Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача АТ «СК «Країна» та просить суд зобов`язати відповідача виплатити йому допомогу у зв`язку із втратою працездатності за період з 02.01.2023 по 11.01.2023 у сумі 3 611,41 грн., посилаючись на відмову роботодавця у вказаній виплаті. В обґрунтування вимог зазначено, що він з 06 грудня 2021 року працює провідним фахівцем з допоміжної діяльності у сфері страхування в АТ «Страхова компанія «Країна. 02 січня 2023 року він захворів та перебував на стаціонарному лікуванні, лікарняний було видано в електронній формі, до формування якого він не мав жодного відношення. 02.02.2023 керівництво роботодавця затребувало від нього для виплати лікарняного надати довідку про страховий стаж форми ОК-5, у нього така була станом на листопад 2021 року, яку він і надав, хоча являється пенсіонером за вислугою років із загальним стажем роботи більше 30 років, та заяву, де визначив АТ «СК «Країна» основним місцем роботи. 09.02.2023 отримав від відповідача повідомлення № 3 про відмову у призначенні допомоги по Е-листку непрацездатності та виплати за лікарняним листом, хоча у період з 20.04.2022 по 29.04.2022 він уже перебував на лікарняному і питань щодо оплати лікарняного не виникало. Наразі із посиланням на зміну у законодавстві, він отримав відмову в оплаті лікарняного, тому враховуючи положення ч. 1 ст. 17 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», страховим стажем 31 рік 9 місяців та розрахунку 95 702,53 : (365-10) = 361,14 (додаток 6) * 5 (перші 5 днів розрах.робота) = 1 0805,70 грн. + 361,14 (додаток 6) * 5 (решта днів розрах.ПФУ ) = 3 614,41 грн., просить вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 30 березня 2023 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 28 квітня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 30 серпня 2023 року залучено до участі у справі в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. У судовому засіданні позивач [PERSON] на заявлених вимогах наполягав з підстав, викладених у тексті позовної заяви. Довідка комунального закладу дошкільної освіти про основне місце його роботи в яслах-садку № 249 фіктивна, він не знає, чому її таку видали. Представник відповідача Лівицький О.М. вимоги позову не визнав з підстав, викладених у відзиві на позов. В обґрунтування відзиву зазначено, що 02.02.2023 відповідач звернувся до ПФУ із наступним: «нашому працівнику, який оформлений у нас за основним місцем роботи, було надано Е-листок непрацездатності, але нам він відображається як роботодавцю за сумісництвом. Поясніть чому так вийшло і як можна дізнатися чи не оплачувався лікарняний за основним місцем роботи. Працівник надавати довідку ОК-7 відмовляється і чи можливий збій у системі ПФУ та працівник помилково зазначений як сумісник у нашому підприємстві». 22.02.2023 ПФУ надало відповідь, що за ІІІ квартал 2022 року подано відповідачем податковий розрахунок, у якому зазначено відомості за основним місцем роботи, а також відділом освіти Саксаганської районної у місті ради за ІІІ квартал 2022 року подано відповідачем податковий розрахунок, у якому зазначено відомості за основним місцем роботи. Крім того, відділом освіти 14.02.2023 надано заяву розрахунок, а відповідно до довідки від відділу освіти від 16.02.2023, позивач має уже основне місце роботи в КЗДО (ясла-садок) № 249 з 01.11.2017 на посаді сторожа по сьогоднішній день. А тому на підставі частини першої статті 22 Закону «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» зі змінами, які набрали чинності з 01 січня 2023 року, листки непрацездатності оплачуються у першу чергу за основним місцем роботи і лише у разі не реалізації застрахованою особою права на таку допомогу, вона надається га місцем роботи за сумісництвом (наймом). Відповідачем ставилося перед позивачем питання щодо переоформлення трудового договору, однак останній відмовився. Тому оскільки у реєстрі позивач зазначений, як працівник за сумісництвом, просить у задоволенні вимог відмовити. Представник третьої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у порядку, передбаченому ст. 128 ЦПК України. Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Як встановлено судом та не оспорюється учасниками процесу, на підставі наказу № 339-к від 02 грудня 2021 року, [PERSON] з 06 грудня 2021 року працює на посаді фахівця з допоміжної діяльності у сфері страхування відділу медичного асистансу Регіональної дирекції в м. Кривий Ріг з 06 грудня 2021 року за строковим трудовим договором. У період з 02 січня 2023 року по 11 січня 2023 року [PERSON] перебував на лікуванні у Комунальному підприємстві «Криворізька центральна районна лікарня» Новопільської сільської ради, про що видано листок непрацездатності в електронному виді. Згідно пункту 1 частини першої статті 15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV), допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі страхових виплат, які повністю або частково компенсують втрату заробітної плати (доходу), у разі настання одного з таких страхових випадків:1) тимчасова непрацездатність внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, а також тимчасова непрацездатність на період реабілітації внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві. Допомога по тимчасовій непрацездатності у випадках, зазначених у пунктах 1 і 7 частини першої цієї статті, виплачується уповноваженим органом управління застрахованим особам з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності), незалежно від звільнення, припинення підприємницької або іншої діяльності застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством. Оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності у випадках, зазначених у пунктах 1 і 7 частини першої цієї статті, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина друга статті 15 Закону № 1105-XIV). Дійсно, згідно Порядку оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, за рахунок коштів роботодавця, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2015 р. № 440 (далі - Порядок № 440), оплата днів тимчасової непрацездатності здійснюється за основним місцем роботи застрахованої особи та за місцем роботи за сумісництвом у формі матеріального забезпечення, що повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу). Підставою для оплати днів тимчасової непрацездатності є виданий в установленому порядку листок непрацездатності, а в разі роботи за сумісництвом - копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника, скріпленим печаткою за основним місцем роботи (пункт 3 Порядку № 440). Разом з тим, відповідно до абзаців 1, 2 частини першої статті 22 Закону № 1105-XIV, який має вищу юридичну силу, страхова виплата у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), гіг-контракту, іншого цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених законом, призначається та здійснюється за основним місцем роботи (діяльності). Допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах застрахованим особам (у тому числі тим, які здійснюють підприємницьку чи іншу діяльність та одночасно працюють на умовах трудового договору) надається за основним місцем роботи (діяльності) або за місцем роботи за сумісництвом (наймом) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно ст. 23 Закону № 1105-XIV, підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є сформований на основі медичного висновку про тимчасову непрацездатність або документа, що засвідчує факт усиновлення дитини, встановлення опіки над дитиною, листок непрацездатності. У разі роботи за сумісництвом, за трудовим договором (контрактом) одночасно із здійсненням підприємницької чи іншої діяльності підставою для призначення допомоги є копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника і печаткою (за наявності) за основним місцем роботи. За положеннями статті 26 Закону № 1105-XIV фінансування страхувальників для надання страхових виплат за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою непрацездатності застрахованим особам здійснюється територіальними органами уповноваженого органу управління в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України. Підставою для фінансування страхувальників територіальними органами уповноваженого органу управління є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми страхових виплат за їх видами. Територіальні органи уповноваженого органу управління здійснюють фінансування страхувальників протягом трьох робочих днів після надходження заяви-розрахунку, в тому числі в електронній формі. Аналогічне викладено у пунктах 2, 5, 6 Порядку фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та окремих виплат потерпілим на виробництві за рахунок коштів Фонду соціального страхування України, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 № 12. Згідно наданої представником відповідача у якості доказів копії довідки Комунального закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 249 Криворізької міської ради від 16.02.2023, [PERSON] дійсно працює за основним місцем роботи в закладі з 01 листопада 2017 року наказ № 40 к/тр від 30.10.2017, на посаді сторожа. Починаючи з 01 січня 2023 року, органом, який відповідає за прийняття заяв-розрахунків і фінансування лікарняних і декретних допомог, є Пенсійний фонд України. За відомостями Пенсійного фонду України, наданими відповідачу 22.02.2023 у відповідь на запит щодо оплати лікарняного позивача, як страхувальником Відділом освіти виконкому Саксаганської районної у місті ради, так і страхувальником Акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна» подано податковий розрахунок за ІІІ квартал 2022 року, у якому зазначено відомості про [PERSON] як за основним місцем роботи, однак 14.02.2023 Відділом освіти виконкому Саксаганської районної у місті ради подано заяву-розрахунок відносно позивача. Указане [PERSON] не спростовано. Таким чином, з 1 січня 2023 року почала діяти нова редакція Закону № 1105-XIV, зокрема і положення статті 22 цього Закону. Такі зміни законодавства обмежили можливість оплати лікарняних суміснику, якщо таку допомогу виплачують за основним місцем роботи. Тобто, якщо на основному місці роботи був оплачений лікарняний, то обов`язок оплати за сумісництвом знімається з роботодавців. Виходячи з викладеного, оскільки позивач скористався своїм правом та звернувся із заявою щодо оплати лікарняного за основним місцем роботи, де йому і було виплачено допомогу по тимчасовій втраті працездатності відповідно до абзаців 1, 2 частини першої статті 22 Закону № 1105-XIV, такий обов`язок знімається з відповідача, де позивач працює за сумісництвом, бо листок непрацездатності оплачується по місцю роботи за сумісництвом у випадку, якщо листок непрацездатності не був оплачений на основному місці роботи. У такому випадку, для реалізації свого права на допомогу, працівникові необхідно надати роботодавцю довідку з основного місця роботи про те, що йому не призначали і не виплачували допомогу з тимчасової непрацездатності. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини 5, 6 статті 81 ЦПК України). Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У зв`язку з відмовою у задоволенні вимог, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed