Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

12.07.2023 позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом у якому просить стягнути з відповідача на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 231021,51 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 15.08.2000 по 28.04.2023 позивачка перебувала у трудових відносинах з відповідачем. Позивачка звільнився з роботи за угодою сторін. На день звільнення відповідач нарахував позивачці заборгованість з заробітної плати у сумі 231021,51 грн, але виплатити її відмовився. Позивачка вважає такі дії відповідача незаконними та такими що порушують її права. У зв`язку з зазначеним змушена звернутися до суду з вимогою про стягнення на її користь з відповідача заборгованості з виплати заробітної плати. Ухвалою суду від 13.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, слухання справи призначено на 10:25 14.08.2023, встановлено п`ятнадцятиденний термін для подання відзиву. Протокольною ухвалою суду від 14.08.2023 розгляд справи було відкладено на 05.09.2023. У судове засідання позивачка не з`явилася, клопотань про відкладення від неї не надходило. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не надав, клопотань про відкладення розгляду чи продовження процесуальних строків для подання відзиву по справі від нього не надходило. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. З`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. З матеріалів справи вбачається, що позивач перебував у трудових відносинах з ТОВ «Технолог» з 15.08.2000 по 28.04.2023, що підтверджується копією трудової книжки [NUMBER] . Між сторонами склалися трудові правовідносини, що регулюються КЗпП України та ЗУ «Про оплату праці». Згідно ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до ч. 1\~ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У відповідності до ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ч.1 ст.117 КЗпП України). Судом встановлено, що в день звільнення позивачки ТОВ «Технолог» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з наданої позивачкою довідки про заборгованість з виплати заробітної плати від 28.04.2023 заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] станом на 28.04.2023 становить 2310214,51 грн. На час розгляду справи представником відповідача не надано до суду будь-яких доказів, щодо належного виконання зобов`язань з виплати заробітної плати позивачу, спростування суми заборгованості чи будь-яких інших заперечень щодо задоволення позову. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в розмірі 231021,51 грн. Оскільки позивачі у справах про стягнення заробітної плати відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору, на підставі ч. 1 статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн за вимогу про стягнення заробітної плати.

Outcome: approved