Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся в суд з позовом до Городоцької міської ради Хмельницького району Хмельницької області, про визнання права власності на спадкове майно, що залишилось після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] . До складу спадкового майна входить садиба, що знаходиться по [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Позивач зазначив, що він є спадкоємцем після смерті батька за законом і відповідним чином прийняв спадщину. \~ \~ \~ \~Позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на садибу. Однак йому було відмовлено у вчинені будь-яких нотаріальних дій, оскільки відсутні документи що підтверджують право власності на садибу за спадкодавцем. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач не з`явився, проте подав до суду заяву про слухання справи за його відсутності та просить позов задовольнити, визнати за ним право власності на садибу, що знаходиться по [ADDRESS] та складається з: 1) шлакобетонного житлового будинку "А" загальною площею 72.9 м.кв., житловою площею 46.4 м.кв.; 2) шлакобетонного хліва "Б" площею 42.4 м.кв.; 3) цегляного туалету "В" площею 1.6 м.кв. \~ \~ \~ \~ Представниця відповідача в судове засідання не з`явилася, однак до суду надійшла заява про те, що остання - позов визнає в повному обсязі і просить справу розглянути за її відсутності. \~ \~ \~ \~Ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи дану норму закону, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін (їх представників). \~ \~ \~ \~Суд, оголосивши заяви сторін (їх представників), перевіривши матеріали справи в межах наданих суду доказів, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. В ч.3 ст.200 ЦПК України визначено, що: За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В судовому засіданні було встановлено, що позивач належним чином прийняв спадщину після померлого батька, що підтверджується копією спадкової справи №75/2023 від 03.04.2023 року, заведеної після смерті [PERSON] , яка була витребувана судом із нотаріальної контори, в тому числі і для встановлення кола заінтересованих осіб у даній цивільній справі. Судом встановлено, що інших спадкоємців які б прийняли спадщину чи претендували на неї немає (а.с. 49-68). В підтвердження складу спадкового майна до матеріалів справи долучено довідку КП "Городоцьке БТІ" від 05.07.2023 №341 про склад спадкової садиби. Будівництва, реконструкції та перепланувань, здійснення яких відповідно до чинного законодавства передбачає наявність дозвільних документів, не виявлено (а.с.35). В підтвердження вартості спадкового майна до матеріалів справи долучено звіт №1/2023 від 10.07.2023 року про оцінку садиби по [ADDRESS] , у відповідності до якого її вартість складає 76716 грн. (а.с.19-20). Позивач у встановленому порядку не може оформити право власності на дану садибу, оскільки за життя спадкодавця не було виготовлено правовстановлюючих документів на неї. Підтвердженням цього є постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 05.07.2023, що міститься в матеріалах справи (а.с.15). Згідно звіту технічного стану житлового будинку від 04.07.2023 вбачається, що спадкова садиба відповідає вимогам надійності і є можливість її безпечної експлуатації (а.с.30-34). \~ \~ \~ \~Ч.1 ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). \~ \~ \~ \~Суд приходить до висновку, що оскільки спадкування охоплює перехід всіх прав та обов`язків (за винятком визначених законом, які не можуть входити до складу спадщини ст. 1219 ЦК України), то спадкуванню підлягають і права та обов`язки щодо об`єктів нерухомого майна, які знаходились у володінні спадкодавця хоча і не були оформленні у встановленому законом порядку. А отже такі права та обов`язки можуть успадковуватись, оскільки вони не припиняються зі смертю спадкодавця, а будуть існувати доти, доки буде існувати об`єкт нерухомості та до юридичного оформлення прав власності на нього спадкоємцем. \~ \~ \~ \~Садиба\~- це земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями (ч.1 ст. 381 ЦК України). Враховуючи норми статей 186, 380, 381 ЦК України, господарсько-побутові будівлі (сарай, гараж, санвузол і под.), наземні і підземні комунікації (водопостачання, очисні споруди тощо), що розташовані з житловим будинком на одній земельній ділянці і призначені для забезпечення власника необхідними засобами благоустрою, вважаються приналежністю головної речі і не є самостійними нерухомими речами. Як вбачається з матеріалів справи спірний будинок було побудовано батьком позивача і введено в експлуатацію згідно акту про звернення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального будинковолодіння 20.03.1973 року (а.с.27-28). Також. в матеріалах справи наявний технічний паспорт на будинок, датований 06.03.1992 року (а.с.21-26). Однак померлий [PERSON] не зареєстрував своє право власності на вказаний будинок, у результаті чого для спадкоємця виникла перешкода у оформленні своїх спадкових прав. Так,\~Верховний Суд\~у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у своїй\~Постанові від 15.01.2021 року по справі №1540/3952/18\~прийшов до наступних висновків: \~Індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом у\~постанові від 15 жовтня 2020 року у справі №623/214/17. Вперше на законодавчому рівні встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва\~постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення». А до 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Фактично\~єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є\~технічний паспорт\~на такий об`єкт, виготовлений за результатом його\~технічної інвентаризації\~(лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1). Відповідно до пункту 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 року, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в Державних будівельних нормах А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз`яснюється, що по об`єктах, які збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається Бюро технічної інвентаризації. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх до експлуатації відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючих документів. У серпні 2012 року до наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 404 внесені зміни до пункту 3.2 розділу 3 Інструкції та в абзаці 82 зазначено, що прибудови до індивідуальних (садибних) житлових будинків та господарські (присадибні) будівлі та споруди, які побудовані до 5 серпня 1992 року, до самочинного будівництва не належать. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного суду України від 04.04.2018 року у справі № 369/5518/15-ц (провадження № 61-4693 св 18), від 05.09.2019 у справі № 520/8590/15-ц (провадження № 61-32598 св 18), від 01.07.2019 у справі № 206/6298/16-ц (провадження № 61-31398 св 18). \~ \~ \~ \~Крім того, суд бере до уваги і позицію представника відповідача, який згідно поданої заяви позовні вимоги визнав у повному обсязі, що згідно положень ч.4 ст.206 ЦК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права третіх осіб. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved