Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 21.08.2023 задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Вказаним рішенням суду за [PERSON] , в порядку спадкування, після смерті матері [PERSON] , визнано право власності на частини належно їй за життя майна. Стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 5429,03 грн. Повний текст рішення по справі виготовлено 28.08.2023. Під час судових дебатів, представником позивача зазначено, що підтвердження судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу будуть подані суду в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України. 28.08.2023, через засоби поштового зв`язку, направлено клопотання представника позивача про ухвалення додаткового рішення. Просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 40 000 грн.. Оскільки ця заява подана у п`ятиденний строк, який визначений у ч.8\~ст.141 ЦПК України, вона прийнята до розгляду судом. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] адвокат Заїка Н.М., в режимі відеоконференції, заяву про стягнення з відповідача [PERSON] витрат на правничу допомогу підтримала, вказавши, що сума є співмірною з понесеними позивачкою витратами на правову допомогу, оскільки справа розглядалась судами з 2020 року, по такій підготовлено значну кількість запитів та клопотань, відповіді на відзив та витребувано ряд документів. При цьому позивачка очікувала, що відповідач буде сприяти у розгляді справи, проте останній не надавав суду витребовувані документи, що потягло за собою затягування розгляду справи та витребовування доказів самостійно. В судовому засіданні представник відповідача, в режимі відеоконференції, адвокат Скульський С.І. просив відмовити у задоволенні клопотання про ухвалення додаткового рішення по стягненню витрат на правничу допомогу, оскільки представником позивачки не подано належного розрахунку наданих послуг. Крім того, представник позивача адвокат Заїка Н.М. заявила про подання заяви про ухвалення додаткового рішення саме під час репліки, а не в судових дебатах. Крім того вказує, що ним 12.09.2023 подано апеляційну скаргу на рішення суду, яка вже зареєстрована в електронному суді, тому просить зупинити розгляд питання про ухвалення додаткового рішення до розгляду справи в апеляційному суді. Такок зазначає, що [PERSON] є особою похилого віку і стягнення такої суми витрат, яку просить представник позивачки, ставить останнього в складну життєву ситуацію. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши заяву про ухвалення додаткового рішення та додані письмові документи, суд дійшов до наступного висновку. Суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи - п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України. В пункті 33 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року, вказано, що визнаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. Разом з тим, в даному випадку наявні докази, які дозволяють встановити та оцінити обставини, які є предметом судового розгляду, тобто для ухвалення додаткового рішення, а саме подання апеляційної скарги на судове рішення у справі не є виключною умовою від якої залежить можливість розгляду заяви представника позивача, при цьому слід звернути увагу, що представник відповідача не позбавлений можливості подати апеляційну скаргу і на додаткове рішення, тому клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі, не підлягає задоволенню. Пунктом 3 ч. 1 частини\~ст..270 ЦПК України\~передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Оскільки судом не вирішено питання про розподіл витрат на правничу допомогу, які понесені позивачем, а останній скористався своїм правом на подання доказів понесення цих витрат після ухвалення рішення у справі, як це передбачено ч.8\~ст.141 ЦПК України, судом призначено до розгляду питання про ухвалення додаткового рішення. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Статтею 242 ЦПК України визначений порядок проведення судових дебатів. Так, відповідно до ч. 7 цієї статті зазначено, що з дозволу суду промовці можуть обінюватись репліками. Разом з тим, законодавець не відокремив у окрему статтю Цивільного процесуального кодексу України стадію судового розгляду, як обмін репліками. Після судових дебатів суд виходить до нарадчої кімнати, для ухвалення рішення ч. 1 ст. 244 ЦПК України. Таким чином, можна дійти до висновку, що заявлене клопотання сторони у справі щодо подачі заяви про стягнення судових витрат в порядку ч.8\~ст.141 ЦПК України під час репліки, охоплює стадію судових дебатів. Тому твердження представника відповідача стосовно здійснення заяви адвокатом Заїкою Н.М. стосовно подальшого подання клопотання про стягнення понесених позивачкою [PERSON] витрат на правничу допомогу саме при обміні репліками, є підставою для відмови в ухваленні додаткового рішення, не є спроможними та не приймаються судом до уваги. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Визначаючи розмір таких витрат, суд враховує положення ч.4\~ст.141 ЦПК України, які передбачають, що якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вказані критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Судом встановлено, що 01.12.2019 позивачкою [PERSON] та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги та Додаткову угоду №1. Згідно вказаної Додаткової угоди сторони домовились про розмір адвокатського гонорару з надання правової допомоги, що складає 5000 грн. Вказаний гонорар сплачено згідно квитанції №01/12/19 від 01.12.2019. В подальшому 03.03.2020 між адвокатом Цибулько Л.С. та позивачкою по справі [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги, зокрема надає останній правову допомогу та здійснює її представництво в суді при розгляді цивільної справи № 634/63/20. Того ж дня, укладено Додаткову угоду №2 до Договору про надання правової допомоги, якою обумовлено суму правової допомоги 20\~000 грн. Гонорар сплачено згідно квитанцій № 05/12/20 від 01.12.2020 в сумі 5000 грн., та квитанцією № 02/03/20 від 03.03.2020 на суму 10\~000 грн. Однак, 01.03.2022 договір про надання правничої допомоги між адвокатом Цибулько Л.С. та позивачкою розірвано, що підтверджується додатковою угодою від 01.03.2022. Також в цій угоді сторони домовились, що розмір адвокатського гонорару буде складати 15000 грн, які позивачкою фактично сплачені. На підтвердження наданих адвокаторм послуг (виконаних робіт) подано відповідні Акти, згідно яким адвокатом Цибулько Л.С. надано [PERSON] послуги з правової допомоги на загальну суму 20\~000. Крім того, 03.03.2020 позивачкою по справі [PERSON] та адвокатом Заїкою Н.М., укладено договір про надання правової допомоги та Додаткову угоду №1 до цього договору. 09.10.2022 між позивачкою [PERSON] та [PERSON] укладено Додаткову угоду №2 до Договору про надання правової допомоги №б/н від 03.03.2020, в як4ій визначено розмір гонорару адвоката 20\~000 грн. Вказана сума сплачена позивачем згідно квитанцій: № 01/06/20 від 02.06.2020,№07/06/20 від 23.06.2020, №03/01/21 від 21.01.2021, №01/02/21 від 10.02.2021, №02/06/21 від 29.06.2021, №01/12/22 від 02.12.2022, №3/12/22 від 30.12.2022, №03 від 20.01.2023, №01/08/23 від 21.08.2023. Як вбачається з Акта наданих послуг за Договорами про надання юридичних послуг від 03.03.2020, адвокат Заїка Н.М. надав клієнту правову допомогу на загальну суму 20 000 грн. На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивачки надано: Договори про надання правової допомоги, Акти наданих послуг (виконаних робіт), надано квитанції, згідно з яких адвокат Цибулько Л.С. отримала від [PERSON] за надання правової (правничої) допомоги гонорар (грошові кошти) в загальній сумі 20 000 грн., аналогічна сума була отримана від останньої і адвокатом Заїкою Н.М. В матеріалах справи наявний ордер на надання правничої допомоги [PERSON] адвокатом Цибулько Л.С. (а.с. 2, Том № 2), та адвокатом Заїкою Н.М. (а.с. 4, Том №2). Водночас, згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до роз`яснення в п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 10 від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Верховний Суд в Постанові від 12.06.2018 року по справі №462/9002/14-ц (провадження №61-9880св18), прийшов до наступних висновків: «свобода договору не є абсолютною, вона обмежується законом і суттю договірних правовідносин, якою за договором про надання юридичних послуг у формі представництва у суді є забезпечення балансу приватних і публічних інтересів - права особи на кваліфіковану юридичну допомогу при розгляді її справи у суді (приватний інтерес) і незалежність та безсторонність судової влади при розгляді цивільних справ (публічний інтерес). Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 року по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 року по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередню участь у судовому засіданні. Такі стадії представництва інтересів у суді, як прибуття на судове засідання та очікування цього засідання, є невідворотними та не залежать від волі чи бажання адвоката. Подібний висновок міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 18.04.2023 у справі №\~\~903/378/22, від 23.03.2023 у справі №\~\~921/434/21, від 25.05.2021 у справі №\~\~\~\~910/7586/19. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт. До того ж у додатковій постанові\~КГС ВС\~від 30.08.2023\~№ 911/3586/21 Верховний Суд зазначає, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо. Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги рівень складності, юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору та участь представника позивача в режимі відеоконференції, як в Диканському районному суді Полтавської області так і в Сахновщинському районному суді Харківської області (частково), суд приходить до висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 40000 грн. не є співмірним із складністю справи, виконаними адвокатами роботами (наданими послугами; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому підлягає зменшенню до 30 000 гривень. Крім того, при зменшенні розміру витрат на правничу допомогу суд враховує і матеріальний стан відповідача по справі, який є пенсіонером та людиною похилого віку. Таким чином підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивачки витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000 грн., які є співмірними і відповідають критерію реальності та розумності їх розміру.

Outcome: partial