадження стала постанова державного нотаріуса Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області від 26.04.2023 року про відмову позивачці у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. В обгрунтування позову було заначено, що факт спільного проживання позивачки з померлим впливає на можливість оформлення нею спадкових прав після померлого, спадщина після якого складає не виділена в натурі земельна ділянка, яка іншій особі не розподілена та знаходиться у користуванні органу місцевого самоврядування - Олексіївської сільської ради Лозівського району Харківської області. Іншим шляхом визнати свої права позивачка позбавлена можливості. Ухвалою судді від 15.06.2023 року вказана позовна заява була залишена без руху через необхідність підтвердження станом на час відкриття провадження наявності земельної ділянки реформованого ВАТ «Комсомольська правда», вартості заявленої позовної вимоги щодо визнання права власності та визначення доказів, якими позивачка буде обгрунтовувати заявлену разом із вимогою про визнання права власності вимогу про встановлення факту, що має юридичне значення (а.с.18). 29.06.2023 року заявниця надала суду заяву про усунення недоліків з новою редакцією своєї позовної заяви, яку вона назвала уточнена, подання додаткових доказів та доплату судового збору за заявлену вимогу у розмірі 512,40 грн. відповідно до вартості земельної ділянки, на яку вона претендує, чим вимоги ухвали судді від 15.06.2023 року були виконані в межах визначеного строку для усунення відповідних недоліків (а.с.20-24). Ухвалою судді від 30.06.2023 року провадження у справі було відкрито у загальному позовному провадженні, призначено підготовче провадження, витребувано у порядку ст.84 ЦПК України спадкову справу після померлого [PERSON] , питання виклику свідків залишено відкритим до підготовчого провадження (а.с.32). На виконання вказаної ухвали 10.07.2023 року з Первомайської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції до суду надійшла копія спадкової справи після померлого [PERSON] (а.с.39-48). Ухвалою суду від 24.07.2023 року підготовче провадження було закрито та справу призначено до судового розгляду по суті, викликано у судове засідання для розгляду справи по суті двох свідків, заявлених стороною позивача (а.с.51). У судовому засіданні 25.08.2023 року були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] , які є сусідками позивачки, та які підтвердили факт спільного проживання позивачки та [PERSON] , який помер [INFO] і період з 21.02.2003 року до дня смерті останнього, повідомивши, що вони взагалі вважали, що позивачка та померлий є чоловіком та дружиною та їм не було відомо, що вони офіційно не перебувають у шлюбі (а.с.56-57). Саме судове засідання при розгляді справи по суті 25.08.2023 року було відкладено з метою підготовки сторін до судових дебатів та ознайомлення складу суду із показами свідків. У судовому засіданні при розгляді справи по суті 21.09.2023 року позивачка заявлені нею позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених у новій редакції позовної заяви. Відповідач в особі свого представник, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце судового засідання (а.с.63), у судове засідання не прибув, що дозволяє суду розглянути справу по суті на підставі ч.3 та ч.4 ст.223 ЦПК України. При цьому підстав для заочного розгляду справи суд не встановлює, оскільки позивач відповідне клопотання до суду не заявляла. Дослідивши нову редакцію позовної заяви з додатками до неї та до первинної позовної заяви, матеріали спадкової справи після померлого [PERSON] , покази свідків, надані у судовому засіданні 25.08.2023 року, суд приходить до думки, що заявлені позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Правдинської сільської ради Первомайського району Харківської області (актовий запис №13 від 24.04.2012 року)(а.с.45). Після його смерті єдиним спадкоємцем за законом була його мати - [PERSON] , яка 18.03.2014 року подала заяву до усіх відповідних органів, в якій вказала, що спадщину після померлого сина не прийняла, за продовженням строку прийняття спадщини звертатися не буде, претензій з приводу оформлення спадщини іншими спадкоємцями не буде мати. Вказана заява була зареєстрована державним нотаріусом Рокитнівської державної нотаріальної контори Рівненської області Витичак Г.М., реєстровий номер 389 (а.