Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

Позивачка вказує на те, що 26.07.2019 року вона уклала шлюб з відповідачем в даній справі. Сімейні стосунки у них з відповідачем не склались. Під час сумісного проживання виявилось, що вони мають різні погляди на побудову сімейного життя, на взаємовідносини між подружжям, на ставлення подружжя один до одного, що викликало часті непорозуміння між ними. Відповідач недбало ставився до виконання сімейних обов`язків, не брав участі в матеріальному забезпеченні сім`ї, зловживав спиртними напоями. Вона довгий час сподівалась, що відповідач змінить свою поведінку і їх взаємини стануть кращими. Проте цього не сталось і згодом вона впевнилась, що подальше сумісне проживання є недоцільним та вирішила припинити їх подружні стосунки. Рік тому вона забрала речі та пішла від чоловіка. З того часу вони разом не живуть, спільного господарства не ведуть, не мають спільного бюджету. Їх шлюб фактично розпався, а тому втратив будь-який сенс. Вона вважає, що примирення між ними є вже неможливим, оскільки відповідач став для неї чужою по суті людиною, а їх шлюб, який існує формально, необхідно розірвати. Однак розірвати шлюб в позасудовому порядку через органи ДРАЦС неможливо через небажання відповідача це зробити, тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Спільно придбаного в шлюбі майна вони не мають. Просить розірвати шлюб, після шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище " [PERSON] ", стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати. У судове засідання позивачка не з`явилася, подала заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, заяв та клопотань від нього не надходило. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Частиною 1 ст.223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. 26.07.2019 року сторони зареєстрували шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Дітей, народжених в шлюбі в них немає. Спільного майна також немає. Позивачка з відповідачем на протязі року не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства та спільно не проживають. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу України. Згідно зі ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 Сімейного Кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з п.2 ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка просить відновити їй дошлюбне прізвище " [PERSON] ", а тому, дана вимога підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому суму сплаченого позивачем при подачі заяви судового збору в розмірі 1073, 60 та витрат на правову допомогу в розмірі 1500 грн. суд стягує з відповідача.

Outcome: approved