Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

в червні 2023 року представник позивача ТОВ «Поряд.Ок. Управління нерухомістю» звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за період із 01.06.2019 р. по 31.12.2022 р. в загальній сумі 26344 грн. 34 коп., з яких: 23901 грн. 02 коп. - заборгованість з оплати за житлово-комунальні послуги (квартира [ADDRESS] ); 575 грн. 62 коп. - три відсотки річних; 1867 грн. 70 коп. - інфляційні втрати, а також судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що позивач є виконавцем комплексного обслуговування об`єктів та працює в галузі житлово-комунального господарства з надання послуг управління. 03.04.2019 року протоколом зборів співвласників ОСББ «Дипломат Хол» № 9/19.03 позивача визначено виконавцем управління будинку [ADDRESS] та укладено договір від 10.04.2019 року про надання послуг із управління багатоквартирним будинком. 02.01.2021 року протоколом № 20/17.12 загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] визначено розміри тарифу на послуги з управління будинку (договірна ціна послуги). З 04.01.2021 року ціна послуги з управління будинку: квартири (житлові приміщення) - 11,71 грн./кв.м, машиномісце (паркомісце підземного паркінгу) 11,71 грн./ 1 кв.м. Позивач вказує, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] в зазначеному будинку. Позивач стверджує, що відповідач рішення зборів співвласників багатоквартирного будинку та умов договору не виконує належним чином, внаслідок чого у неї виникла заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг, та послуг з управління будинком за період із 01.06.2019 р. по 31.12.2022 р. в розмірі 23901,02 грн. Крім того, в зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за надані послуги, позивачем на основну суму заборгованості в порядку ст. 625 ЦК України, нараховано три відсотки річних в сумі 575,62 грн. та інфляційні втрати в сумі 1867,70 грн. Посилаючись на викладене, позивач вимушений звернутись до суду та просить стягнути зазначену суму заборгованості із відповідача на користь товариства в примусовому порядку. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03.07.2023 року, у справі було відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. В серпні 2023 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого сторона відповідача просила в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів фактичного надання та отримання відповідачем додаткових послуг. Крім того, позивачем пропущено строк позовної давності, що є додатковою підставою для відмови в задоволенні позову. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.08.2023 року, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін було відкладено. У вересні 2023 року до суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких сторона позивача наполягала на задоволенні позовних вимог, посилаючись на доведеність та обґрунтованість пред`явленої до стягнення суми заборгованості. Крім того, позивачем не пропущено строк позовної давності з огляду на дію на території України карантину, та продовження дії військового стану, а відтак доводи відповідача є безпідставними. Сторони з будь-якими іншими клопотаннями до суду не звертались. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 10.04.2019 року між ТОВ «Поряд.Ок. Управління нерухомістю», як управителем, та ОСББ «Дипломат Хол» було укладено договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, відповідно до якого, управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] , а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору. ТОВ «Поряд.Ок. Управління нерухомістю» є виконавцем комплексного обслуговування об`єктів та працює в галузі житлово-комунального господарства з наданням послуг управління та додаткових послуг для населення. 03.04.2019 року Протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку ОСББ «Дипломат Хол» № 9/19.03 позивача визначено виконавцем додаткових послуг в будинку [ADDRESS] . Відповідно до умов договору, укладеного з ОСББ, позивач зобов`язався надати співвласникам послуги в багатоквартирному будинку з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом, на його прилеглій прибудинковій території, розташованій за адресою: [ADDRESS] , а співвласники зобов`язались оплачувати виконавцю додаткові послуги відповідно до вимог законодавства та умов Договору. 02.01.2021 року протоколом № 20/17.12 загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] визначено розміри тарифу на послуги з управління будинку (договірна ціна послуги). З 04.01.2021 року ціна послуги з управління будинку: квартири (житлові приміщення) - 11,71 грн./кв.м, машиномісце (паркомісце підземного паркінгу) 11,71 грн./ 1 кв.м. Власником квартири [ADDRESS] та паркомісця [ADDRESS] , - є відповідач у справі. Судом встановлено, і це підтверджується розрахунком заборгованості, що відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання, внаслідок чого у неї виникла заборгованість перед позивачем з оплати житлово-комунальних послуг, та послуг з управління будинком за період із 01.06.2019 р. по 31.12.2022 р. в розмірі 23901,02 грн., та достатніх доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було, як і не було надано доказів належного виконання зобов`язання по сплаті коштів за надані послуги. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд приймає до уваги те. що відповідно до ст.ст. 151, 156 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку при домову територію. Члени сім`ї власника будинку зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і при домової території та проведенню ремонту. Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В силу положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 179 ЖК України визначено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюються з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, затвердженої «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Обов`язок на власника житлового приміщення по несенню витрат на утримання будинку та прибудинкової території, сплаті комунальних послуг покладений ст. 322 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 20, 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». В силу положень ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник зобов`язаний: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання;виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень;своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Обов`язок щодо сплати за спожиті послуги встановлений законом, не зважаючи на наявність або відсутність договірних відносин між сторонами. Зазначений обов`язок є грошовим зобов`язанням. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частинами 1, 2, 3 та 4 статті 12 ЦПК України, передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема, достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Достатніх доказів, які б спростовували обставини, викладені позивачем, відповідачем не надано, в тому числі, не спростовано розміру нарахованої суми заборгованості. Розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, проведений позивачем відповідно до вимог чинного законодавства, а отже може бути прийнятий судом до уваги. Відповідачем також не спростовано правомірність укладених договорів між ОСББ та Управителем, які не визнані недійсними у встановленому законом порядку. Суд відмічає, що інші наведені відповідачем доводи в обґрунтування заперечень на позовні вимоги не спростовують наведених висновків суду. Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, та стороною відповідача достатніми доказами спростовані не були, а відтак суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності до позовних вимог, суд відзначає наступне. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (частина 1 ст. 256 ЦК України). Відповідно до частини 1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В силу частин 1, 5 ст. 261, частин 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Пунктом 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" встановлено на всій території України карантин з 12.03.2020 року. Крім того, Законом України від 15.03.2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану, внесені зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Зазначене дає підстави для висновку, що строк позовної давності за вимогою про стягнення з відповідача заборгованості в силу пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України продовжено на строк дії карантину, та в подальшому на строк дії воєнного стану на території України. В червні 2023 позивач звернувся до суду із позовом, в якому заявлено до стягнення заборгованість за період із 01.06.2019 р. по 31.12.2022 р., та зазначене свідчить про те, що позивач звернувся до суду із позовом в межах строків позовної давності з урахуванням продовження строку їх дії на період карантину, та на період дії воєнного стану на території України, а тому строки позовної давності позивач не пропустив, що свідчить про те, що із відповідача підлягає стягненню заборгованість за надані позивачем послуги за період із 01.06.2019 р. по 31.12.2022 р., разом з інфляційними нарахуваннями та 3% річних, нарахованими на суму заборгованості, та заперечення сторони відповідача в цій частині не ґрунтуються на вимогах закону. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. В порядку ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України, на користь позивача із відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2684,00 грн., а також судові витрати, пов`язані із отриманням правової допомоги в сумі 10000,00 грн., оскільки, стороною позивача надано достатні докази, які свідчать про те, що зазначені витрати були фактично отримані та оплачені позивачем.

Outcome: approved