Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

16 червня 2023 року [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2023 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) осіб. Позивач у своєму позові посилалася на те, що відповідач є її сином. На теперішній час позивач є непрацездатною особою, отримує пенсію, якої недостатньо для оплати комунальних платежів, придбання продуктів харчування та медичних препаратів. Позивач потребує матеріальної допомоги з боку відповідача на своє утримання, але відповідач матеріальну допомогу у добровільному порядку не надає, хоча працює і має стабільний дохід. Просила стягувати з відповідача на свою користь та утримання аліменти у розмірі 1/6 частини його заробітку щомісяця, довічно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову. Відповідачеві [PERSON] у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про відкриття провадження та позов з додатками, у встановлений строк відзив на позовну заяву відповідачем подано не було, тому суд вважає за необхідне розглядати справу за наявними в ній матеріалами. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] (а.с. 9). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська № 2-2574/03 від 19 вересня 2003 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано (а.с. 11), про що 02 листопада 2017 року Новокодацьким районним у м. Дніпрі ВДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області складено актовий запис № 170 (а.с. 12). [PERSON] є пенсіонером та отримує пенсію за віком, загальний розмір якої з січня 2022 року по грудень 2022 року склав 27 532 грн. 15 коп. (а.с. 15). Відповідач участі в утриманні матері не приймає, матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України, кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Статтею 51\~Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Згідно з ч. 1 ст.\~202\~СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Як зазначено у п.п. 16 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року за № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного подружжя, дітей, батьків, інших осіб», утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за сумісництвом, в тому числі з доходів від підприємницької діяльності. Судом встановлено, що позивачеві 61 рік, її непрацездатність підтверджується довідкою про доходи, виданою ГУ ПФУ у Дніпропетровській області № 6440 6549 9749 9744 0419 від 08 червня 2023 року, розмір її пенсії менше прожиткового мінімуму, відповідач є працездатною особою, який може надавати матеріальну допомогу матері, яка її потребує, тому з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на користь та утримання [PERSON] у розмірі 1/6 частки всіх видів його доходів. Суд не приймає як належний доказ копії квитанцій про сплату комунальних послуг та наявність заборгованості за їх сплату, оскільки зазначені обставини на обов`язок повнолітнього працездатного відповідача щодо утримання його непрацездатної матері не впливають, а позивач у свою чергу не позбавлена можливості звернутися з позовом до відповідача про стягнення з нього частини витрат на оплату комунальних послуг. У відповідності до ст.\~205\~СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Враховуючи вимоги ст. 191 СК України, суд вважає необхідним стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання непрацездатної матері з дня подання позову до суду, тобто з 16 червня 2023 року. На підставі п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. П. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням зазначеного, суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач при поданні позову до суду був звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1 073 грн. 60 коп. абз. 3 п.п. «1» п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved