Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини. В подальшому, змінивши свої позовні вимоги, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 29.06.2022 року та мають доньку [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Вказує, що угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, стан здоров`ята матеріальне становище відповідача дозволяє утримувати дитину, інших утриманців він не має. Відповідачем 09.06.2023 року подано відзив на позовну заяву, у якому він зазначає, що їх із позивачем донька [PERSON] після розірвання шлюбу з позивачем періодично, а саме з понеділка по п`ятницю після навчання у школі проживала з ним, оскільки школа, у якій навчається [PERSON] , знаходиться поряд з його місцем проживання. На вихідні він завозив дитину до матері. Дитина в його помешканні має свою кімнату з усім необхідним для проживання та робочим місцем для навчання. Зазначив, що до моменту подання позову матеріальні витрати на утримання доньки він здійснював самостійно, а також відшкодовував позивачу витрати на купівлю одягу, підручників, шкільного приладдя, їжі, навчання в художній студії, розваги, тощо. Просив врхувати, що проживає з батьком [PERSON] , який є інвалідом ІІ групи, що вимагає певних витрат на його лікування та утримання, матір [PERSON] також пенсійного віку та потребує його допомоги. Позовні вимоги визнає частково, не заперечує проти стягнення з нього 1/5 частки всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Просить не стягувати з нього судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. 26 червня 2023 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, у якому вона не заперечила, що дитина інколи залишалась у бабусі та дідуся на ночівлю, за бажанням батька, а також те, що відповідач частково відшкодовував їй витрати на купівлю одягу, їжі в навчальному закладі, деякі витрати на школу. На даний час проживає з дитиною сама, усі витрати, що стосуються проживання, харчування, довозу дитини до шкоди, купівля одягу та комунальні послуги оплачує самостійно. Вказала, що відповідач проживає окремо від батьків, батько відповідача [PERSON] будучи інвалідом ІІ групи, має звання професора та достойну пенсію, щоб повністю забезпечити своє лікування та утримання. Ухвалою суду від 16 травня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 12 червня 2023 року з повідомленням (викликом) сторін, визначено сторонам строк для подання відзиву на позов, відповіді та заперечень. В судове засідання позивач не з`явилась, подавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частки всіх видів доходів відповідача. Відповідач [PERSON] в судовому засідані позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання [PERSON] в розмірі 1/5 частки його доходів. Заслухавши пояснення відповідача, допитавши свідка, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з"ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Судом встановлено, із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , що видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського Рівненського міського управління юстиції, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Як стверджує позивач дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Разом із тим, допитаний в судовому засіданні в якості свідка батько відповідача [PERSON] - [PERSON] суду пояснив, що донька сторін [PERSON] у будні дні, коли ходить до школи проживає з ними і батьком, в п`ятницю відповідач завозить дитину до матері. Дитина має свою кімнату. Відповідач оплачує гурток, харчування дитини. Коли дитина проживає з батьком матір нічого не дає, всі витрати забезпечує батько [PERSON] . Між батьками не досягнуто домовленості щодо порядку, способу, форми та розміру участі в утриманні дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов"язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~Сімейному кодексі України. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства"\~визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що була ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов"язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов"язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За змістом ст. 18 Конвенції суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Європейський суд з прав людини у рішенні "М.С. проти України" повторює, що існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї того, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси (див. справу "Нойлінґур і Шурук", № 41615/07, § 135, 06.07.2010 року, і "X проти Латвії", заява №. 27853/09, § 96, ЄСПЛ 2013 р.). Найкращі інтереси дитини, залежно від їхнього характеру і серйозності, можуть переважати інтереси батьків (див. справу "Сахін проти Німеччини", заява № 30943/96, §66, ЄСПЛ 2003 р.VIII). Згідно зі\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов"язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов"язків щодо дитини. Згідно\~ст. 180 СК України\~батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров"я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Як встановлено судом із довідки, що видана Рівненським державним гуманітарним університетом Міністерства освіти і науки України 21 квітня 2023 року №55-06-56 [PERSON] працює професором кафедри культурології та отримує дохід, розмір якого становить за період з квітня 2022 року по березень 2023 року 205304,66 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік"\~встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~ч.\~1\~ ст.\~183\~СК України\~частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Відповідно до\~ст.191 СК України\~аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Таким чином, з огляду на вищевикладене, оскільки дитина періодично проживає з батьком, який в цей час забезпечує її щоденні потреби, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та необхідність стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/5 частки всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 травня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Посилання відповідача на той факт, що його батько, з яким він проживає, є інвалідом ІІ групи, що потребує коштів на його лікування та утримання, не заслуговують на увагу суду, оскільки [PERSON] не доведено належними доказами того факту, що його батько потребує такого утримання і воно ним надається. Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 430 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Беручи до уваги, що позивач при подачі до суду позовної заяви була звільнена від сплати судового збору, та враховуючи положення\~ст.141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1073 грн 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial