Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

04 серпня 2023 року [PERSON] \~\~звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме: дублікату трудової книжки, заповненої 15 лютого 1966 року, та дублікату трудової книжки [NUMBER] , заповненої 25 березня 1987 року. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що вона звернулась до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії. 12 липня 2023 року рішенням ГУ ПФУ в Миколаївській області № 046050017329 їй було відмовлено в призначенні пенсії. Рішення обґрунтовано тим, що у заявниці відсутні документи, які підтверджують зміну прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] ». На теперішній час вона не може скористатись свої правом на отримання пенсії. На підставі переліченого просить суд встановити факт того, що дублікат трудової книжки, заповненої 15 лютого 1966 року, та дублікат трудової книжки [NUMBER] , заповненої 25 березня 1987 року, належить їй [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . Заявник до судового засідання не з`явилась надавши заяву з проханням розглянути справу без її участі. На задоволенні заяви наполягає. Представник заінтересованої особи у судове засіданні не з`явився, за невідомих суду причин повторно. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За ч. 1ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 6 ч. 1; ч. 2 ст.315 ЦПК України суд може встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Крім того, згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». З копії посвідки на постійне проживання вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] у с. Зелене Поле Дніпропетровської області. З копії свідоцтва про одруження [NUMBER] , вбачається, що 26 серпня 1967 року [PERSON] , 1944 року народження, та [PERSON] , 1939 року народження, уклали шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище дружині присвоєно - [PERSON] . З копії довідки №14 від 14.05.1996 року, виданої Муніципалітетом м. Тинди Амурської області вбачається, що вказана установа підтверджує дошлюбне прізвище [PERSON] [PERSON] . 14 липня 1984 року Тиндийським міським ЗАГЦ був зроблений актовий запис № 285 про реєстрацію шлюбу заявниці з [PERSON] . Шлюб було розірвано, запис акту № 434 від 26 грудня 1989 року в Тиндийському міському ЗАГЦ. З копії дублікату трудової книжки вбачається, що вона заповнена 15 лютого 1966 року на прізвище, ім`я та по батькові [PERSON] (закреслено), [PERSON] (закреслено), [PERSON] , 1939 року народження. При цьому у трудовій книжці наявний запис про те, що прізвище [PERSON] змінено на [PERSON] . З копії дублікату трудової книжки [NUMBER] вбачається, що вона заповнена 25 березня 1987 року на прізвище, ім`я та по батькові [PERSON] (закреслено) [PERSON] , [INFO] . При цьому у трудовій книжці міститься запис про те, що прізвище [PERSON] змінено на [PERSON] на підставі свідоцтва про шлюб. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області № 046050017329 від 12 липня 2023 року [PERSON] було відмовлено в призначенні пенсії. Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Суд зауважує, що заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним. У ст. 46 Конституції України закріплене право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Отже проаналізувавши сукупність зібраних у справі доказів, суд дійшов висновку, що вони в достатній мірі підтверджують факт того, що дублікат трудової книжки, заповненої 15 лютого 1966 року, та дублікат трудової книжки [NUMBER] , заповненої 25 березня 1987 року, дійсно належать [PERSON] , про що свідчить відповідність у наданих документах. Наведене дає підстави вважати заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі вказаного,

Outcome: approved