Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-07 00:00:00

07.08.2023 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06.10.2007 між нею та [PERSON] зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Житомирського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження складено відповідний актовий запис № 1995. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. На думку позивача, дітям має бути забезпечений належний рівень життя необхідний для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, який остання не зможе забезпечити самостійно, а тому просить стягувати з батька дітей аліменти на їх утримання у в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, що підлягає індексації і не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, з дня пред`явлення позову та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Ухвалою суду від 08.08.2023 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач також надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнав. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 06.10.2007, між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), 06.10.2007 року укладено шлюб, який зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Житомирського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження складено відповідний актовий запис № 1995 (а.с. 13). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дітей (а.с. 6-7). Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає.\~ \~ \~ Таким чином суд встановив, що між сторонами існує спір з приводу утримання дитини, що регулюється нормами Сімейного Кодексу України. Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі Конвенція про права дитини), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України). Згідно ч.1, 2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Положеннями ч.1 ст.182 СК України у редакції, чинній на час виникнення та існування спірних правовідносин, визначено коло обставин, які суд враховує при визначенні розміру аліментів: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (частина друга статті 182 СК України). Судом встановлено, що від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] , (а.с. 5-6). Відповідно до Закону України «Пpo Дepжавний бюджeт України на 2022 рік» гарантований прожитковий мінімум з 1 липня 2022 року для дітей до 6 років складає 1100,50 гривень, а для дітей від 6 до 18 років 1372 гривні. Отже, згідно вимог статей 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову . Згідно реєстраційного штампу позов пред`явлено - 07.08.2023. Згідно п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), а відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; Відповідач, до початку розгляду справи по суті, позовні вимоги визнав, про що подав особисто заяву 05.09.2023, яка зареєстрована канцелярією суду під № 29368 . Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Застосовуючи вказану норму процесуального права, суд враховує роз`яснення, що надані Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», зокрема в абзаці 3 пункту 24, в частині того, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач позов визнає, про що особисто, через канцелярію суду подав заяву 05.09.2023, яка зареєстрована під № 29368 Суд вважає, що визнання позову не суперечить чинному законодавству, а тому суд приймає визнання повову відповідачем та приймає рішення про задоволення позову Згідно з п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог Відповідно до\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 1073 грн. 60 коп. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved