Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-05 00:00:00

Зміст позовних вимог У березні 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 12.08.2009 у розмірі 57278,73 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, [PERSON] , звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 12.08.2009. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які отримані відповідачем для ознайомлення в письмовій формі. Для користування кредитним картковим рахунком Відповідач отримав кредитну картку. Згодом розмір кредитного ліміту збільшився до 50000,00 грн, що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів за його використання, однак порушив умови договору щодо своєчасного погашення кредиту, у зв`язку з чим виникла заборгованість станом на 14.02.2023 у загальному розмірі 57278,73 грн, яка складається із 47213,41 грн - заборгованість за тілом кредиту та 10065,32 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Відзив на позовну заяву 10 квітня 2023 року відповідачкою подано відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог, вказуючи на те, що позивач не подав до суду документів, що між позивачем та відповідачкою виникли кредитні відносини, і що позивач надавав їй кредитні грошові кошти. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не може підтверджувати існування боргу, оскільки він не є первинним обліковим бухгалтерським документом, не відповідає Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та, відповідно, не може підтверджувати існування тих чи інших фінансових операцій. Що стосується довідки про зміну умов кредитування, яка подана позивачем, то відповідач зазначає, що довідка до неї не має ніякого відношення, оскільки вона не змінювала ліміт і жодна зміна ліміту не може підтверджувати надання кредитних грошових коштів. Наявна в матеріалах справи довідка про видані картки не містить інформації, за яким договором надавались вказані картки, за якими рахунками, які суми грошових коштів надавалися за ними і чи взагалі ці картки видавалися їй. Що стосується заяви-анкети, то вона є лише пропозицією укласти договір (офертою) в розумінні Цивільного кодексу України і для укладання договору обов`язковим елементом процедури такого укладення є прийняття цієї пропозиції (акцепт), відсутність якого підтверджується матеріалами справи, що свідчить про не існування договору між сторонами. Виписка за період 17.08.2009 по 16.02.2023 не може підтверджувати факт існування боргу, оскільки в ній не зазначено інформацію про те, за якою саме карткою, за яким рахунком ця виписка. Також відповідачка просить звільнити її від сплати судового збору, оскільки її дитина у зв`язку з важким захворюванням має статус дитини-інваліда. Відповідь на відзив на позовну заяву 02 травня 2023 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити. Представник вказує, що в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах. Таким чином, між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі. З моменту оформлення кредитного договору пройшло 13 років, Позичальник в Банк не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок і повністю з ними погодився, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які він здійснював. Доказом підтвердження факту виконання умов кредитного договору та здійснення погашення заборгованості є розрахунок заборгованості, виписка по рахунку. Позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 12.08.2009, з якої вбачається така інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація, необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви вбачається, що відповідач висловив згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» та особистим підписом засвідчив (ла), що «Я ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банка, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді. Своїм підписом підтверджую факт отримання мною інформації про умови кредитування в ПриватБанку». Також з копії заяви вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5% (30% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача - баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами у справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи у справі не призначались. Відповідальність клієнта настає в момент використання кредитного ліміту - як тільки клієнт самостійно підтверджує проведення операції в рахунок ліміту шляхом введення ПІН-коду (в банкоматах) або підписанням чека (розрахунок через РOS-термінал торгової точки), саме в цей момент здійснюється перехід коштів у володіння позичальникові. Відповідач звернувся в Банк із заявою про перевипуск картки, тобто надання картки з новим строком дії. Так, на підтвердження здійснення перевипуску карток є відповідна довідка про видані картки та виписку по рахунку. Під перевипуском картки розуміється випуск та приєднання картки з новим строком дії до раніше відкритого Клієнту карткового рахунку, а тому вся сума заборгованості за кредитним лімітом буде відображатися та враховуватися, в тому числі і на перевипущеній картці. Заперечення на відповідь на відзив 30 травня 2023 року відповідачкою подані заперечення на відповідь на відзив, в якій вона вказує, що при підписанні заяви-анкети не було надано для ознайомлення засвідченого відповідним чином примірника умов та правил, тарифів. Так само не було надано можливості ознайомитися з електронним варіантом вказаних документів. Тобто, представники банку жодним чином не пересвідчились, що з обох сторін є чітке розуміння умов та правил, тарифів, і що саме до даного договору вони мають відношення. В заяві-анкеті немає жодного посилання на те, що викладені у ній умови та правила користування банківською карткою мають відношення саме до того договору приєднання, на начебто підписанні якого відповідачкою наполягає позивач. Тобто, заява-анкета не може вважатися тим документом, що засвідчує укладання договору про приєднання. Разом з тим, ніякого іншого документа, який би засвідчував підписання відповідачкою договору приєднання до стандартного договору, який викладений на офіційному сайті, нею не підписувався. Згідно з положеннями Цивільного кодексу України для судових справ про стягнення заборгованості застосовується загальний строк позовної давності у 3 роки. Відповідно до цього відповідачка вважає, що суми боргу, що утворилися у терміни більші, ніж 3 роки тому до дати звернення позивача до суду із заявою про стягнення заборгованості, є такими, за яким пропущена загальна позовна давність. Відповідачкою також додано розрахунок заборгованості, що охоплює фінансові операції за період за 3 роки до дати подання позивачем заяви про стягнення заборгованості, а саме з 08.03.2020 і по теперішній час. За даними відповідачки, її поточна заборгованість (баланс між витратами і поверненням коштів) перед АТ КБ «Приватбанк» становить 18675,97 грн. Письмові пояснення позивача 19 червня 2023 року позивачем подано письмові пояснення, в яких зазначається, що із виписки вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому його твердження щодо не знання тарифів, умов та прав не відповідають дійсним обставинам справи. Позивач зазначає, що Банком на підставі Договору надання банківських послуг від 12.08.2009 відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, який встановлений від 17.08.2009 у розмірі 500 грн, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додана до позову, а відповідачу надано у користування кредитну картку (номери та строк дії отриманих кредитних карток зазначено у довідці про отримані картки, що додається до позову). У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 50000,00 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Стосовно наданого відповідачем власного розрахунку заборгованості позивач зауважує, що відповідач не має спеціальних знань, та належної освіти в даній сфері для компетентного проведення розрахунку заборгованості за кредитом. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицьовій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк випущеної картки до останнього дня 03.2024 року. Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 28.02.2023 - до спливу позовної давності. У зв`язку з цим, обставини, на які відповідач посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а позовну давність позивачем дотримано при зверненні до суду. Письмові пояснення відповідачки 18 серпня 2023 року відповідачкою подано письмові пояснення, в яких вона вказує, що за весь час користування позиковими коштами брала у борг і здійснювала відповідне їх повернення. І таке її добровільне повернення боргу ніяким чином не вказує на те, що відповідачка буцімто користувалася саме кредитним продуктом, на чому наголошує позивач. Надані позивачем розрахунок та виписка ніяким чином не можуть слугувати підтвердженням факту виконання умов саме такого кредитного договору, на підписання якого з її сторони наполягає позивач. Також відповідачка надає уточнений розрахунок заборгованості, складений з врахуванням впливу на терміни давності дії карантину, що встановлювався КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Відповідачка додатково повідомляє, що виходячи із власних релігійних переконань прийняла рішення про відмову від використання індивідуального податкового номера (коду за ДРФО). Рух справи Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13 березня 2023 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 10 квітня 2023 року відповідачкою подано відзив на позов. 02 травня 2023 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив. 30 травня 2023 року відповідачкою подані заперечення на відповідь на відзив. 19 червня 2023 року позивачем подано письмові пояснення. 18 серпня 2023 року відповідачкою подано письмові пояснення. У судовому засіданні 06.09.2023 відповідачка просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Позивачем разом з позовною заявою подано клопотання про розгляд справи без участі його представника, позовні вимоги підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Обставини справи встановлені судом 12.08.2009 [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг №б/н від 12.08.2009, в якій зазначається бажаний кредитний ліміт - 500,00 грн, базова процентна ставка у розмірі 2,5% в місяць на залишок заборгованості, кредитка «Універсальна», 55 днів пільгового періоду, номер карти - [NUMBER] . Відповідач своїм підписом в анкеті-заяві підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які були надані для ознайомлення в письмовому виді. З матеріалів справи вбачається, що відповідач отримав картки: № [NUMBER] з терміном дії до 01/13; № [NUMBER] з терміном дії до 10/15; № [NUMBER] з терміном дії до 10/16; № [NUMBER] з терміном дії до 12/16; № [NUMBER] з терміном дії до 02/17; № [NUMBER] з терміном дії до 05/20; № [NUMBER] з терміном дії до 03/23. З виписки за договором (а.с. 47-75) вбачається, що відповідач в період з 17.08.2009 по 02.02.2023 користувався наданими позивачем кредитним картковим рахунком. Крім того, в матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості за договором б/н від 12.08.2009, укладеним між ПриватБанком та клієнтом (а.с. 3-22), відповідно до якого у відповідача станом на 14.02.2023 наявна заборгованість у загальному розмірі 57278,73 грн, яка складається із 47213,41 грн - заборгованість за тілом кредиту та 10065,32 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Щодо стягнення заборгованості Як вбачається з розрахунку заборгованості, виписки про рух коштів на рахунку відповідач порушував графік погашення заборгованості, кредит вчасно не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись до суду з позовом, АТ «КБ «ПриватБанк» вказує на те, що позичальник не виконує свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Підписавши 12.08.2009 Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та Довідку про умови кредитування з використанням кредитки, відповідачка приєдналася до запропонованих банком Умов та Правил надання банківських послуг, факт чого нею не спростований; відповідачка ознайомилася з договором про надання банківських послуг до його укладення та погодилася з його умовами. Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає й погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Саме такий договір був укладений і виконувався сторонами. Вимог про визнання цього договору недійсним в цілому або його частин недійсними, а також про зміну або розірвання договору з передбачених законом підстав, відповідачка не заявляла, в зв`язку із чим, виходячи з презумпції правомірності правочину, задекларованої у ст. 204 ЦК України, доведеним є факт існування між сторонами договірних відносин, які виникли на підставі укладеного між ними договору. Згідно із ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. В даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в Анкеті-заяві Позичальника, Довідці про умови кредитування, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах. Тобто, між Банком та Позичальником укладено договір у письмовій формі, укладення якого в такій формі чинному законодавству не суперечить. Суд бере до уваги, що відповідач після отримання картки за умовами укладеного з банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, отримував кредитні кошти, що підтверджується випискою з рахунку. Суд також враховує, що матеріали справи не містять відомостей про те, що у даній справі договір у встановленому законом порядку відповідачем оспорювався чи визнавався недійсним. Згідно з правовими висновками, наведеними в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26.05.2021 у справі № 204/2972/20 (провадження № 61-168 св 21) виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. З виписки по картковому рахунку відповідачки вбачається, що заборговансть відповідача перед позивачем почала формуватись з 25.11.2019 та станом на 14.02.2023 заборгованість за тілом кредиту становить 47213,41 грн. Оскільки наявними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджується факт укладення між сторонами договору та факт існування за договором заборгованості внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків по сплаті кредиту, обґрунтованою є вимога позивача про стягнення з відповідача відсотків за користування грошовими коштами в розмірі 10065,32 грн., обов`язковість сплати яких позичальником передбачена положеннями договору та нормами цивільного законодавства. Слід зазначити, що розрахунки відповідачки, надані суду, не відповідають умовам договору, підписаного сторонами, а тому не приймаються судом до уваги. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, відсотки за користування кредитними коштами не сплачені, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 57278,73 грн, що складається із 47213,41 грн заборгованості за тілом кредиту та 10065,32 грн заборгованості за простроченими відсотками, є обгрунтованими. Щодо позовної давності Так, за змістом статей 256-258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Слід зауважити, що Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 № 383 продовжено на всій території України карантин до 30 червня 2023 року. Верховний Суд у постанові від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 вказав на те, що у пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року №540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Таким чином, враховуючи, що Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину набрав чинності 02 квітня 2020 року, з огляду на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року і до часу звернення до суду з позовом, строки позовної давності було продовжено. Отже, до вимог позивача про стягнення заборгованості, що виникли з 12 березня 2017 року трирічний строк звернення до суду (позовна давність) не пропущений. Окрім того, якщо договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18). У постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі №6-14цс14, від 29 жовтня 2014 року №6-169цс14, від 30 вересня 2015 року у справі №6-154цс15 зроблено висновок про те, що кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За кредитним договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору, а також початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Дана позиція узгоджується з висновками викладеними в постановах Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 333/36/18, від 03 червня 2020 року у справі №569/13606/17-ц, від 02 вересня 2020 року у справі № 191/609/18. З огляду на те, що строк дії, виданої позичальнику кредитної картки, встановлений до березня 2024 року, з позовом до суду позивач звернувся 08.03.2023, а також враховуючи те, що фактично заборгованість відповідача утворилась з 25.11.2019 по 02.02.2023, суд вважає безпідставними доводи відповідача про пред`явлення Банком до нього вимог поза межами позовної давності. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення в примусовому порядку з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» суми заборгованості за кредитним договором № б/н від 12.08.2009 в розмірі 57278,73 грн. Відповідно до частин першої та другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; пункти 63-64 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»). Судом встановлено, що відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків сумарний дохід відповідачки за 2022 рік становить 48969,60 грн., відповідно 5 відсотків розміру річного доходу складає 2448,48 грн. Отже, судовий збір за подання позовної заяви (2684,00 грн) перевищує 5 відсотків розміру річного доходу відповідачки (2448,48 грн). На підставі викладеного, враховуючи майновий стан відповідачки, суд дійшов висновку, що клопотання відповідачки про звільнення від сплати судового збору є обгрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved