Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позов обгрунтовує тим, що 09.02.2022 між [PERSON] як дарувальником та обдаровуваними [PERSON] , [PERSON] було укладено договір дарування квартири [ADDRESS] . Вчиняючи такий правочин, [PERSON] знала, що її неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] , вчинив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої померла його дружина [PERSON] . Відповідач [PERSON] заздалегідь передбачала можливість не тільки покарання сина [PERSON] за вчинення інкримінованих злочинів за ч.2 ст.187, ч.2 ст.289, ч.2 ст.286 КК України у вигляді позбавлення волі, а й настання цивільно-правової відповідальності за нанесену моральну та матеріальну шкоду. Усвідомлюючи, що вона як мати неповнолітнього сина, може нести відповідальність всім належним їй майном, свідомо та умисно уклала договір дарування єдиного належного їй на праві власності майна, а саме квартири [ADDRESS] в користь двох своїх доньок. Зазначає, що при укладенні договору дарування, воля сторін не відповідала зовнішньому її прояву та вони не передбачали реального настання правових наслідків, обумовлених вказаним правочином, їх дії вчинені на перехід права власності на нерухоме майно з метою приховання майна від виконання в майбутньому судового рішення про відшкодування [PERSON] моральної та матеріальної шкоди. Посилаючись на викладене, позивач просить суд, визнати недійсним договір дарування квартири, серія та номер 105, виданий 09.02.2022, видавник: Приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Розпутняк О.В., за яким дарувальник - [PERSON] подарувала [PERSON] та [PERSON] , від імені та в інтересах яких діяв законний представник батько - [PERSON] , по частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 63347794 від 09.02.2022, прийняте приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Розпутняк О.В., на підставі договору дарування № 105 від 09.02.2022, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Розпутняк О.В., про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за [PERSON] та [PERSON] , а саме - квартиру реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 928506907101, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 01.08.2022 відкрито загальне позовне провадження у справі. Відзивів від відповідачів у встановлений ухвалою строк до суду не надходило. 26.08.2022 ухвалою суду вжито заходів забезпечення позову. До початку розгляду справи від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача, заявлений позов підтримують та просять задовольнити з наведених у ньому підстав, не заперечують щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялися шляхом надсилання судової повістки та розміщення судового оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада». Клопотань про відкладення на адресу суду не надходило. Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Як визначено у ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке. [PERSON] на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування квартири від 18.05.2016 за реєстром № 785 (а.с.55). 21.11.2021 в ЄРДР зареєстровано кримінальне провадження № 12021030580002760. Із витягу з ЄРДР випливає, що 12.12.2021 о 14 год. 40 хв. неповнолітній [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем марки «Renault Megan» д.н.з. [NUMBER] рухаючись з двома неповнолітніми пасажирами пр. Соборності у м. Луцьку не виконав вимоги патрульної поліції про зупинку, в`їхав напроти ТРЦ «Там-Там» на червоний сигнал світлофора на регульований пішохідний перехід на якому наїхав на 6 пішоходів, спричинивши їм тілесні ушкодження, після чого в`їхав в дерево. Унаслідок ДТП отримали травми пішоходи: малолітній [PERSON] , віком 5 років (СГМ, забійна рана лоба) госпіталізований в обласну дитячу лікарню; мати дитини [PERSON] , 1982 року народження, госпіталізована до ВОЛ з діагнозом полі травма, яка від отриманих травм [INFO] померла в реанімаційному відділенні ВОЛ; [PERSON] , 1980 року народження (перелом гомілкової кістки), після надання в лікарні медичної допомоги відпущена додому; [PERSON] , 1985 року народження, [PERSON] , 1989 року народження отримали легкі тілесні ушкодження, відпущені після огляду в лікарні додому. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.04.2022 призначено підготовче судове засідання на підставі обвинувального акту в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021030580002760 від 21.11.2021, відносно неповнолітніх [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.286, ч.2 ст.289 КК України, [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України. Судом встановлено, що 09.02.2022 відповідач [PERSON] уклала договір дарування, тобто здійснила безоплатне відчуження належної їй на праві особистої приватної власності квартири [ADDRESS] своїм донькам [PERSON] та [PERSON] , від імені та в інтересах яких діяв законний представник, їх батько [PERSON] (а.с.51-52). Сторони оцінили дарунок в сумі 100000,00 грн., що випливає із оспорюваного договору дарування. Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.01.2023, неповнолітнього [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.286 ч.2, 187 ч.2 та 289 ч.2 КК України та призначити покарання: за ст.286 ч.2 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 років, без позбавлення права керування транспортними засобами; за ст.187 ч.2 КК України - у виді позбавлення волі строком на 7 років, без конфіскації майна; ст.289 ч.2 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 років, без конфіскації майна. На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначено покарання неповнолітньому [PERSON] до відбуття у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців, без конфіскації майна. Цивільний позов потерпілої [PERSON] до неповнолітнього [PERSON] про відкшодування матеріальної та моральної шкоди - залишено без розгляду. Цивільний позов потерпілого [PERSON] до неповнолітнього [PERSON] , його законного представника та АТ СК «Інго» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишено без розгляду. Ухвалою Волинського апеляційного суду від 19.04.2023, вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.01.2023 про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.286, ч.2 187, ч.2 ст. 289 КК України, в частині залишення без розгляду цивільних позовів потерпілого [PERSON] та [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди скасовано та призначеного на новий розгляд провадження в цій частині у Луцькому міськрайонному суді Волинської області. Відповідно до ст.202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. За змістом ч.5 ст.203 ЦК, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до змісту ст.234 ЦК фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають наперед, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням чч.1 та 5 ст.203 ЦК, що, за правилами ст.215 цього кодексу, є підставою для визнання його недійсним відповідно до ст.234 ЦК. Згідно з ч.1 ст.717 ЦК за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Дарунком можуть бути рухомі речі, у тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі (ч.1 ст.718 ЦК). Відповідно до ч.2 с.719 ЦК договір дарування нерухомої речі укладається в письмовій формі й підлягає нотаріальному посвідченню. Право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття (ч.1 ст.722 ЦК). Судом встановлено, що укладення відповідачем [PERSON] договору дарування майна зі своїм родичем, а саме доньками [PERSON] та [PERSON] від імені та в інтересах яких діяв законний представник, їх батько [PERSON] відбулася з метою приховання цього майна від наступного звернення стягнення на майно в рахунок погашення стягнутої за рішенням суду матеріальної та моральної шкоди завданої її неповнолітнім сином [PERSON] внаслідок ДТП. При розгляду справи, суд враховує правовий висновок Великої палати ВС, викладений у постанові від 3.07.2019 у справі №369/11268/16-ц про те, що позивач управі звернутися до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (п.6 ст.3 ЦК) та недопустимості зловживання правом (ч.3 ст.13 ЦК), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена в ст.234 ЦК, так і інша, наприклад, передбачена в ст.228 ЦК. Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п.6 ст.3 ЦК) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю й повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно із чч.2 та 3 ст.13 ЦК при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Цивільно-правовий договір (у тому числі й дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (у тому числі вироку). Боржник (дарувальник), який відчужує майно на підставі безвідплатного договору на користь своїх дітей після призначення судом до рогляду обвинувального акту в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021030580002760 від 21.11.2021, відносно неповнолітніх [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.286, ч.2 ст.289 КК України, [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, де завдано моральної та матеріальної шкоди потерпілим, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами позивача [PERSON] . Укладення зазначеного договору спрямоване на недопущення звернення стягнення на майно боржника, а саме [PERSON] , яка буде нести цивільну відповідальність за свого неповнолітнього сина [PERSON] . Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. Як наслідок, не виключається визнання недійсним договору, спрямованого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (п.6 ст.3 ЦК) та недопустимості зловживання правом (ч.3 ст.13 ЦК). Суд, враховує, що відповідач [PERSON] відчужила майно після призначення судом до розгляду справи, відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , який вчинив ДТП внаслідок якої загинула дружина позивача [PERSON] , майно відчужене на підставі безвідплатного договору та відчужене на користь близького родича (малолітніх доньок), після відчуження спірного майна у відповідача відсутнє інше майно, за рахунок якого вона може відповідати за зобов`язаннями її неповнолітнього сина [PERSON] перед [PERSON] . Відтак, сукупність наведених обставин доводить той факт, що відповідач діяв недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам інших осіб, оскільки відчуження належного йому майна відбулося з метою уникнення звернення стягнення на його майно як боржника. Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку, що договір дарування квартири [ADDRESS] , серія та [ADDRESS] , виданий 09.02.2022, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Розпутняк О.В., слід визнати недійсним. 09.02.2022 приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Розпутняк О.В., внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, запис про право власності 46607013 на підставі рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень, індексний номер: 63347794 від 09.02.2022, відповідно до якого за [PERSON] та [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] . Згідно з п.1 ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Ч.3 ст.26 Закону визначено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Таким чином, згідно із Законом рішення суду щодо недійсності правочину не зумовлює виникнення обов`язку скасування рішення про державну реєстрацію права власності на відповідний об`єкт. Запис про скасування державної реєстрації прав вноситься до Державного реєстру речових прав саме на підставі рішення суду про скасування рішення про державну реєстрацію прав. За відсутності такого рішення суду реалізувати рішення суду про визнання правочинів недійсними, тобто відновити порушені права позивача, буде неможливо. Таким чином, порушене право позивача підлягає захисту шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 63347794 від 09.02.2022, прийняте приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Розпутняк Оксаною Василівною, на підставі договору дарування № 105 від 09.02.2022, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Розпутняк Оксаною Василівною, про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за [PERSON] та [PERSON] , а саме - квартиру реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 928506907101, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно ст. 141 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у розмірі 1981,80 грн. за подання позовної заяви та 496,20 грн. за подання заяви про забезпечення позову, підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved