Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-07 00:00:00

У червні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12.10.2001 року Виконавчим комітетом Новенської селищної ради м. Кіровограда Кіровоградської області, актовий запис №43. Від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають. На обґрунтування позову позивач вказав, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.07.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача до суду подав заяву щодо розгляду справи без їх участі, позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явилась, повідомлена судом про час та місце розгляду справи, правом подачі відзиву на позовну заяву не скористалась, 24.10.2022 року через канцелярію суду подала заяву, якою просила відкласти розгляд справи на інший день, оскільки не матиме можливість з`явитись, проти розгляду справи без її участі заперечувала. Однак, доказів поважності причин неявки в судове засідання не надала. Викладене свідчить про відсутність поважних причин неявки до суду. В подальшому направлені на адресу відповідача судові повістки про виклик в судові засідання на 18.04.2023 року, 08.09.2023 року повернулися із відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою», що у свою чергу, відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України вважається врученням судової повістки. Крім того, суд приймає до уваги те, що межі відкладення розгляду справи не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Враховуючи, що сторона відповідача повідомлена про дату, час і місце судового засідання, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, із наступних підстав. Судом встановлено, що сторонами 12.10.2001 року було укладено шлюб, який зареєстровано Виконавчим комітетом Новенської селищної ради м. Кіровограда Кіровоградської області, актовий запис №43. Від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають. Подружні відносини не склалися, спільне проживання припинено. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч.1 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За приписом ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Частиною 1 ст. 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Майнового спору сторонами не заявлено. За таких обставин, суд враховує, що позивачем подано позовну заяву до суду у червні 2022 року, провадження у справі було відкрито 11.07.2022 року. За досить тривалий час перебування справи в провадженні суду сторони не примирилися, відсутні будь-які доводи та докази, що відповідачем вживались заходи спрямовані на примирення з позивачем з метою налагодження та підтримання шлюбних стосунків, а відтак приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя. Таким чином, суд вважає, що шлюб розпався, існує лише формально, а тому його слід розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача - 992,40 грн. внесеного судового збору.

Outcome: approved