Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-05 00:00:00

Орган опіки та піклування Теребовлянської міської ради звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення їх батьківських прав щодо сина [PERSON] , [INFO] та стягнення з них аліментів. В обґрунтування заявлених вимог, вказує на те, що на обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах, перебуває [PERSON] , [INFO] , батьки якого [PERSON] та [PERSON] . Підставою взяття на облік малолітнього [PERSON] , [INFO] є систематичне домашнє насилля, в тому числі відносно дитини. За даними відділення поліції №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНПУ в Тернопільській області неодноразово [PERSON] вчиняв психологічне домашнє насильство відносно дружини в присутності сина [PERSON] , про що працівниками поліції складено велика кількість адміністративних протоколів за ст.173-2 ч.1 КУпАП. Крім того, на [PERSON] протягом першого півріччя 2022 року складено понад 30 протоколів про притягнення до адміністративної відповідальності за: куріння та розпивання спиртних напоїв у заборонених законом місцях, невиконання батьківських обов`язків, виготовлення та зберігання самогону, а найбільше - за вчинення насильства в сім`ї, невиконання захисного припису. [PERSON] і [PERSON] перебувають на обліку лікаря-нарколога з діагнозом розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, що є підставою для позбавлення їх батьківських прав щодо дитини. Утворена міждисциплінарна команда проводила індивідуальну роботу з кожним з батьків дитини та безпосередньо з дитиною. Батько [PERSON] зобов`язувався не вчиняти скандалів у сім`ї, йому було винесено заборонний терміновий припис, однак він порушив його. Матері [PERSON] переконливо рекомендовано безоплатну юридичну допомогу з метою унеможливлення спільного проживання батьків та систематичних конфліктів, які носять не лише психологічний характер, а й фізичний, що стало відомо з бесід, візитів суб`єктів соціальної роботи. Відповідно до оцінок рівня безпеки дитини [PERSON] , [INFO] від 10.01.2021 та 18.01.2022 сімейна ситуація для дитини була небезпечною. Незважаючи на рекомендації та вимоги до батьків, ніхто з них нічого не змінював з тим, щоб їх єдина дитина зростала в безпечному сімейному середовищі. Загальна побутова обстановка також не змінюється на краще: попри колишню добру обстановку, наявність меблів, побутових речей та одягу, постіль на ліжку не змінюється, в будинку брудно, долівка немита. Зі слів матері, дитина бере постійну безпосередню участь у конфліктах батьків, захищаючи маму, що є вкрай небезпечним для самої дитини. 25.08.2022 до Теребовлянської міської ради надійшов вирок суду, яким [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 ККУ. 01.08.2022 Теребовлянський районний суд ухвалив вирок, за яким [PERSON] був визнаний винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України та отримав покарання - 1(один) місяць арешту, яке [PERSON] відбув. Однак 10.11.2022 міською радою отримано повідомлення про вчинення фізичного насилля щодо дитини [PERSON] , [INFO] з боку його батька [PERSON] . Відповідно до оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] від 11.11.2022 сімейна ситуація для дитини є небезпечною. Важливо, що до міської ради надійшло чергове повідомлення про те, що 17.11.2022 ситуація вкотре повторилася - [PERSON] вчиняв психологічне домашнє насилля відносно [PERSON] в присутності дитини [PERSON] . Неодноразово було уповноважено начальника служби у справах дітей міської ради, для залучення як законного представника малолітнього свідка [PERSON] , [INFO] у кримінальному провадженні №12022216080000121, передбаченого ст.126-1 КК України та №12022216080000122 від 09.11.2022 за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1ст.125 КК України, де потерпілою є дитина. В ході проведення слідчих дій з`ясовано, що дитина фактично стала заручником агресивних дій батька, систематичного алкоголізму обох батьків, десятирічний хлопець самостійно вирішує ситуації, не властиві дитині його віку. [PERSON] характеризується як такий, що навчається на достатньому рівні, дисциплінований, акуратний, активний учень, виходить на зв`язок навіть у дистанційному навчанні, доброзичливий та справедливий. Приходить до школи в чистому одязі, забезпечений необхідними матеріалами. Зі слів дитини, йому краще, коли батька немає вдома та він не з радістю очікує його повернення. Мати дитини, хоч і не виявляє агресії до сина, однак визнає, що [PERSON] фактично є її захисником, вона не здатна створити безпечне середовище для дитини та достатні умови для його комфортного розвитку. Останні виклики поліції здійснював [PERSON] . Мати [PERSON] свідомо чи несвідомо підтримує власну алкогольну залежність та залежність від спиртного батька дитини, при тому, що рішенням Теребовлянського районного суду від 11.05.2022 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Фактично батьки дитини проживають спільно та в житті [PERSON] нічого не змінюється на краще. Виходячи з вищенаведеного, захищаючи права та інтереси малолітньої дитини, зокрема право на виховання в повноцінній та безпечній сім`ї, попереджаючи непоправні випадки у сім`ї відносно дитини, орган опіки та піклування міської ради просить позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] щодо дитини [PERSON] , [INFO] та стягнути аліменти з обох батьків на його утримання і передати дитину органу опіки та піклування для подальшого влаштування. Ухвалою суду від 31.01.2023 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 29.05.2023 було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Представник Органу опіки та піклування Теребовлянської міської ради в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідачі в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в його задоволені. Заперечуючи проти позову, відповідач [PERSON] зазначив, що його немає за що позбавляти батьківських прав. Відповідач [PERSON] вказала, що здійснює догляд за дитиною, займається її утриманням і вихованням по мірі своїх можливостей. Підтвердила, що коли батько дитини [PERSON] проживає з ними, то в домі часто виникають суперечки, [PERSON] чинить насильство в сім`ї щодо неї з дитиною. На даний час [PERSON] виправила існуючу ситуацію, із [PERSON] вона розлучилась, цікавиться життям своєї дитини, піклується про нього, старається забезпечувати його матеріально, сварок із сином немає, зобов`язується в подальшому належним чином виконувати батьківські обов`язки. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.02.2013, виданого Вербовецькою сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області, [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Рішенням Теребовлянського районного суду від 11.05.2022 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (цивільна справа №606/582/22) (а.с. 18). Згідно актів обстеження житлово-побутових умов сім`ї [PERSON] від 18.11.2021, 24.10.2022, встановлено, що сім`я складається з трьох осіб: мати [PERSON] , не працює, батько [PERSON] , учасник бойових дій АТО, син [PERSON] , [INFO] , учень 4 класу. Будинок потребує прибирання. Дитина [PERSON] проживає у належних умовах, дитина спостерігає систематичне зловживання алкоголем батьками. Батько поніс покарання кримінального характеру щодо насильства у сім`ї (а.с. 41,42). Згідно листів відділення поліції №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНПУ в Тернопільській області від 06.01.2022, 17.01.2022, 04.02.2022, 17.02.2022, 21.04.2022, 16.11.2022 [PERSON] неодноразово вчиняв психологічне та економічне домашнє насильство відносно дружини та сина [PERSON] , працівниками поліції складено велику кількість адміністративних протоколів за ст.173-2 ч.1 КУпАП. Також, на [PERSON] протягом першого півріччя 2022 року складено понад 30 протоколів про притягнення до адміністративної відповідальності за: куріння та розпивання спиртних напоїв у заборонених законом місцях, невиконання батьківських обов`язків (закрито за малозначністю), виготовлення та зберігання самогону, а найбільше - за вчинення насильства в сім`ї, невиконання захисного припису (а.с.13-17, 19, 33). Згідно листа дізнавача СД відділення поліції №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНПУ в Тернопільській області Андрія Войтовича про здійснення досудового розслідування у формі дізнання у кримінальному провадженні за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України, у кримінальному провадженні свідком є [PERSON] , 2013 року народження, а правопорушником його батько [PERSON] (а.с.20). Листами відділення поліції №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП у Тернопільській області від 09.11.2022 повідомило міського голову Теребовлянської міської ради про те, що [PERSON] вчинив фізичне насильство відносно неповнолітнього сина [PERSON] , відомості про вказане правопорушення внесено до ЄРДР за ч.1 ст.125 КК України, де потерпілою особою є малолітній [PERSON] (а.с. 26, 33,34). Розпорядженнями Теребовлянського міського голови від 17.06.2022 та від 17.11.2022 уповноважено начальника служби у справах дітей міської ради, для залучення як законного представника малолітнього свідка та потерпілого [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] у кримінальних провадженнях (а.с.21, 35). Вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 13.07.2022, у справі №606/836/22 [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.126-1 КК України, потерпілою є [PERSON] (а.с. 24-25). Вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 01.08.2022, у справі №606/1145/22 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України, потерпілими є [PERSON] , [PERSON] (а.с. 22-23). Також вироками Теребовлянського районного суду від 23.01.2023 у справі 606/2104/22 та від 14.03.2023 у справі 606/164/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ст.126-1, ст.390-1 КК України, потерпілими є [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до довідок поліклінічного відділення КНПТМР «Теребовлянська міська лікарня», наданих на запит служби у справах дітей Теребовлянської міської ради Тернопільської області від 15.12.2021 №797 [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , перебувають на обліку лікаря-нарколога з діагнозом розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю (а.с.37). Відповідно до розпорядження Теребовлянського міського голови від 23.11.2021 за №266/02-05, [PERSON] , [INFO] поставлено на облік, як дитину, що опинилася в складних життєвих обставинах (а.с. 39). Згідно характеристики, виданої філією Вербовецької ЗОШ І-ІІ ступенів ОНЗ «Ласковецької ЗОШ І-ІІІ ступенів» від 11.11.2022 [PERSON] характеризується як такий, що навчається на достатньому рівні, дисциплінований, акуратний, активний учень, виходить на зв`язок навіть у дистанційному навчанні, доброзичливий та справедливий. Приходить до школи в чистому одязі, забезпечений необхідними матеріалами (а.с.32). Відповідно до Актів проведення оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] , [INFO] від 10.01.2021 та 18.01.2022 сімейна ситуація для дитини була небезпечною. Незважаючи на рекомендації та вимоги до батьків, ніхто з них нічого не змінював з тим, щоб їх єдина дитина зростала в безпечному сімейному середовищі. Відповідно до оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] від 11.11.2022 сімейна ситуація для дитини є небезпечною (а.с.27-31). Згідно копії рішення № 38 Комісії з питань захисту прав дитини Теребовлянської міської ради від 22.11.2022, розглянуто питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [PERSON] щодо сина [PERSON] , [INFO] , вирішено рекомендувати службі у справах дітей міської ради підготувати проект рішення про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] щодо дитини [PERSON] та направити його на розгляд до Теребовлянського районного суду (а.с.36). На засіданні комісії з приводу вирішення питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] була присутня особисто. Відповідно висновку органу опіки та піклування Теребовлянської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Теребовлянської міської ради від 24.11.2022 №268, з метою захисту прав та інтересів дитини, даний орган дійшов висновку про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] батьківських прав щодо сина [PERSON] , [INFO] (а.с.5-8). До вказаних правовідносин суд застосовує наступні правові норми. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно із частиною першою статті 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною четвертою статті 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Також, згідно з абзацом 2 пунктом 18 вищезгаданої Постанови, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними. Отже, позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). В постанові Верховного Суду від 13.03.2019 по справі № 631/2406/15-ц зазначено, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Слід також врахувати, що відповідно до статті 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Згідно положень статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування подається суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, складений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до частини шостої зазначеної статті суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Враховуючи встановлені обставини справи суд не може погодитись з висновком органу опіки та піклування від 24.11.2022 про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] та вважає його недостатньо обґрунтованим в цій частині. Судом дійсно встановлена винна поведінка [PERSON] , як матері, що виявилась у неналежному виконанні батьківських обов`язків по відношенню до сина, тому, що вона явно недостатньо приділяла уваги участі у його догляді, духовному та моральному розвитку, як це передбачено статтею 150 СК України. Однак, під час перебування справи в суді вона усвідомила протиправність та винність своєї поведінки та висловила стійке бажання виправити ситуацію, що склалася в її родині, зазначила, що із належного їй житлового будинку виписала [PERSON] , більше не буде проживати разом із ним щоб уникнути сварок і конфліктів, свідком яких стає дитина, додала, що дуже любить свого сина та зобов`язується належно дбати про нього. Факт заперечення відповідачем [PERSON] проти позову про позбавлення її батьківських прав також свідчить про її інтерес до дитини. Суд зважає і на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, що тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини і допускається лише коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, обов`язково виходить із інтересів дітей. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав [PERSON] є недоцільним, за обставин, що склались, застосовувати його не можна, а тому вважає за необхідне у цій частині позову відмовити. Що стосується відповідача [PERSON] , то суд зазначає, що останній ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по догляду малолітньої дитини [PERSON] , перебуває на обліку в лікаря нарколога із діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, був засудженний за вчинення умисного злочину щодо дитини, а тому позов про позбавлення його батьківських прав є обґрунтованим, доведеним, а відтак таким, що підлягає задоволенню у цій частині. Рішення про позбавлення батьківських прав [PERSON] відповідає якнайкращим інтересам дитини. Відповідно до частини другої статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частиною третьої статті 166 СК України визначено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до частини першої статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] необхідно стягнути аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, перераховуючи аліменти на особовий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. На підставі наведеного,

Outcome: partial