Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з вищевказаною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 25.07.2023 року судом розглянуто справу №638/4866/23, при винесенні судом рішення не вирішено питання про судові витрати, а саме: витрати на професійну правничу допомогу. Під час розгляду справи представником позивача зазначалось, що докази понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть надані у строки, встановлені ч.8 ст.141 ЦПК України, а відтак представник позивача просить ухвалити по справі додаткове рішення про стягнення з відповідача судових витрат. У судове засідання учасників справи не з`явились, представник позивача надав заяву про розгляд заяви за їх відсутності, представник відповідача та треті особи причин неявки не повідомили, у клопотанні про зменшення витрат на правничу допомогу представник відповідача зазначив, що позивачем не підтверджено понесених витрат на правову допомогу, предмет позову у справі не є складним, вартість послуг є значно завищеною з огляду на типовість та нескладність такої категорії справ, сума та вид виконаної роботи є неспівмірними та не відповідають критерію розумності та дійсної вартості наданих послуг. Дослідивши заяву та додані до неї документи, оглянувши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і пояснення, не ухвалено рішення. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Так, при поданні позовної заяви представником позивача зазначено попередній розрахунок суми судових витрат у розмірі 12 000 грн та повідомлено, що докази понесених судових витрат будуть надані пізніше згідно ст.ст.141-142 ЦПК України, 31.07.2023 року представником позивача подано клопотання про долучення доказів понесених витрат на правову допомогу 25.07.2023 року Дзержинським районним судом м.Харкова ухвалено рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець Амельченко Віталій Петрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 25.07.2023 року до електронного кабінету представника позивача доставлено зазначене рішення, клопотання про долучення доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу подано через систему «Електронний суд» 29.07.2023 року Враховуючи викладене, представником позивача дотримано вимоги ч.8 ст.141 ЦПК України щодо порядку та строку подання заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат з відповідними доказами. Щодо доводів представника позивача про відсутність повноважень у представника відповідача Гулька А.В. суд зазначає наступне. Відповідно до частини третьої статті 58 ЦПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника. За приписами частини другої статті 60 ЦПК України під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу. Таким чином, у цивільному процесуальному законі встановлено конкретні випадки, у яких представником у суді, окрім адвоката чи законного представника, може бути інша особа, яка має відповідну цивільну процесуальну дієздатність. Повноваження таких осіб відповідно до пункту 1 частини першої статті 62 ЦПК України мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи. Згідно з частиною третьою статті 62 ЦПК України довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами. Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. Так, ухвалою суду від 26.05.2023 року відкрито провадження по справі та визначено, що справа є малозначною. Таким чином, у малозначних справах представляти інтереси може представник, а не лише адвокат або керівник органу. Такий же висновок про застосування норм права міститься у постановах Верховного Суду від 30 січня 2019 року № 333/4453/17-ц (провадження № 61-14305св18), від 13 лютого 2019 року № 509/4162/17-ц (провадження № 61-36989св18), від 29 травня 2019 року № 759/7843/17 (провадження № 61-40062св18). До клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, підписаного [PERSON] , долучено належним чином засвідчену довіреність на представлення інтересів ТОВ ФК «Кредит-Капітал». Таким чином, посилання представника позивача на відсутність у представника відповідача повноважень на подання процесуальних документів безпідставні та не ґрунтується на вимогах ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої-шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 22.05.2023 року між адвокатом Бережновою Ю.В. та Дудкіною К.Ю. укладено договір про надання правової допомоги, предметом якого є надання адвокатом правової допомоги клієнту з питань, пов`язаних із захистом його прав та законних інтересів згідно заявок клієнта. Згідно п.3.2, 3.3 умов договору клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар у розмірі встановленому сторонами у додатковій угоді, яка є невід`ємною частиною цього договору. Факт надання послуг та виконання робіт за цим договором, а також їх вартість (розмір гонорару), фіксується сторонами в актах приймання-передачі виконаних робіт та наданих послуг. Згідно додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги від 22.05.2023 року вартість послуг (гонорар), що надаються виконавцем замовнику при захисті прав та інтересів замовника в суді першої інстанції за позовом [PERSON] до ТЗОВ «ФК «Кредит-Капітал» про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису №253588 від 30.06.2021 року загалом становить 11 000 грн. За актом приймання-передачі наданих послуг від 28.07.2023 року до вказаного договору виконавець виконав, а замовник прийняв наступні послуги у зв`язку з розглядом справи №638/4866/23 ; консультація з питання подачі позову до суду; отримання та підготовка доказів, засвідчення додатків; складання та подача позовної заяви; складання клопотання про витребування доказів; складання заяви про розгляд справи за відсутності сторін; складання та подача заяви про долучення доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу та винесення додаткового рішення; складання та подача заяви про видачу виконавчого листа на загальну вартість 11 000 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Так, представник позивача дійсно виконала надані послуги згідно акту-передачі наданих послуг по справі. Згідно з пунктами 2 ,4 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує ,зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес ,а також дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Так, спірні правовідносини між сторонами у справі виникли у зв`язку із вчиненням нотаріусом виконавчого напису про стягнення з позивача грошових коштів в сумі 9048 грн, у зв`язку з чим. Зазначена справа для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, відноситься до категорії спорів, що виникають у зв`язку із протиправністю вчинення після 22.02.2017 року нотаріусами виконавчих написів у спорах по стягненню заборгованості у кредитних правовідносинах, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною, оскільки вимоги базуються на прямій нормі права, що не передбачає вчинення таких написів. Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. Зважаючи на те, що розмір стягнення з позивача за виконавчим написом становить 9048 грн, матеріали справи не потребували і не містять великої кількості документів для підготовки позовної заяви, дана справа є нескладною, визнана судом малозначною, враховуючи усталену практику, суд вважає, що визначений сторонами до відшкодування гонорар, є завищеним і не являється співмірним, обґрунтованим і пропорційним об`єму здійсненої роботи та наданої послуги, складності справи, а відтак суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру його відшкодування до 4 000 грн. Також, згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073 грн 60 коп., а відтак вказана суму підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial