Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для днини відповідного віку, починаючи з 30 червня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 04 листопада 2007 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, про що 04 листопада 2007 року в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 2195, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 04 листопада 2007 року серії [NUMBER] . Прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка [PERSON] , а дружини [PERSON] . У даному шлюбі в сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції 19 червня 2013 року. Спільне життя сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, сумісно не проживають вже більше 2 років. Таким чином, між ними склалися неприязні відносини, вони не розуміють один одного, мають різні погляди на сімейне життя. Окрім того, надання строку на примирення нс виправить стан шлюбних відносин, так як спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів. За таких обставин, шлюб існує лише формально, суперечить інтересам малолітньої дитини та її психологічному здоров`ю, а також, подальше збережений шлюбу суперечить інтересам сторін. Спору щодо встановлення місця проживання дитини в сторін немає, донька проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . А раніше позивачка з дитиною проживали її орендованій квартирі в м. Тернополі. Відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] , офіційно працевлаштований, обіймає посаду начальника Відділення Ощадбанку за адресою: [ADDRESS] , отримує стабільну високу зарплату, однак жодних дій по вихованню та розвитку дитини не викопує, коштів на утримання, розвиток дочки не надає та не вчиняє жодних дій щодо встановлення спілкування із дитиною. Позивачка отримує не високу заробітну платню, що підтверджується довідкою про доходи, і вважає, що не тільки вона, а й відповідач повинен забезпечити дитині належне утримання, з метою належного фізичного, духовного, розумового, морального та соціального розвитку дитини. Водночас, [PERSON] має можливість сплачувати зазначену суму аліментів, оскільки є здоровим та працездатним, на його утриманні не перебувають інші особи, більше того, відповідач володіє нерухомим майном. Зважаючи на матеріальне становище позивачки, матеріальне становище платника аліментів, який є молодою особою працездатного віку, інших дітей на утриманні не має, офіційно працює, отримує стабільний високий дохід і тому має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання своєї дитини, представник позивачки вважає, що позовні вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, і визначення вказаного способу та розміру стягнення аліментів призведе до рівності прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Ухвалою судді від 05 липня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі № 607/11819/23. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. 14\~серпня 2023\~року відповідачем\~ [PERSON] \~подано суду\~відзив на\~позову заяву,\~у якому\~він просив\~розгляд даної\~справи здійснювати\~за правилами\~загального позовного\~провадження та\~надати строк\~на примирення,\~який складає\~3\~місці.\~Покликався на\~те,\~що на даний час між ним та дружиною дійсно ускладнились відносини і вони певний час проживають у різних місцях, проте відповідач переконаний, що це лише тимчасові труднощі, адже для нього сім`я має важливе значення у житті. Окрім того, збереження сім`ї має велике значення для забезпечення нормального життя та гармонійного розвитку доньки. Відповідач вказав, що регулярно надає позивачці кошти, які необхідні для повноцінного життя доньки, окрім того постійно спілкується із донькою та проводить разом із нею багато часу. Вважає, що з огляду на те, що він у повній мірі в матеріальному плані бере участь у житті свої доньки, розмір визначених позивачкою аліментів є надмірним з огляду на розмір заробітної плати відповідача. Не може також погодитись із твердженням позивачки про те, що між ними немає спору щодо визначення місця проживання доньки, адже у випадку недосягнення примирення між сторонами у цій справі, відповідач переконаний, що доньці буде доцільніше проживати разом з ним у Тернополі в квартирі, тобто у звичному для неї місці для проживання та навчання. 28 серпня 2023 року представником позивачки, адвокатом Стецюком Ю. О. подано суду відповідь на відзив на позову заяву, у якому він просив відмовити в задоволенні клопотання відповідача про надання строку на примирення сторін у справі № 607/11819/23; задовольнити позовну заяву в справі № 607/11819/23 повністю. Додатково вказав, що відповідач в шлюбі під час спільного проживання, неодноразово вчиняв насильство щодо позивачки, як фізичне, так і моральне. Через нестерпне життя та побоюючись негативних наслідків застосовуваної відповідачем фізичної сили, позивачка була вимушена переїхати з дитиною на орендовану квартиру в м. Тернополі. Постійні створювані відповідачем конфлікти могли негативно відбитися на вихованні доньки. А тому, щоб дитина не була свідком конфліктів, переїхати на іншу квартиру було правильним рішенням для позивачки. Вже більше 2 років між позивачкою та відповідачем відсутнє спілкування, вони проживають окремо. Кожен з сторін має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, такими як повага до жінки, як матері його дитини, піклування про створення в сім`ї доброзичливої сприятливої моральнопсихологічної атмосфери. З його ініціативи, між подружжям постійно виникали сварки, свідком яких нерідко була дитина, що тяжким чином впливало на її психічний стан та кожен раз спричиняє позивачу та дитині душевні страждання. За таких обставин, збереження шлюбу та подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сім`ї та унеможливлює примирення з відповідачем. \~ \~ \~ \~ Розлад у сім`ї є стійким та тривалим (2 роки), подальше спільне життя подружжя і збереження, шлюбу с неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін та дитини, оскільки повноцінний розвиток і виховання у сім`ї, де є конфлікти, є неможливим. Зупинення розгляду справи і призначення подружжю строку для примирення є диспозитивною нормою, оскільки суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Надання строку на примирення суперечить моральним засадам суспільства, адже відповідач застосовував фізичну силу, через тілесні ушкодження, які були завдані позивачу жодної мови про подальше проживання у шлюбі йти не може. У судовому засіданні представник позивачки, адвокат Стецюк Ю. О. позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у заявах по суті. Представник відповідача, адвокат Кукурудза А. Є. у судовому засіданні щодо розірвання шлюбу заперечив, просив надати строк на примирення. Щодо стягнення аліментів погодився у розмірі 1/5 частки від доходу. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 04 листопада 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, сторони 04 листопада 2007 року зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 2195. У шлюбі в них народилася донька [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції 19 червня 2013 року. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав, [PERSON] належить на праві приватної власності квартира за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із будинкової книги квартири за адресою: [ADDRESS] , за вказаною адресою зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . За період січня 2022 року грудня 2022 року [PERSON] , працюючи керуючим територіально відокремленим без балансовим відділенням філії Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» отримав заробітну плату у сумі 221 564,59 грн (за вирахуванням податків), що слідує із довідки № 13/8.211/1771 від 28 липня 2023 року. 03 серпня 2023 року начальником філії Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» видано характеристику на [PERSON] , згідно якої останній працює в системі АТ «Ощадбанк» з 28 листопада 2017 року. З 25 січня 2021 року призначений на посаду керуючого ТВБВ № 10019/011 філіїТернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» За період перебування на посаді зарекомендував себе як керівник на належному професійному рівні. Свої посадові обов`язки виконує добросовісно. Відповідальний, трудолюбивий, доброзичливий по відношенню до колег по роботі. За характером спокійний, врівноважений, вимогливий до себе та підлеглих. Користується авторитетом і повагою у клієнтів банку. Позивачка [PERSON] за період січня 2023 року червня 2023 року отримала заробітну плату у сумі 50 350,85 грн (із вирахуванням військового збору та податку), що вбачається із довідки Головного управління статистики № 08135/113923 від 30 червня 2023 року. Також відповідачем суду надано виписку за поточними рахунками клієнта за період 01 жовтня 2021 року 01 липня 2023 року, однак вказаний документ наданий без реквізитів, що унеможливлює встановлення його дати, номеру та підтвердження надсилання коштів саме позивачці. За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони тривалий час не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов в цій частині підлягає до задоволення. З приводу клопотання відповідача щодо здійснення розгляду справи за правилами загального позовного провадження, суд роз`яснює, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ (п. 1 ч. 4 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про справи про стягнення аліментів, розірвання шлюбу (п.п. 3, 4 ч. 6 ст. 19 ЦПК України). В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах,що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя (п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України). Згідно ч.ч.\~1,\~4,\~5\~ст.\~.\~277\~ЦПК України\~питання про\~розгляд справи\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження суд\~вирішує в\~ухвалі про\~відкриття провадження\~у справі. Якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про: 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Якщо відповідач не подасть у встановлений судом строк такі заперечення, він має право ініціювати перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження лише у випадку, якщо доведе, що пропустив строк з поважних причин. Відповідач не навів жодного обґрунтування необхідності перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, відтак, враховуючи, що справи про розірвання шлюбу та стягнення аліментів є малозначними справами, суд не вбачав доцільності переходити до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Щодо надання строку на примирення, суд вказує наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. При цьому, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 200/952/18 встановив, що надання строку для примирення подружжя є лише правом суду, а не його обов`язком. У висновку наголошується на тому, суди при розгляді справ про розірвання шлюбу повинні уникати формалізму та розглядати кожен випадок як індивідуальний, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитиниінваліда та інші обставини подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Зважаючи на позиції сторін у справі, категоричне заперечення позивачкою надання строку на примирення, суд відмовив у вживанні заходів до примирення подружжя. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів суд робить наступні висновки. Відповідно до ч. ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено, що у 2023 році прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років 2833 гривні. В ході судового розгляду суд встановив, що дитина проживає із матір`ю. Сімейні відносини між подружжям погіршилися, про що свідчить розгляд судом позову про розірвання шлюбу. Відтак, для забезпечення стабільного матеріального утримання дочки позивачка звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів із відповідача. [PERSON] є працездатним, отримує стабільний дохід, інших дітей на утриманні не має, стан його здоров`я суд вважає задовільним, оскільки доказів про зворотне не надано та в судовому засіданні таких не здобуто. Тобто, за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем відповідач може виконувати обов`язки щодо утримання дочки [PERSON] , [INFO] . З урахуванням вищенаведених положень законодавства, встановлених обставин справи, виходячи з рівності обов`язку батьків утримувати їх спільних дітей, суд доходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково, шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позову 30 червня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що менший розмір аліментів не буде достатнім для належного виховання та утримання дитини та забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Отож, рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судових витрат при звернені з позовом про стягнення аліментів до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1 073,60 грн сплаченого судового збору за розірвання шлюбу.

Outcome: partial