Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-05 00:00:00

Позивач звернулась до Казанківського районного суду Миколаївської області з вказаним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з успадкованого майна. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] помер мій батько - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої зокрема входить земельна ділянка, з кадастровим номером 4824581900:03:000:0041, площею 5,89 га, яка розташована в межах території Казанківської селищної ради Баштанського району миколаївської області. Являючись спадкоємцем першої черги вона звернулась до нотаріуса за місцем відкриття спадщини із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно. Приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області було відкрито спадкову справу, але нотаріусом в ході перевірки заборони або арешту спадкового майна було встановлено, що згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, виявлено арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 11076449, зареєстроване 14.04.2011 року реєстратором: Миколаївською філією Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 25447815 від 01.03.2011 року, винесеною ВДВС Шевченківського РУЮ. Об`єкт обтяження, - все нерухоме майно. Відповідно до листа приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Сапеги О.І. від 20.03.2023 року зазначено, якщо на спадкове майно накладено арешт, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Так, під час оформлення спадкового майна, позивач дізналася про те, що на нерухоме майно її батька був накладений арешт. Звернувшись з письмовим запитом до Шевченківського відділу ДВС, отримала відповідь, що на виконанні у Вітовському РВ ДВС ГУ юстиції у Миколаївській області перебувало вказане виконавче провадження № 25447815 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1227 від 10.02.2011 року, виданого Жовтневим районим судом м. Миколаєва про стягнення з [PERSON] на користь АБ «Київська Русь» заборгованості за кредитним договором в сумі 60013,78 грн., в рамках якого був накладений арешт. 28.12.2012 року було винесено постанову про повернення виконавчого провадження стягувачеві. В подальшому вказане виконавче провадження було знищене у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Вказане спадкове майно - земельна ділянка фактично належить позивачу, однак оформити її належним чином вона не має можливості, так як майно накладений арешт. У зв`язку з вищевикладеним позивач звернулася до суду з вказаним позовом. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 19.05.2023 року провадження у справі відкрито, розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У відведений в ухвалі час, від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 04.07.2023 року за клопотанням позивача було замінено неналежного відповідача у цивільній справі - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, належним відповідачем - товариством з обмеженою відповідальністю «Сіті Фінанс» та було надано час для надання відзову на позовну заяву. Позивач в судове засідання не прибула, подали заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги просили задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник відповідача - ТОВ «ФК «Сіті фінанс» в судове засідання не прибув, про час, дату та місце судового засідання повідомлений вчасно та належним чином, правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Представник відповідача - Шевченківського районного відділу ДВС у Миколаївському районі Миколаївської області ПМУ Міністерства юстиції (м. Одеса), в судове засідання не прибув, про час, дату та місце судового засідання повідомлений вчасно та належним чином. Надав до суду відзив, в якому проти задоволення позову заперечують з підстав, що не вважають вказаний орган ДВС належним відповідачем по справі. В наданої до відзову інформації вказують, що вказане виконавче провадження № 25447815 в рамках якого був накладений арешт, перебувало у Вітовському РВ ДВС ГУ юстиції у Миколаївській області. 28.12.2012 року було винесено постанову про повернення виконавчого провадження стягувачеві. В подальшому вказане виконавче провадження було знищене у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Враховуючи неприбуття в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання, не подав до суду відзив, а також за згодою позивача, суд з огляду на ст. ст. 280 - 281 ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, всебічно, об`єктивно, повно та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих доказів у їх сукупності, приходить до такого висновку. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої\~статті 16 ЦК України, частини першої\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] - позивач по справі, є дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . [INFO] [PERSON] помер, свідченням чому є свідоцтво про його смерть серії [NUMBER] , виданого 10.05.2022 року, видане Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївській області Піденного МУЮ (м. Одеса). Згідно з інформації з реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] належала земельна ділянка з кадастровим номером 4824581900:03:000:0041, площею 5,89 га, розташована в межах території Казанківської селищної ради Баштанського району миколаївської області. 20.03.2023 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Сапега О.І. з метою оформлення спадщини після смерті батька. 23.09.2022 року була заведена спадкова справа. Номер спадкової справи у нотаріуса 63/2022, номер у Спадковому реєстрі 697/20118. Як слідує зі змісту позову, підставою звернення [PERSON] до суду з позовом стало наявність арешту всього нерухомого майна, в тому числі і земельної ділянки з кадастровим номером 4824581900:03:000:0041. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки 324343320, приватним нотаріусом Сапега О.П. виявлено арешт нерухомого майна, обтяження 5537651, реєстраційний номер обтяження 11076449, зареєстроване 14.04.2011 року реєстратором: Миколаївською філією Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 25447815 від 01.03.2011 року, винесеною ВДВС Шевченківського РУЮ. Обєкт обтяження, - все нерухомей майно. Як вбачається з листа приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Сапега О.І. від 20.03.2023 року, якщо на спадкове майно накладено арешт видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Крім того, згідно із інформації, наданою Шевченківським відділом ДВС у Миколаївському районі Миколаївської області вбачається, що на виконанні у Вітовському РВ ДВС ГУ юстиції у Миколаївській області перебувало виконавче провадження № 25447815 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1227 від 10.02.2011 року, виданого Жовтневим районним судом м. Миколаєва про стягнення з [PERSON] на користь АБ «Київська Русь» в особі відділення «Миколаївська регіональна дирекція» АБ «Київська Русь» заборгованості за кредитним договором в сумі 60013,78 грн. 01.03.2011 року головним державним виконавцем відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (з накладенням арешту на майно боржника). 28.12.2012 року заступником начальника відділу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Надати належним чином завірені копії постанов про повернення виконавчого провадження, або копії матеріалів виконавчого провадження не вбачається можливим, оскільки архівна справа виконавчого провадження № 25447815 було знищено у зв`язку із закінченням терміну його зберігання. Згідно з інформації, наданою Фондом гарантування вкладі фізичних осіб постановою Правління Національного банку України № 190 «Про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» (стягував по виконавчому провадженні), до категорії несплатопроможних та виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 61 від 19.03.2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» та призначено уповноважену особу. Відповідно до постанови Правління НБУ № 460 від 16.07.2015 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» виконавчою дирекцією фонду прийнято рішення № 138 від 17.07.2015 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь». 13.07.2018 року відбувся аукціон щодо продажу активів банку, - кредитного портфелю, що складається з прав вимоги за 10799 кредитними договорами, до складу якого включено кредитний договір від 27.07.2007 року № 13252-С, укладений між [PERSON] та первісним кредитором (стягувачем), право вимоги за яким відступлене ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» у складі лоту F29GL23019 (ghjnjrjk tktrnhjyjuj ferwsjye № UA-EA-2018-06-22-000031-b від 13.07.2018 року, переможець торгів - ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» (новий кредитор). Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Стаття 16ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Частиною 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачена непорушність права власності, в тому чисті те, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї родини. Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична чи юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно із ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Право власності в Україні повинно спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того, щоб бути доведеним перед іншими особами. Неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину позбавляє позивача можливості здійснювати права власника та порушує ч. 1 ст. 317 ЦК України, ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України. Постановою Верховного Суду України від 23.01.2013 року визначено, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння, та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України, зокрема і шляхом звільнення спадкового майна з-під арешту. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Положеннями ч. 1, ч. 5\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», п. 2 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» передбачено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Арешт може бути знятий за рішенням суду. На підставі ч. 2\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої\~Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, державний виконавець виносить постанову про зняття арешту з майна чи коштів не пізніше наступного дня з моменту надходження належним чином завіреної копії рішення суду до органу ДВС та виносить постанову про зняття арешту з майна боржника без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження. Копія постанови виконавця про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного робочого дня з дня винесення надсилається сторонам та до відповідного органу (установи) для зняття арешту. Як вбачається, за результатами пошуку виконавчих проваджень та реєстру боржників по спадкодавцю [PERSON] інформація відсутня. Виходячи з викладеного, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно спадкодавця, виконавче провадження, під час примусового виконання якого на майно спадкодавця був накладений арешт, знищено, єдиним способом захисту порушеного права позивача є скасування цього арешту судом. Тобто, наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги як оформити свої спадкові права на земельною ділянкою, так і в повному обсязі користуватися та розпоряджатися цим майном та на власний розсуд. Як встановлено під час розгляду справи, арешт на майно спадкодавця було накладено органом виконавчої служби 01.03.2011 року. На даний час, виконавче провадження у відношенні [PERSON] у провадженні виконавчої служби не перебуває. Однак арешт накладений на майно боржника не скасовано. Зважаючи на відсутність відкритих виконавчих проваджень відносно останнього, суд вважає, що правові підстави для продовження наявного обтяження на майно відсутні. На даний час виконавче провадження щодо спадкодавця [PERSON] не здійснюється, а відтак потреби в арешті не існує, протилежного суду не надано. На теперішній час наявність цього обтяження (арешту) нерухомого майна перешкоджає позивачу у здійсненні ним права власності на успадковане майно. Отже існують\~обставини,\~за яких\~виконавче провадження\~№ 25447815\~завершено,\~стягувач (кредитор\~-\~ТОВ «ФК «Сіті Фінанс»), претензій до боржника не має, а заходи обтяження при завершенні виконавчого провадження не скасовані державним виконавцем в супереч частині 3\~статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», спадкодавець [PERSON] не має статусу боржника, проте арешт з його нерухомого майна не знятий і вважається таким, що накладено поза межами будь-якого виконавчого провадження. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази з урахуванням наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що наявність накладеного обтяження майна порушує права позивача, що, в межах заявлених позовних вимог, дає підстави для задоволення позову, оскільки іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо. Будь-яких доказів на спростування позовних вимог суду не надано. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved