Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-07 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 15 вересня 2018 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 1237. Позов обґрунтовує тим, що сторони перебувають у шлюбі з 15.09.2018. Від шлюбу мають спільну дитину. На початку березня 2022 року, після повномасштабного вторгнення Російської Федерації, відповідачка виїхали з дитиною до Німеччини, де проживають по теперішній час. Після певного проміжку часу між сторонами почали погіршуватися відносини. Зі слів відповідачки йому відомо, що вона не планує із ним подальшого спільного життя. Сторони не ведуть спільне господарство, проживають окремо. Відповідачка [PERSON] відзив на позов не подала. Ухвалою від 19.07.2023 відкрите провадження у справі. Справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] , в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи без його участі. Позов підтримав. Просив задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій визнала позов. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у пункті 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідачка визнала позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Згідно зі статтею 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд дійшов висновку про необхідність залишення відповідачці шлюбного прізвища « [PERSON] », оскільки вона просила про це в своїй заяві. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що передбачено частиною першою статті 142 ЦПК України. Таким чином, необхідно повернути позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків сплаченого ним судового збору в сумі 429,44 гривень. Враховуючи те, що в позовній заяві позивач просив покласти судові витрати на нього, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, передбачений статтею 13 ЦПК України, суд покладає 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору на нього.

Outcome: approved