Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

Заявник - [PERSON] від імені та в інтересах якого діє адвокат Бедринець М.Ю., звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просить суд встановити факт про те, що є єдиною особою, зайнятою постійним доглядом за [PERSON] [INFO] . В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що разом з ним проживає його тесть [PERSON] , яка є особою старшого віку, є особою з інвалідністю 2 групи загального захворювання довічно, має проблеми зі здоров`ям та потребує постійного стороннього догляду та допомоги. Догляд за [PERSON] має можливість здійснювати лише [PERSON] , - заявник оскільки відсутні інші особи, які можуть здійснювати такий догляд ,тому змушений звернутися до суду із зазначеною заявою. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.08.2023 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі з призначенням справи до розгляду за участю заявника та заінтересованих осіб. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, від його представника адвоката Бедринець М.В. до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, заяву просить задовольнити. Представник заінтересованої особи Мукачівської міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду письмові пояснення на заяву в якій просить долучити їх до справи, а справу розглянути у їх відсутності. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився. За таких обставин, суд вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності заявника і заінтересованих осіб та ухвалити рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що вимоги заяви слід задовольнити виходячи з наступних міркувань. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 5 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, не визнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної у позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Процесуальні гарантії, викладені у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення від 21.02.1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Colder v. The United Kingdom), п.п. 28-36). Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення «спору судом». Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За змістом ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні (п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Судом встановлено, що відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , та встановлено, що є пенсіонером згідно посвідчення № [NUMBER] .(а.с.-11). Також встановлено, що відповідно до довідки № 291842 [PERSON] [INFO] є інвалідом ІІ- групи.(а.с.12). Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №19671 [PERSON] [INFO] має встановлений діагноз «Первинний коксартроз двосторонній деформуючий лівобічний коксартроз 4 стадії з вираженим больовим синдромом та важкою комбінованою контрактурою суглобу». Наявність імпланту кульшового суглоба двобічно. Обґрунтовуючи свої вимоги, заявник зазначає про те, що його тесть [PERSON] потребує постійного стороннього догляду та допомоги. Так, судом встановлено, що [PERSON] згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №19671 діагностовано «Первинний коксартроз двосторонній деформуючий лівобічний коксартроз 4 стадії з вираженим больовим синдромом та важкою комбінованою контрактурою суглобу». Наявність імпланту кульшового суглоба двобічно. У зв`язку із зазначеним встановлено, що [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 20.12.2022 року по 30.12.2022 року з оперативним втручанням (тотальна артропластика кульшового суглоба,одностороння (тотальне безцементне ендопротезування лівого кульшового суглобу) виписка із медичної картки стаціонарного хворого (а.с.13). Також судом встановлено з матеріалів справи, що догляд за тестем має можливість здійснювати лише зять [PERSON] оскільки інші особи відсутні. У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. В ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінюючи досліджені докази, суд вважає доведеним факт того, що [PERSON] [INFO] , є особою похилого віку, інвалідом ІІ-групи потребує постійного стороннього догляду, дійсно перебуває під постійним доглядом заявника, тоді як встановлення цього факту необхідно заявнику для захисту і реалізації прав та інтересів які передбачені чинним законодавством України. Враховуючи викладені обставини у їх сукупності, є достатні підстави стверджувати, що встановлення цього факту має юридичне значення для заявника, напряму впливає на його права і обов`язки, а також законні інтереси особи похилого віку, яка потребує постійного стороннього догляду, а тому підлягають судовому захисту. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги [PERSON] є обґрунтованими, такими, що знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, а відтак підлягають задоволенню.

Outcome: approved