с.43). Позивачка по справі 31.01.2017 року подала заяву про прийняття спадщини після померлого у порядку ч.3 ст.1268 ЦК України (як особа, яка прийняла спадщину, оскільки мешкала та була зареєстрована з спадкодавцем на час відкриття спадщини), посилаючись на своє право на спадкування у порядку ст.1264 ЦК України як спадкоємець за законом четвертої черги за відсутності інших спадкоємців за законом та заповітом. На підставі її заяви Первомайською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №22/2017 після померлого [PERSON] (а.с.40). Спадковим майном є земельна ділянка, яка в натурі не виділена, та була виділена померлому за рахунок земель реформованого ВАТ «Комсомольська правда» на підставі сертифікату серії [NUMBER] у розмірі 3,23 умовних кадастрових гектарів за №103 (угіддя- рілля) та №104 (угіддя- багаторічні насадження), яка в натурі не виділялася (відсутнє право власності), що підтверджується довідкою від 29.06.2023 року за №06-04/1992 відповідач по справі в особі свого виконавчого органу (а.с.29). Постановою державного нотаріуса Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області Мірошниченко О.М. від 26.04.2023 року позивачці відмовлено в оформленні спадкових прав після померлого, оскільки відсутні докази проживання позивачки та померлого як сім`ї для спадкування у четверту чергу спадкування за законом у порядку ст.1264 ЦК України. При цьому вказаною постановою підтверджено факт спільного проживання позивачки та померлого для прийняття спадщини у порядку ч.3 ст.1268 ЦК України (а.с.13). Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно зі ст.1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкоємцем однією сім`єю не мнеш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Вказаний факт підтверджується не тільки поясненнями позивачки та показами допитаних у судовому засіданні 25.08.2023 року свідків, а й довідками виконавчого комітету Правдинської сільської ради на той час Первомайського району Харківської області від 01.07.2015 року за №02-30/401 та від 10.01.2017 року №02-30/12 (а.с.27, 28), відповідно до яких встановлено, що позивачка та померлий спадкодавець мешкали спільно дня смерті останнього з [INFO] однією сім`єю без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство за спільні кошти. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 5 ч.1 ст.315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Враховуючи наявність спору про право така вимога заявлена позивачкою у порядку позовного провадження, що відповідає вимогам процесуального закону разом із вимогою про визнання права власності на спадкове майно та її слід задовольнити на підставі досліджених судом доказів. Відносно визнання права власності на земельну ділянку, яка не стала об`єктом цивільних прав та право на яку лише було надано померлому спадкодавцю, то в цій частині суд вказує наступне. До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі №723/1061/17 (провадження № 61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному. Так, положеннями Земельного кодексу України встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акту на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акту на право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Особливістю звернення до суду з позовом про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельних ділянок є те, що позивач вправі порушувати питання про визнання майнового права, набутого спадкодавцем за життя, тобто особистого майнового права спадкодавця, оскільки до складу спадщини входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю. Тому в цій справі слід врахувати, що відповідно до п. 17 Перехідних положень ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай) вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі. В матеріалах справи відсутні докази того, що [PERSON] за життя були вчинені дії щодо початку процедури приватизації земельної частки (паю), та яку б померлий спадкодавець не завершив, відтак визнання за позивачкою права на завершення приватизації (так зване, наявність права на право) є неналежним способом захисту її прав і підстави для визнання за нею такого права відсутні. Разом із тим, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідач фактично проти позову не заперечує, оскільки до часу звернення позивачки до суду не звертався із заявою про визнання спадщини відумерлою. Вказаний позов є позовом про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, а отже задоволення його в такий спосіб не буде вважатися виходом за межі позовних вимог і водночас забезпечить ефективний захист прав позивачки, що дозволить їй відразу захистити своє право шляхом оформлення земельної ділянки. На підставі викладеного та

Outcome: approved