Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-10 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Свою позовну заяву обґрунтовує тим, що 02 червня 2023 року приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Лесик В.Б. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно. Після смерті матері залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] . У зв`язку з цим, вона змушена звернутись із позовом до суду про визнання права власності на спадкове майно. Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок по [ADDRESS] , яке видане на підставі рішення виконкому Калуської районної ради народних депутатів № 13 від 13.01.1988, яке зареєстроване у реєстрову книгу за № 2 за реєстровим № 389 від 15.02.1988 в Івано-Франківському ОБТІ, житловий будинок в цілому на праві особистої власності зареєстрований за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] [INFO] помер батько, голова колгоспного двору [PERSON] , [INFO] , в подальшому [INFO] померла сестра, член колгоспного двору [PERSON] , [INFO] , [INFO] померла мати, член колгоспного двору [PERSON] , [INFO] . Після смерті голови колгоспного двору [PERSON] та членів колгоспного двору [PERSON] та [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме: на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою [ADDRESS] . Крім неї, інших спадкоємців, які б протягом встановленого законом строку звернулись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в порядку ст. 1269 ЦК України та спадкоємців, передбачених ст.1261 ЦК України, які претендують на обов`язкову частку в спадщині, передбачену ст. 1241 ЦК України, а також проживаючих із спадкодавцем однією сім`єю без укладення шлюбу, немає. Спадковий договір від імені спадкодавця не укладався. Відповідачі по справі: її сини [PERSON] та [PERSON] на спадщину не претендують, і не претендують на виділення належної частки у колгоспному дворі. Позивачка подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить задоволити, а розгляд справи проводити без її участі. Відповідачі подали до суду заяви, в яких зазначили, що позов визнають, оскільки не мають наміру набувати у власність спадкове майно. Розгляд справи просять здійснювати за їх відсутності. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 30.06.2023 відкрито провадження у справі, призначено відкрите підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання та відзиву на позовну заяву. 24.07.2023 відповідачі подали до суду заяви, в яких зазначили, що позов визнають, оскільки не мають наміру набувати у власність спадкове майно. Розгляд справи просять здійснювати за їх відсутності. 24.07.2023 позивачка подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить задоволити, а розгляд справи проводити без її участі. Ухвалою суду від 24.07.2023 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, про що складено відповідну довідку. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04.07.1990 (а.с. 18). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 07.06.2022 (а.с. 19). Факт родинних відносин між позивачкою [PERSON] , та померлими [PERSON] , [PERSON] , які є її батьками, підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 17). Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок від 15.02.1988, яке видане на підставі рішення виконкому Калуської районної Ради народних депутатів № 13 від 13.01.1988, яке зареєстроване у реєстрову книгу за № 2 за реєстровим № 389 від 15.02.1988 в Івано-Франківському ОБТІ, домоволодіння по [ADDRESS] належить членам колгоспного двору, головою якого є [PERSON] , на праві особистої власності (а.с. 20). В довідці № 32 від 08.02.2023, виданій Голинським старостинським округом, зазначено, що згідно погосподарської книги № 6, ст.75, номер об`єкта по господарського обліку 504, Голинського старостинського округу за 1986-1990 роки у господарстві за адресою по [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] голова господарства, який помер [INFO] , [PERSON] дружина, яка померла [INFO] , [PERSON] дочка, яка померла [INFO] , [PERSON] дочка, [PERSON] та [PERSON] внуки (а.с. 26). Згідно з довідкою № 349 від 21.10.2022, виданою Голинським старостинським округом, [PERSON] до дня смерті [INFO] постійно проживала і була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . До дня смерті в даному домогосподарстві були зареєстровані: [PERSON] дочка, [PERSON] - внук та [PERSON] - правнука (а.с. 27). 18.10.2022 [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Лесик В.Б., зі заявою № 371 про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] (а.с. 12). Згідно з витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 70354817 від 18.10.2022 після смерті [PERSON] приватним нотаріусом\~Лесик В.Б. була зареєстрована спадкова справа за № 69812518 (а.с. 15). 02 червня 2023 року приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Лесик В.Б., позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно (а.с. 11). На спадковий будинок за адресою [ADDRESS] виготовлений технічний паспорт від 22.11.2022 (а.с. 21-27), а його інвентаризаційна вартість станом на 22.11.2022 становить 156063,00 грн., що підтверджується довідкою № 4249,\~виданою ФОП\~ [PERSON] (а.с. 25). Таким чином, між сторонами виник спір з приводу визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Оцінка суду: дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Статтею 2\~ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Згідно з п. 1 ч. 2 ст.\~16\~ЦК\~України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст.\~392\~ЦК\~України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, який міститься у постанові Судової палати у цивільних справах від 18 лютого 2015 р. у справі № 6-244цс14, за правилами статті 392\~ЦК\~України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно зі Законом України\~«Про власність» з 15.04.1991 відбулося усуспільнення власності колгоспно-кооперативної у приватну суспільну сумісну власність. Майно придбане внаслідок спільної праці сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними. [INFO] помер голова колгоспного двору [PERSON] . Відповідно до ст.\~120\~ЦК\~УРСР (в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно з ч. 2 ст. 123 120\~ЦК\~УРСР (в редакції 1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. В п. 4 постанови ВР УРСР "Про введення в дію Закону Української РСР "Про власність" , яка діяла на час смерті [PERSON] , йшлося про те, що правила, що містяться в Законі Української РСР "Про власність" і були передбачені Законом СРСР "Про власність в СРСР", застосовуються з дня введення в дію Закону СРСР, тобто з 1 липня 1990 року. Зважаючи на те, що в колгоспному дворі по [ADDRESS] станом на 01.07.1990 проживали [PERSON] голова господарства, [PERSON] дружина, [PERSON] дочка, [PERSON] дочка (позивачка), [PERSON] та [PERSON] - внуки (відповідачі), то дане домоволодіння належало їм на праві спільної сумісної власності. Тобто, виходячи з принципу рівності часток у спільній сумісній власності, кожному із них належало по 1/6 частці вказаного будинковолодіння. Судом встановлено, що [INFO] \~померла [PERSON] . Отже, після смерті останньої відкрилася спадщина на 1/6 частку домоволодіння по [ADDRESS] . Згідно зі ст.\~1220\~ЦК\~України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтями 1217 та 1223 цього Кодексу встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.\~1223\~ЦК Кодексу право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1258\~ЦК\~України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст.ст. 1261 та 1265 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст. 1218\~ЦК\~України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Крім позивачки, інших спадкоємців, які б у встановлений законом строк звернулись до нотаріуса зі заявою про прийняття спадщини в порядку ст. 1269 ЦК України, та спадкоємців, передбачених ст.1261 ЦК України, які претендують на обов`язкову частку в спадщині, передбачену ст. 1241 ЦК України, а також проживаючих зі спадкодавцем однією сім`єю без укладення шлюбу, немає. Спадковий договір від імені спадкодавця не укладався. Таким чином позивачка, будучи спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері [PERSON] , вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки проживала спільно зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України, не заявила про відмову від спадкового майна. Як визначено ст.\~1296\~ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги, яка постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та від спадкового майна не відмовлялася, беручи до уваги те, що позивачка не може оформити свої спадкові права через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, суд приходить до висновку, що є достатні підстави для часткового задоволення позовної заяви та визнання за нею в порядку спадкування за законом право власності на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Водночас, в іншій частині позову необхідно відмовити з огляду на наступне. Оскільки позивачка була членом колгоспного двору та станом на 15.04.1991 не втратила\~права на\~свою частку\~в його\~майні,\~то вона\~являється фактичним\~власником 1/6\~частки вказаного\~вище колгоспного\~двору як\~його член.\~ З аналогічних підстав фактичними власниками по 1/6 частці колгоспного двору є відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Частки позивачки та відповідачів до складу спадкового майна не входять. Таким чином, беручи до уваги те, що позивачці та відповідачам як колишнім членам колгоспного двору належить по 1/6 частці домоволодіння в [ADDRESS] , а відповідно спадщина на дану частину житлового будинку не відкривалася, у суду відсутні будь-які підстави для визнання за позивачкою право власності на вказану 1/3 частку нерухомого майна як на спадкове майно. Окрім цього, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували те, що спадкодавець [PERSON] отримувала у спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON] належні їм на праві спільної сумісної власності, як колишнім членам колгоспного двору, по 1/6 частці домоволодіння в [ADDRESS] , що у свою чергу давало б позивачці право успадкувати після смерті матері вказану 1/3 частку спірного домоволодіння, яка належала останнім. Також матеріали справи не містять доказів того, що позивачка безпосередньо успадкувала після смерті [PERSON] та [PERSON] належні їм на праві спільної сумісної власності, як колишнім членам колгоспного двору, частки спадкового житлового будинку. Таким чином, оскільки суду не надано жодних доказів того, хто успадкував спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON] та в якій частині, а тому вирішити спір щодо належних їм часток в майні не представляється можливим. При цьому суд відмовляє відповідачам у прийнятті їх заяви про визнання позову щодо 5/6 частин житлового будинку, оскільки це суперечить закону. З огляду на викладене, суд відмовляє позивачці у задоволенні позову в частині визнання за нею права власності на 5/6 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . На підставі викладеного ст.ст. 16, 392, 1216, 1218, 1220, 1223, 1225, 1258, 1261, 1268, 1269, 1273, 1296, ЦК України, ст.ст.\~120-123,\~524-527,\~548-549\~ЦК України (в редакції 1963 року), Закону УРСР «Про власність», ст.ст. 2, 13, 80, 81 ЦПК України,\~

Outcome: partial