Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме того, що він здійснює постійний догляд за своєю бабусею [PERSON] , [INFO] , яка є інвалідом 2 групи та за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду, за відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] , більше як п`ять років постійно хворіє на ішемічну хворобу серця, гіпертонічну хворобу, має проблеми з опорно - руховим апаратом. [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААГ № 363311 від 13.07.2023, крім того відповідно до заключення лікарсько-консультативної комісії № 213 від 28.06.2023 остання потребує постійного стороннього догляду інші особи, щоб могли здійснювати догляд відсутні окрім її внука [PERSON] . Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надає йому право, визначене\~ст.26\~Закону України\~"Про\~мобілізаційну підготовку\~та мобілізацію" на звільнення з військової служби. У судовому засіданні представник заявника - адвокат Менчук М.В заяву підтримав. Вказав, що іншого встановленого порядку встановлення факту постійного догляду за особою з інвалідністю ІІ групи для оформлення звільнення з військової служби відсутній Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі. Суд, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і її вирішення по суті, приходить висновку, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1\~ст. 293 ЦПК України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неспорюваних прав. Пунктом 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Під юридичними фактами слід розуміти обставини, з наявністю чи відсутністю яких діюче законодавство пов`язує певні правові наслідки. Згідно з\~ст. 319 ЦПК України\~у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Як роз`яснено у пункті 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У пункті 2 цієї\~постанови\~містяться роз`яснення про те, що суди при вирішенні питання про підвідомчість справи мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. Такі ж умови, за яких справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду, визначено і Листом ВСУ від 01 січня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Згідно з цим же документом, при вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. З позиції, викладеної в постанові Верховного суду України від 19 грудня 2018 року (справа N 540/147/17), встановлено, що саме по собі визнання юридичного факту в судовому порядку є непотрібним, якщо від цього факту не виникають, не змінюються чи не припиняються інші правовідносини. Відповідно до довідки до акта огляду медико- соціальною експертною комісією серія 12 ААГ від 13.07.20023 [PERSON] є інвалідом другої групи. Відповідно до заключення ЛКК № 213 від 28.06.2023 року [PERSON] потребує постійного стороннього огляду. Відповідно до довідки 15 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України [PERSON] дійсно проходить військову службу з 06.05.2023 року Відповідно до копії військового квитка серія [NUMBER] та мобілізаційного розпорядження [PERSON] , військове звання лейтенант, 06.10.2022 року призваний відповідно до УПУ «Про загальну мобілізацію» на військову службу Рішенням виконавчого комітету Крижопільської селищної ради від 18.08.2023 року [PERSON] призначено помічником фізичної дієздатної особи своєї бабусі [PERSON] та видано посвідчення. Актом комісії № 32 підтвердження факту здійснення догляду від 11.09.2023 року встановлено, що [PERSON] , особа котра має порушення функції організму та потребує догляду, який може надавати онук [PERSON] Відповідно до\~абзацу 7\~підпункту «г»\~пункту 2\~частини 4\~статті 26\~Закону України\~«Про військовий\~обов`язок і\~військову службу»\~ військовослужбовці,\~які проходять\~військову службу\~за призовом\~під час\~мобілізації,\~на особливий\~період,\~військову службу\~за призовом\~осіб із\~числа резервістів\~в особливий\~період,\~звільняються з\~військової служби\~на підставах: під\~час дії\~воєнного стану: у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд; Пунктом 7 ст. 26 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України. Водночас, суд звертає увагу на те, що факт постійного надання соціальних послуг (догляду) інвалідам та хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги, встановлений структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчими органами сільських, селищних, міських рад за місцем проживання/перебування осіб, яким надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі із дотриманням Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року № 859, що підтверджується наданим Актом комісії № 32 підтвердження факту здійснення догляду від 11.09.2023 року Пунктом 241 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затвердженої Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 визначено, що військовослужбовці за наявності кількох підстав, передбачених\~пунктами "б",\~"в", "д"\~частини третьої, підпунктами "б",\~"в",\~"г" пункту 1,\~підпунктами "а",\~"б"\~пункту 2 частини четвертої, підпунктами "а",\~"б",\~"в",\~"ґ",\~"к"\~пункту 1,\~підпунктами "а",\~"б",\~"в",\~"ґ"\~пункту 2,\~підпунктами "а", "б"\~пункту 3 частини п`ятої,\~підпунктами "а",\~"б",\~"в"\~пункту 1,\~підпунктами "а",\~"б",\~"г"\~пункту 2,\~підпунктами "а",\~"б"\~пункту 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", для звільнення можуть обрати за бажанням одну з них. Тобто, законом визначено інший, позасудовий порядок встановлення факту здійснення постійного догляду за особою похилого віку, про встановлення якого просить заявник та порядок звільнення із військової служби передбачено Положення про\~проходження громадянами\~України військової\~служби у\~Збройних Силах\~України затвердженої\~Указом Президента\~України від\~10\~грудня 2008\~року №\~1153/2008\~ У зв`язку з викладеним, враховуючи роз`яснення, викладені у Листі ВСУ від 01 січня 2012 року, вважаю, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з чим слід відмовити у задоволенні заяви Суд звертаю увагу на те, що рішення, прийняті відповідними органами з приводу відмови звільнення з військової служби , у разі наявності спору, можуть бути оскаржені у встановленому законом порядку в порядку адміністративного судочинства. У такому ж порядку може бути оскаржена відповідна відмова місцевих органів з питань соціального захисту населення. Враховуючи зазначене та проаналізувавши дані, що знаходяться в матеріалах справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що вимоги, викладені у заяві заявника, задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed