Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

Стислий виклад та обґрунтування позовних вимог. 07\~липня 2023 року керівник Шепетівської окружної прокуратури звернувся до\~суду в інтересах держави в особі\~-\~Головного управління\~Держгеокадастру у\~Хмельницькій області з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача [PERSON] , [PERSON] про конфіскацію земельної ділянки. Позовна заява мотивована тим, що [PERSON] , яка є громадянкою РФ, успадкувала на праві спільної часткової власності частину земельної частки (паю), яка перебувала у колективній власності КСП імені Лесі Українки с. Плесна Шепетівського району, площею 1,0600 га з кадастровим номером 6825585800:04:009:0045, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 14 грудня 2016 року [PERSON] зареєструвала право власності на зазначену частку земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Іншими співвласниками земельної ділянки є [PERSON] та [PERSON] , право спільної часткової власності на решту земельної ділянки станом на 05 липня 2023 року не оформлено. Враховуючи, що [PERSON] є іноземною громадянкою, впродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення не відчужила її, просить конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області частину вищевказаної земельної ділянки, що належить [PERSON] . В судовому\~засіданні прокурор\~Облог Р.А.\~підтримала позовні\~вимоги,\~просила їх задовольнити з підстав, викладених в позові. Представник особи, в інтересах якої заявлено позов Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області в судове засідання не з`явився, в письмових поясненнях, наданих суду, просив розгляд справи проводити без участі представника. Зазначив, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені доказами та підлягають задоволенню. Позиція сторони відповідачів та третьої особи. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку за останнім відомим місцем реєстрації місця проживання [ADDRESS] та шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада». Згідно довідок АТ «Укрпошта» від 10 липня та 02 серпня 2023 року поштові відправлення повернуті до суду у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Відповідач відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України вважається повідомленою про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилась, відзиву на позов не подала, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у її відсутності суду не надала. Третя особа [PERSON] та представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні не заперечили щодо задоволення позовних вимог. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 липня 2023 року по вказаній справі відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до розгляду на 19 вересня 2023 року. Ухвалою суду від 07 липня 2023 року задоволено заяву керівника Шепетівської окружної прокуратури про забезпечення позову, накладено арешт на 1/4 частину земельної ділянки, що належить [PERSON] , з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 6825585800:04:009:0045, площею 1,06 га, яка знаходиться на території Плесенської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області. Крім того, заборонено [PERSON] розпоряджатись, змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання вказаних земельних ділянок. Судом, без виходу до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи у зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилась, не повідомила про причини неявки, відзив не подала. Виклад встановлених судом обставин та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] належить право спільної часткової власності на частину земельної ділянки площею 1,06 га, з кадастровим номером 6825585800:04:009:0045, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Плесенської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області. Вказану частину земельної ділянки відповідач успадкувала на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 березня 2001 року серії АВР №764006. 17 жовтня 2016 року [PERSON] звернулась до Шепетівської районної державної адміністрації з заявою, в якій просила затвердити протокол розподілу земельних часток (паїв) між громадянами та передати їй у власність спірну частку земельної ділянки згідно технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 04 листопада 2016 року Шепетівська районна державна адміністрація, розглянувши вищевказану заяву, видала розпорядження №346/2016-р про передачу для [PERSON] у власність земельної ділянки (1/4) з кадастровим номером 6825585800:04:009:0045 площею 1,0600 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та видачу їй інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно взамін сертифікату. 14 грудня 2016 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності за [PERSON] на спірну частину земельної ділянки. Іншими співвласниками вказаної земельної ділянки в рівних частинах по є [PERSON] та [PERSON] . Вказане підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №338003560 від 05 липня 2023 року та відповіддю відділу №3 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області за вих. №2169/281-23 від 13 червня 2023 року. На момент успадкування зазначеної вище спірної земельної ділянки та державної реєстрації права власності, [PERSON] була іноземцем. Відповідно до інформації Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області від 08 грудня 2022 року, [PERSON] документована посвідкою на постійне місце проживання в Україні серії [NUMBER] від 07 червня 2012 року терміном дії «безстроково» на підставі наданого ВГІРФО УМВСУ в Хмельницькій області 23 травня 2012 року дозволу на імміграцію в Україну відповідно до п.3 ч.3 ст. 4 Закону України «Про імміграцію», зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . В заяві-анкеті зазначено: паспорт громадянина [NUMBER] від 24 січня 2012 року терміном дії до 24 січня 2022 року, місце проживання на території РФ: [ADDRESS] , Паспортом громадянина України та паспортом громадянина України для виїзду за кордон Управлінням не документувалась, що підтверджується інформацією УДМС в Хмельницькій області від 07 лютого 2023 року. Шепетівський відділ ДРАЦС у Шепетівському районі Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) у своїй відповіді за вих. №1397/23.21-36 від 06 грудня 2022 року повідомив про відсутність в архіві відділу та у відомостях Державного реєстру актів цивільного стану громадян актового запису про смерть [PERSON] . Згідно листа Головного управління Держгеокадатру у Хмельницькій області за вих. №22-0.401-394/2-23 від 03 лютого 2023 року, у зв`язку з відсутністю коштів, виділених на сплату судового збору, просить Шепетівську окружну прокуратуру вжити в інтересах Управління як органу, уповноваженого на здійснення державного контролю за використанням та охороною земель, заходи представницького характеру з метою усунення порушень законодавства. Застосовані норми права. Положення статей 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Частиною 5 ст. 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Згідно зі ст.ст. 319, 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Власність зобов`язує. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі ст. 80 Земельного кодексу України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте, з урахуванням змісту ч. 2 ст. 81 та інших норм Земельного кодексу України, суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до ч. 2 ст. 81 Земельного кодексу України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно із ч. 3 ст. 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав. Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями (особами без громадянства) встановлені нормами розділу V Закону України «Про міжнародне приватне право», положеннями Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України. Відповідно до ч. 1,2 ст. 38 Закону України «Про міжнародне приватне право» право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться. Згідно з ч. 1 ст. 39 даного Закону, виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Якщо спірні земельні ділянки, які належать до нерухомого майна (ч.1 ст.181 ЦК України), знаходяться на території України, то на них поширюється дія права України. Відповідно до ч. 5 ст. 22 Земельного кодексу України, набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог ст. 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Одночасно за змістом ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Згідно пункту «е» ч. 1 ст. ст. 140 Земельного кодексу України, однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч.ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію, як одну з підстав припинення права власності. Згідно із ст. 356 Цивільного кодексу України, до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Мотиви та висновки суду. У зв`язку з тим, що Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області відповідно до положень ст. 145 Земельного кодексу України, Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», «Положення про Головне управління Держгеокадастру в області» здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю, наділене правом на подання такого роду позовів, на лист прокурора про виявлені порушення із вимогою вжити заходів щодо їх усунення, у тому числі в судовому порядку, повідомили про неподання позову щодо усунення даних порушень у зв`язку з відсутністю коштів та не заперечує проти звернення з позовом органів прокуратури, станом на день надходження даного позову до суду самостійно не реалізувало своє процесуальне право, то відповідно до положень ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. 56 ЦПК України є всі підстави для підтвердження представництва прокурором інтересів держави в суді, що узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 26 травня 2020 року в справі №912/2385/18 за схожих обставин. Враховуючи, що [PERSON] , будучи іноземною громадянкою, упродовж року після набуття права власності на частину земельної ділянки сільськогосподарського призначення (з 14 грудня 2016 року по даний час) не відчужила її, є підстави для її конфіскації у власність держави. Обраний спосіб захисту порушеного права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яку [PERSON] незаконно використовує, є ефективним та належним способом захисту порушених прав держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, як уповноваженого органу на здійснення функцій держави щодо конфіскації у власність держави земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які незаконно використовуються іноземними громадянами. Зазначений спосіб захисту чітко визначений ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України. Згідно положення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа № 6-92 цс 13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», від 11 березня 2003 року «Новоселецький проти України», від 1 червня 2006 року «Федоренко проти України»). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Відповідно до ст. 348 ЦК України, якщо з підстав, що не були заборонені законом, особа набула право власності на майно, яке за законом, який був прийнятий пізніше, не може їй належати, це майно має бути відчужене власником протягом строку, встановленого законом. Якщо майно не відчужене власником у встановлені законом строки, це майно з урахуванням його характеру і призначення за рішенням суду на підставі заяви відповідного органу державної влади підлягає примусовому продажу. У разі примусового продажу майна його колишньому власникові передається сума виторгу з вирахуванням витрат, пов`язаних з відчуженням майна. З огляду на характер спірних правовідносин не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності [PERSON] критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, котрі сформовані у сталій практиці ЄСПЛ. Розподіл судових витрат. Позивач при зверненні до суду з позовом сплатив 4026 грн. судового збору, що складається з судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви в розмірі 2684 грн., та судового збору, сплаченого при поданні заяви про забезпечення позову в розмірі 1342 грн. У відповідності до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved