Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-14 00:00:00

13 вересня\~\~ 2023 року\~ [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою про встановлення факту смерті, заінтересована особа: Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства\~ юстиції ( м. Київ ), посилаючись на те, що [INFO] в м. Луганськ\~ помер\~ його батько [PERSON] .\~\~ За життя [PERSON] був зареєстрований\~\~ та проживав за адресою: [ADDRESS] .\~\~ Після його смерті було отримано\~ лікарське свідоцтво про смерть № 184 від 07.09.2023 року та\~\~ довідку\~\~ про причину\~\~ смерті.\~\~ Однак, у подальшому йому стало відомо, що свідоцтво про смерть є незаконним та не створює правових наслідків на території України відповідно ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», та Постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 р. № 254- VІІІ «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями». Встановлення факту смерті необхідно для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документу свідоцтва про смерть, згідно чинного законодавства України. Просив суд встановити факт смерті\~ громадянина\~ України\~ [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Денежникове, Новоайдарського\~\~ району Луганської області, який за життя\~ був зареєстрований\~ та проживав за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~ який\~ помер [INFO] у віці 57 років, місце смерті: Україна, Луганська область,\~ м. Луганськ, причина смерті: злоякісне\~ новоутворення\~ внутрішньо печінкових жовчних протоків.\~ Розглянути\~\~ справу за відсутності заявника ( а. с. 1-3 ). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.09.2023 року, головуючим суддею визначено суддю Орєхова О.І. (а.с 15). Згідно контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, зазначені матеріали були отриманні суддею з канцелярії суду 14.09.2023 року. Ухвалою судді від 14.09.2023 року відкрито провадження у вищезазначеній справі та призначено розгляд справи по суті у судове засідання на 15.09.2023 року (а.с. 20). В судове засідання заявник не з`явився, звертаючись до суду з заявою про встановлення факту смерті, в прохальній її частині просив розглядати дану заяву за його відсутності. Зацікавлена особа Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ) в судове засідання свого представника не направила, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Судом отримано лист 15.09.2023 року за вх. № 40768, в якому\~ остання просила справу розглядати за відсутності представника Відділу та вирішити справу на підставі діючого законодавства. Звертають увагу на те, що в рішенні суду має бути зазначено дату та місце народження померлого, дату\~ та місце смерті\~ померлого, місце\~ проживання, а\~ також по\~ можливості\~\~\~ громадянство. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Неявка учасника справи, який належним чином повідомлений про місце, дату і час судового засідання і від якого не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, не перешкоджає його розгляду. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутністю учасників судового розгляду, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року. В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні». Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, у відповідності до вищезазначеної норми, фіксування\~ судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З огляду на зазначене,\~ суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що вимоги заявника\~\~\~\~\~ [PERSON] \~\~ підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За змістом ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якому розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану фату смерті. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана\~ родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Частиною 2 статті 317 ЦПК України встановлено, що справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. \~ Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що заявник\~ [PERSON] , [INFO] є\~ сином\~\~ [PERSON] , [INFO] ,\~ про що в матеріалах справи свідчить наявна копія свідоцтва про народження останнього, де батьками зазначені\~ [PERSON] та\~ [PERSON] \~ (а.с. 10). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в місті\~ Луганськ. Відповідно до п.1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» від 15 квітня 2014 року, територія частини\~ Луганської\~ області визначається тимчасово окупованою територією. Згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», м.\~ Луганськ віднесено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Отже, місцем смерті особи є тимчасово окупована територія України. Матеріали справи не містять відмови заявнику Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ) в проведенні реєстрації смерті та видачі державним органом свідоцтва про смерть. Разом з тим, суд бере до уваги Інформаційний лист Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду, вих. № 985/0/208-21 від 22.04.2021 року, спрямований головам апеляційних судів, в якому зазначено, що положення цивільного процесуального закону не вимагають від осіб, які звертаються із заявою до суду про встановлення відповідного факту, пред`являти в суд письмової відмови органу реєстрації актів цивільного стану в здійсненні реєстрації таких фактів. Зі змісту ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», вбачається, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Згідно ст. 17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації смерті є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я або судово-медичною установою документ встановленої форми, що підтверджує факт смерті. За відсутності такого документа, що підтверджує факт смерті, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту смерті. Згідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 р. № 5 рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Заявник зазначає, що встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно останньому для державної реєстрації смерті його\~ батька\~ -\~ [PERSON] . Судом встановлено, що заявник\~\~\~\~ [PERSON] \~ є громадянином України, що підтверджується копією паспорту ( а. с. 4 ), який\~\~ зареєстрований\~ за адресою:\~ [ADDRESS] , а\~\~ фактично\~ проживає\~\~ за\~ адресою: [ADDRESS] , що\~ підтверджується\~\~ копією\~ довідки\~\~\~ від 31.03.2022 року\~ №\~ 1219-5000625254 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с. 6). Оскільки смерть батька\~ заявника\~ [PERSON] , [INFO] настала у м.\~ Луганськ, що підтверджено лікарським свідоцтвом про смерть № 184 від 07.09.2023 року\~\~\~ та\~ довідкою\~ про\~ причини смерті\~ (а.с 11-12, 13), відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VІІ останні\~ є недійсними і не створюють правових наслідків. З огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема,"Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема,"Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений випадок полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Відповідно до ч. 4. ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ч. 3 ст. 317 ЦПК України у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованої території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Разом з тим, вирішуючи дану справу, суд бере до уваги Інформаційний лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року № 990-VІІІ «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особина тимчасово окупованій території України», в якому містяться роз`яснення стосовно того, що документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Згідно ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. З огляду на викладене, суд вважає що дійсно для проведення державної реєстрації смерті є об`єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, яким є заявник, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви\~ [PERSON] про встановлення факту смерті, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянину України\~ [PERSON] \~ свідоцтво про смерть його батька\~ [PERSON] ,\~ виданого державним органом України. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за можливе допустити рішення до негайного виконання в частині щодо встановлення факту смерті. На підставі викладеного та

Outcome: approved