Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

Позивач 19.12.2022 звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 289968,20 грн і судових витрат. 09.03.2023 представник позивача подав суду заяву про уточнення позовних вимог, просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 287968,20 грн і 4319,52 грн судового збору. Заявлений позов обґрунтовував тим, що 17.11.2021 між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 1/4230374, згідно якого останньому надано кредит на споживчі потреби в сумі 199000 грн, строком з 17.11.2021 по 16.11.2027, зі сплатою 12% річних та комісійної винагороди в розмірі 2,50% в місяць від суми кредиту. Банком свої зобов`язання за договором виконано. Однак, відповідачем порушені умови кредитного договору, а саме: не повертається кредит у строки/терміни, передбачені графіком, не сплачуються проценти/прострочені проценти за користування кредитом та комісія/прострочена комісія у строки, передбачені кредитним договором. Станом на 23.11.2022 у відповідача наявна заборгованість за кредитом у сумі 287968,20 грн, що складається з 199000 грн суми заборгованості по тілу кредиту, 24293,20 грн суми заборгованості за відсотками, 64675 грн комісія. Просив стягнути вказану суму та судові витрати. 09.03.2023 представником відповідача подано письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач позов не визнає, оскільки кредитними коштами по вказаному кредитному договору заволоділи треті особи, про що на стадії досудового розслідування за заявою позивача на даний час є кримінальне провадження, а також заборгованість по щомісячній комісії в розмірі 64675 грн є необґрунтованою. Зокрема в п.1.2 договору передбачено, що кредит надається позичальнику на споживчі потреби шляхом зарахування на рахунок відповідача № [NUMBER] у АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК». Згідно п.1.4.2 договору за обслуговування кредитної заборгованості відповідач сплачує комісійну винагороду в розмірі 2,50% від суми кредиту щомісячно. Відповідач визнає, що свої зобов`язання за кредитним договором зі сплати кредиту та процентів не виконував із простроченням, внаслідок чого у позивача виникло право вимагати достроково повернення кредитних коштів. Однак, це право стосується лише кредиту та процентів. Вимоги зі стягнення щомісячної комісії є протиправними. У договорі вказано, що комісійна винагорода це плата за послуги розрахунку чергового та наступних платежів, списання та зарахування коштів з метою погашення заборгованості, розрахунково-касове обслуговування та надання інформаційно-консультаційних послуг, під якими розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту, надання інформації щодо стану заборгованості. Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Отже, інформація про яку йдеться у п. 1.4.2 кредитного договору має надаватись споживачу безоплатно. Зважаючи на те, що кредит надавався відповідачу на споживчі потреби, вимоги позивача про стягнення 64675 грн заборгованості за комісією є необґрунтованими, оскільки такі, враховуючи основну суму боргу суперечать принципу добросовісності та розцінюються як такі, що несуть істотний дисбаланс договірних прав на шкоду споживача, тому в їх задоволенні слід відмовити. 16.03.2023 від представника позивача подано заперечення на відзив, в якому зазначено, що щомісячна комісія банку включає у себе не лише надання інформаційно-консультаційних послуг (які в свою чергу згідно із умовами договору не є тими послугами, які зазначені у ч.1 ст.11 ЗУ «Про споживче кредитування»), але й послуг із розрахунку суми чергового та наступних платежів, списання та зарахування коштів з метою погашення заборгованості, розрахунково-касового обслуговування за договором. Вказані послуги в свою чергу у відповідності до ЗУ «Про споживче кредитування» не відносяться до послуг, які надаються безоплатно та відносяться до загальних витрат по кредиту. За такі послуги може бути передбачена сплата комісії. Інформація, яка надається банком не є тотожною тій, яка надається чи має надаватися безоплатно згідно із ст.11 ЗУ «Про споживче кредитування»; інформація про поточний розмір заборгованості, розмір уже сплачених платежів та надання виписки не є тотожною інформуванням (нагадуванням) клієнту про необхідність сплати щомісячного платежу чи інформуванню позичальника про виникнення простроченого боргу та консультування позичальника щодо погашення такого боргу. Щодо посилання представника відповідача на наявність кримінального провадження за фактом заволодіння шляхом обману коштами, які є предметом вказаного кредитного договору, то слід зазначити, що у відповідності до п.1.5 кредитного договору від 17.11.2021 всі умови щодо надання кредиту, обслуговування та погашення заборгованості за кредитом, згідно договору, визначені в правилах надання споживчого кредиту в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та умовах страхування життя позичальника, які є публічною та невід`ємною частиною договору, та розміщені на офіційному сайті банку. Кошти надані відповідачу та зараховані на його рахунок № [NUMBER] . Усі подальші дії з отриманими кредитними коштами, які вчиняє позичальник є розпорядженням коштами на власний розсуд та не може слугувати підставою для неповернення кредиту. Просив позов задоволити. Представник відповідача у поданому запереченні на відповідь на відзив вказав на те, що висновок представника позивача про те, що встановлення у кредитному договорі щомісячної комісії завжди є правомірним, не є точним, оскільки ВП ВС у справі №199/7014/20 при вирішенні виключної правової проблеми щодо правомірності включення до кредитного договору щомісячної комісії не знайшов підстав для перегляду своїх висновків, які наведені у справі №496/3134/19. Зокрема ВП ВС у даній справі прийшла до висновків, що у разі, якщо пунктом кредитного договору встановлено плату за надання інформації щодо кредиту без уточнення систематичності запиту такої інформації споживачем слід вважати, що встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, і така умова також є нікчемною. Пунктом 1.4 кредитного договору № 1/4230374 від 17.11.2021 із [PERSON] встановлено плату за надання інформації щодо кредиту без уточнення систематичності запиту такої інформації споживачем. За таких обставин вимоги банку щодо стягнення 64675 грн комісії (4975 грн- поточна заборгованість за щомісячною комісією та 59700 грн прострочена заборгованість за щомісячною комісією за період з 17.11.2021 по 23.11.2022) задоволенню не підлягають. Відповідач погоджується з доводами сторони позивача, що відсутність на даний час у нього правового статусу потерпілого у кримінальному провадженні за фактом заволодіння шляхом обману грошовими коштами, які є предметом кредитного договору, позбавляє можливості заявити обґрунтоване клопотання про зупинення провадження у даній цивільній справі. Представник позивача подав до суду клопотання, в якому зазначив, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, розгляд справи просить проводити без участі представника позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, представник відповідача у поданій суду заяві просив справу розглянути за відсутності сторони відповідача із врахуванням правової позиції відповідача, що відображена у відзиві на позовну заяву. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав. Встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору № 1/4230374 17.11.2021 між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та відповідачем [PERSON] , останньому надано кредит у сумі 199000 грн строком з 17.11.2021 по 16.11.2027, зі сплатою 12% річних та комісійної винагороди в розмірі 2,50% в місяць від суми кредиту (а.с.10-11). Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за цим Договором щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту (Додаток № 1 до Договору, що є його невід`ємною частиною), надалі - Графік платежів по кредиту, як День повернення кредиту (п. 1.1. Договору). Кредит надається позичальнику на споживчі потреби шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок позичальника № [NUMBER] (п. 1.2. Договору). За користування кредитом позичальник сплачує (п. 1.4): процентну винагороду (надалі - проценти): щомісячно в розмірі 12.00% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за Договором (п. 1.4.1.Договору); комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (надалі - комісія) щомісячно, в розмірі 2.50% від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. Договору. Шляхом підписання договору позичальник підтверджує, що він у день укладення договору особисто отримав свій примірник договору; умови договору йому зрозумілі; з Правилами, що розміщені на офіційному сайті банку, ознайомлений, приймає та погоджується; йому до укладення договору Банком надано інформацію, яка визначена ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»(п. 5.5. Договору). У додатку № 1 до кредитного договору № 1/4230374 від 17.11.2021 «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (в т.ч. Графік платежів по кредиту, ануїтет)» зазначені дати платежу, сума кредиту за розрахунковий період, проценти за користування кредитом та види платежів, зокрема комісія за обслуговування кредитної заборгованості (а.с. 12 зв.ст.-13). АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» надало відповідачу [PERSON] кредит у сумі 199000 грн згідно кредитного договору № 1/4230374 від 17.11.2021, що підтверджується меморіальним ордером № 40040591-1 від 17.11.2021 (а.с. 24). Факт отримання кредитних коштів не заперечується стороною відповідача. 17.11.2021 відповідач [PERSON] підписав паспорт споживчого кредиту, в якому банк надає інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (а.с. 15-16). 20.01.2022 та 01.09.2022 позивачем надсилались на адресу відповідача листи щодо повернення заборгованості (а.с.25-26). Станом на 23.11.2022 у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за кредитним договором № 1/4230374 від 17.11.2021 у розмірі 287968,20 грн, з яких: 199000 грн сума заборгованості по тілу кредиту, 24293,20 грн сума заборгованості за відсотками, 64675 грн комісія, що підтверджується розрахунком заборгованості та відповідними виписками з рахунку (а.с. 3-9). Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Згідно ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Положеннями ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Установлено, що сторони в належній формі досягли згоди по всіх істотних умовах договору кредиту № 1/4230374 від 17.11.2021, позивач свої зобов`язання перед позичальником [PERSON] виконав належним чином, а саме: надав кредит по договору. Факт отримання відповідачем коштів підтверджується також виписками по рахунку, а тому суд вважає укладеним кредитний договір між сторонами. Відповідач умови договору порушував, внаслідок чого утворилась заборгованість. Враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем [PERSON] кошти в добровільному порядку банку не повернуті, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а відтак, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд, шляхом зобов`язання виконати боржниками обов`язку з повернення отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 199000 грн. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 1/4230374 від 17.11.2021 станом на 23.11.2022 заборгованість відповідача за відсотками складає 24293,20 грн. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. За правилом статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Відповідно до матеріалів справи, 01.09.2022 позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою про дострокове виконання боргових зобов`язань за кредитним договором. Такими діями кредитор на власний розсуд відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Після цього банк має право лише на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, передбачених договором, поза межами строку кредитування. Звернувшись до суду з даним позовом, позивач відповідно до позовних вимог просить стягнути відсотки за користування кредитом станом на 23.11.2022. Між тим, нарахування банківською установою відсотків за кредитом можливе лише в межах строку кредитування, а такий строк було змінено 01.09.2022 шляхом направлення банком дострокової вимоги щодо погашення всієї суми кредитної заборгованості до відповідача у справі. Тобто нарахування позивачем боргу з відсотками поза межами строку кредитування є безпідставним. Вказані висновки узгоджуються з висновками щодо можливості нарахування процентів, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18), від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц (№14-154цс18). Кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати відсотків за користування кредитом. Отже, строк кредитування боржника є таким, що закінчився, як і його право законно користуватися позиченими коштами, а тому вимога банку про стягнення відсотків за користування кредитом, нарахованих поза межами строку кредитування, до задоволення не підлягає. Схожі висновки містяться і в постанові Верховного Суду від 06.08.2021 року у справі №727/4414/16 (провадження №61-15806св20). Відповідно до наданої позивачем вимоги щодо дострокового виконання боргових зобов`язань за кредитним договором № 1/4230374 від 17.11.2021 станом на 01.09.2022 прострочені відсотки в межах зміненого строку кредитування складають 17912,56 грн. Таким чином, сума прострочених відсотків за користування кредитом, що підлягає стягненню з відповідача становить 17912,56 грн. Щодо стягнення заборгованості за нараховану комісію в сумі 64675 грн суд зазначає наступне. Згідно п.1.4.2 кредитного договору за користування кредитом позичальник щомісячно сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2,5% від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 Договору. Підписанням договору позичальник замовляє у банку супровідні послуги з обслуговування кредитної заборгованості, що включає в себе: послуги з розрахунку суми чергового та наступних платежів, списання та зарахування коштів з метою погашення заборгованості, розрахунково-касове обслуговування заборгованості за договором та надання інформаційно-консультаційних послуг, під якими розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через системи дистанційного обслуговування в режимі 24/7 та через Довідковий центр банку, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів. Згідно 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Вказані висновки ґрунтуються на правових позиціях Верховного Суду, викладених у постановах від 01.04.2020 у справі №583/3343/19; від 19.03.2020 у справі №708/195/19. Також Велика Палата Верховного Суду у справі № 496/3134/19 (постанова від 13.07.2022) роз`яснила, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості, яка надається споживачу не частіше одного разу на місяць або без уточнення систематичності запиту такої інформації споживачем є нікчемною. При чому, відповідач не зобов`язаний заявляти зустрічний позов, а вправі лише заявити відповідні заперечення проти заявленого позивачем позову, посилаючись на нікчемність правочину. За таких обставин суд вважає, що пунктом 1.4.2. кредитного договору № 1/4230374 від 17.11.2021 фактично встановлено плату за надання позичальнику інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої визначена Законом. Відтак, вимога про стягнення з відповідача заборгованості за комісією задоволенню не підлягає. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 1/4230374 від 17.11.2021 у розмірі 216912,56 грн, що складається з: 199000 грн заборгованості по тілу кредиту, 17912,56 грн заборгованості за відсотками. Питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 4319,52 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 1053328 від 25.11.2022 (а.с.47). Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційну розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3253,46 грн пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (75,32 %). На підставі наведеного, відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.11 Закону України «Про споживчий кредит», ст. 207, 509, 526, 530, 625, 626, 628, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved