Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

06 березня 2023 року позивач звернувся в суд із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості. Свій позов обґрунтовує тим, що 15 грудня 2017 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] було укладено заяву-договір №506/4172744-СК, на відкриття поточного рахунку з використання електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки. Відповідно до заяви-договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт 100000,00 гривень, цільове призначення кредиту на споживчі потреби. Однак, відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим у нього станом на 24 лютого 2023 року виникла заборгованість перед AT «ТАСКОМБАНК», яка становить 171716 гривень 29 копійок з яких: 100000,00 гривень заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена); 71716,29 гривень заборгованість по відсотках (в т.ч. прострочених). Враховуючи наведене, просить суд стягнути з відповідача на свою користь кредитну заборгованість за заявою-договором №506/4172744-СК від 15 грудня 2017 року, в розмірі 171716,29 гривень, а також понесені судові витрати по справі. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 05 квітня 2023 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 21 червня 2023 року відкладено судове засідання у вказаній справі, явку представника позивача в судове засідання визнано обов`язковою. На адресу суду 27 квітня 2023 року надійшов відзив на позовну заяву від відповідача [PERSON] , в якому останній зазначив, що не погоджується із розрахунком який надав банк, вважає, що він здійснив переплату по вказаному кредитному договорі. Зазначив, що в розрахунку заборгованості не відображається зменшення заборгованості за кредитом після внесення ним коштів, тому вказаний розрахунок не може бути належним та допустимим доказом по справі, оскільки не відображає всіх операцій по рахунку на не відображає зменшення заборгованості за кредитом. Вказує, що матеріали справи не містять доказів зарахування/встановлення кредитного ліміту в розмірі 10000,00 гривень на рахунок відповідача, саме лише твердження позивача. Також відсутнє підтвердження підписання позичальником заявки на відкриття кредитної лінії. Банком не надано повної редакції та всіх сторінок публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК», що не дає можливості встановити умови кредитування та те, чи містився підпис позичальника на Публічній пропозиції. Враховуючи вищенаведене, просить відмовити в задоволенні позову. 04 вересня 2023 року від позивача надійшли додаткові пояснення у справі. Позивач додатково зазначив, що сума, яка має бути обов`язково сплачена щомісячно залежить від використаних коштів кредитного ліміту. Тому обов`язковий мінімальний щомісячний платіж неможливо встановити як фіксовану суму. На момент подачі позовної заяви заборгованість по тілу кредиту склала 100000 грн., з яких прострочена заборгованість 33950,15 грн., заборгованість за відсотками склала 71716,29 грн., з яких прострочена заборгованість за відсотками 65325,10 грн. Порушення умов договору є підставою для виникнення у банку права вимагати повернення суми кредитних коштів у відповідності до ч. 2 ст. 1054 ЦК України. Вимогу позивача про дострокове повернення кредитних коштів відповідач не виконав. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих причин, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 15 грудня 2017 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] було укладено заяву-договір №506/4172744-СК на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки (з можливістю встановлення Кредитного ліміту). Відповідно до Заяви-договору відповідач підписанням цієї Заяви-договору акцептує публічну пропозицію АТ «ТАСКОМБАНК», яка розміщена на вебсайті банку: www.tascombank.com.ua, на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб і беззастережно приєднується до умов договору (з усіма змінами та доповненнями, що відбулися протягом дії цієї Заяви-договору). Просить банк відкрити поточний рахунок, операції за якими можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів на його ім`я та оформити платіжну картку згідно з інформацією, наведеною у заяві на випуск електронного платіжного засобу. Також встановити на його поточний рахунок у гривні кредитний ліміт в рамках Пакету послуг «Кредитка» для здійснення операцій за рахунком, сума яких перевищує залишок грошових коштів на рахунку, в межах якого він має право здійснювати операції за рахунок наданого банком кредиту та здійснювати у відповідності до статті 1069 ЦК України кредитування рахунку в розмірі та на умовах згідно інформації, наведеній у цій Заяві-договорі, та на умовах визначених договором, при цьому зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі згідно з умовами договору. Підписанням цієї заяви-договору підтверджує, що дана Заява-договір є невід`ємною частиною договору та підтверджує, що він ознайомлений зі змістом цієї Заяви-договору, договору зі всіма додатками до нього та повністю з ними згодний. Умови Заяви-договору та Договору є зрозумілими для нього, обов`язковими для виконання та заперечення щодо них відсутні. В розділі 2 пункті 2 зазначено, що ця заява-договір оформлена (заповнено та підписано) у двох примірниках, по одному для клієнта та для АТ «ТАСКОМБАНК», та є документом, що підтверджує відкриття поточного рахунку № [NUMBER] у валюті гривні відповідно до пакету послуг «Кредитка», операції за яким можуть здійснюватися із використанням електронних платіжних засобів, оформлення банківської платіжної картки. Відповідно до п.1 розділу 2 (Інші умови) позичальник повідомлений про те, що умови надання та обслуговування кредитної лінії, в тому числі орієнтовний графік погашення, детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, реальна процентна ставка, абсолютне значення подорожчання кредиту та усі інші умови кредитування за кредитними продуктами в рамках пакету послуг «Кредитка» викладені в Додатку № 1 до даної заяви-договору. Відповідно до Умов надання та обслуговування Кредитної лінії за кредитним продуктом «Кредитна картка «Велика п`ятірка» в рамках Пакету послуг «Кредитка» (Додаток №1 до Заяви-договору), підписаних відповідачем, кредитна лінія надається на споживчі цілі фізичним особам; строк дії кредитної лінії 365 днів з автоматичною пролонгацією на такий самий строк. Порядок повернення заборгованості за кредитною лінією: щомісячна сплата суми обов`язкового мінімального платежу, розмір, порядок та складові якого визначаються у Тарифах за Пакетом послуг. Сплата заборгованості відбувається шляхом договірного списання з поточного рахунку. Мінімальний розмір ліміту кредитної лінії 1000,00 гривень, максимальний розмір ліміту кредитної лінії 100000,00 гривень. Процентна ставка за користування лімітом Кредитної лінії під час дії пільгового періоду 0,0001%, процентна ставка за користування лімітом Кредитної лінії після закінчення дії пільгового періоду та за заборгованістю, на яку не розповсюджується пільговий період 39,6%. Пунктом 8.3 Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» передбачений порядок зміни Тарифів (в тому числі процентної ставки за кредитом та недозволеним овердрафтом, та/або процентної ставки, за якою нараховуються проценти на позитивний залишок коштів на поточному рахунку з використанням платіжної картки, та Тарифів за відповідним Сервісом з розстрочки платежів) або Пакету послуг та/або кредитного продукту. Як вбачається із Додатку №1 до заяви-договору №506/4172744-СК, дострокове повернення заборгованості за кредитною лінією може відбуватись за власною ініціативою, а також на вимогу банку у випадках, передбачених договором. Пунктом 8.1.3 Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» передбачено право банку вимагати, в тому числі в судовому порядку, дострокового виконання Клієнтом всіх своїх зобов`язань щодо повернення заборгованості за кредитною лінією, у випадку вчинення клієнтом істотного порушення умов Договору, яким, крім іншого, є прострочення клієнтом більше ніж на один календарний місяць строку оплати обов`язкового мінімального платежу. Відповідно до копії заяви про відкриття поточного рахунку від 15 грудня 2017 року [PERSON] , звернувся до АТ «ТАСКОМБАНК» із заявою про відкриття поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися із використанням електронних платіжних засобів, в якій просив відкрити поточний рахунок у гривні на його ім`я, на підставі якої відповідачу 15 грудня 2017 був відкритий поточний рахунок № [NUMBER] . Цього ж дня відповідач отримав платіжну картку № [NUMBER] , про що свідчить Виписка про отримання платіжної картки. Відповідно до копії заяви [PERSON] , на безготівкове перерахування коштів від 15 грудня 2017 року, адресованої Голові Правління [PERSON] , [PERSON] , просив з його рахунку № [NUMBER] відкритому йому на підставі заяви-договору №506/4172744-СК від 15 грудня 2017 року, перерахувати кошти в сумі 50773,00 гривні, 15181,00 гривень та 18906,00 гривень на зазначені в даній заяві реквізити. Кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений в кредитному договорі, що підтверджується відповідними виписками по особовому рахунку та розрахунком заборгованості, отже, кредитодавець свої обов`язки за кредитним договором виконав в повному обсязі. Разом із тим, умови кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, що мало наслідки утворення заборгованості. Станом на 24 лютого 2023 року заборгованість за заявою-договором №506/4172744-СК від 15 грудня 2017 року становить 171716,29 грн. з яких: 100000,00 грн. заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. 33950,15 грн. прострочена заборгованість); 71716,29 грн. заборгованість по відсотках (в т. ч. 65325,10 грн. заборгованість по прострочених відсотках). Таким чином, позичальником було порушено умови заяви-договору №506/4172744-СК від 15 грудня 2017 року як невід`ємної частини договору, підписанням якої відповідач акцептував публічну пропозицію АТ «ТАСКОМБАНК». Положення п. 8.1.3 Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» про право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, розглядається як право кредитодавця вимагати дострокове повернення кредиту в рамках ст.16 Закону України «Про споживче кредитування». 15 серпня 2022 року позивачем було направлено відповідачу повідомлення-вимогу достроково повернути кредит та погасити заборгованість за процентами. Як вбачається із повідомлення-вимоги, така адресована [PERSON] , який проживає в селі Губин Локачинського району (замість Горохівського) Волинської області. Така ж адреса значиться у описі вкладення у цінний лист. Як вбачається із накладної №0103280964267 лист відправлено з повідомленням про вручення, однак таке повідомлення до позовних матеріалів не долучене. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Зміст кредитного договору не суперечить вимогам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам та відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ч. 1 та ч. 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Крім того, Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором (ст. 612 ЦК України). Стаття 525 ЦК України передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Відповідно до вимог частини другої статті 1050 та частини другої статті 1054 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором. З наданого банком уточненого розрахунку заборгованості за заявою-договором №506/4172744-СК від 15 грудня 2017 року станом на 24 лютого 2023 року заборгованість становить 171716,29 грн. з яких: 100000,00 грн. заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. 33950,15 грн. прострочена); 71716,29 грн. заборгованість по відсотках (в т. ч. 65325,10 грн. прострочених). Крім того, з розрахунку заборгованості вбачається, що позивач частково погашав як тіло кредиту, так і сплачував відсотки за користування кредитними коштами, тобто виконував обов`язки позичальника згідно умов укладеного кредитного договору. Так, станом на 30 серпня 2021 року сума погашеного основного боргу становить 226222,64 грн., сума сплачених відсотків 133672,34 грн. Так, Умовами надання та обслуговування кредитної лінії, з якими [PERSON] погодився, про що свідчить його особистий підпис, передбачено строк дії кредитного ліміту, форму кредитування, мінімальний та максимальний розмір ліміту кредитної лінії, порядок повернення заборгованості у виді щомісячної сплати суми обов`язкового мінімального платежу, порядок сплати якого та складові якого визначені в тарифах, тип, порядок і розмір процентної ставки. Таким чином сторонами було погоджено всі істотні умови договору, в тому числі, і строк дії кредитного ліміту, розмір процентної ставки за встановленим кредитним лімітом. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). У ч. 2 ст. 78 ЦПК України, передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. [PERSON] не надав свого обґрунтованого контррозрахунку або доказів відсутності заборгованості, клопотання про призначення відповідної експертизи не заявляв, тобто не спростував розмір заборгованості за кредитним договором, а тому його доводи, викладені у відзиві на позов, про те, що сума заборгованості вказана позивачем є неправильною є необгрунтованими. Наданий відповідачем розрахунок заборгованості, зроблений за допомогою онлайн калькулятора, не може бути визнаний судом належним та допустимим доказом, оскільки не підтверджена достовірність і правильність проведеного розрахунку. Відтак, суд вважає безпідставними доводи відповідача з приводу відсутності належних доказів видачі відповідачу кредиту за договором, оскільки такі доводи спростовуються вищенаведеними фактичними обставинами, підтвердженими документально, а також вчиненням дій відповідачем по частковому виконанню умов з повернення кредиту протягом певного часу. Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2021 року в справі №554/4300/16-ц, де Суд констатував, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Таким чином, надані банком виписки за картковими рахунками позичальника, яким суди дали оцінку у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача. На підставі належної оцінки зібраних у справі доказів, суд установив, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надав відповідачу кредит в обумовленій сумі, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача, тому дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних до позичальника про стягнення заборгованості по тілу кредиту та відсотків. Посилання у касаційній скарзі на те, що банк не надавав позичальнику кредитні кошти в обумовленій кредитним договором валюті, є необґрунтованими, оскільки відповідно до встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи передбачений кредитним договором порядок надання кредитних коштів був дотриманий, що підтверджується у тому числі випискою з особового рахунку позичальника, а також подальшими діями останнього щодо передачу в іпотеку нерухомого майна в забезпечення виконання взятих на себе зобов`язань, подальше внесення змін до кредитного договору, шляхом укладення додаткових угод, вчинення дій по частковому виконанню умов з повернення кредиту протягом тривалого часу. Щодо тверджень відповідача про невжиття позивачем заходів досудового врегулювання спору, що призвело до передчасного звернення з позовом до суду, суд зазначає наступне. У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (частина друга статті 627 ЦК України). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України). Споживач фізична особа, яка уклала або має намір укласти договір про споживчий кредит (п. 9 ч. 1 Закону України «Про споживче кредитування»). Споживчий кредит (кредит) грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування»). 10 червня 2017 року набрав чинності Закону України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування» (стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній з 10 червня 2017 року). Отже, регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України «Про захист прав споживачів». З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється Закон України «Про споживче кредитування», а у частині, що йому не суперечить, також Закон України «Про захист прав споживачів». Визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 14 вересня 2016 року у справі №6-223цс16). Відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Наведені приписи дають підстави зробити висновок, що законом встановлено обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту. Вказані висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №638/13683/15-ц від 26 травня 2020 року. Велика Палата Верховного Суду вважає, що звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним Законом порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором. У справі встановлено, що кредитування відбулося для задоволення споживчих потреб Степаненка В.І., а саме за умовами підписаної між сторонами 15 грудня 2017 року заяви договору №506/4172744-СК банк надав [PERSON] кредитну лінію на споживчі цілі з максимальним розміром ліміту кредитної лінії 100000 грн. на строк 365 днів з автоматичною пролонгацією на такий же строк, зі сплатою відсотків за користування лімітом кредитної лінії, тобто до спірних правовідносин мають застосовуватись приписи частини четвертої ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», якою встановлений обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту. Дострокове повернення заборгованості за кредитною лінією передбачено умовами договору, згідно якого таке право банк має у випадку прострочки оплати обов`язкового мінімального платежу більше ніж на один місяць. Оскільки останнє погашення простроченої заборгованості (основного боргу) відповідачем відбулось 29 червня 2021 року, банк правомірно вимагає достроково повернути заборгованість. 15 серпня 2022 року позивачем було направлено відповідачу повідомлення-вимогу щодо дострокової сплати заборгованості за кредитним договором, чим позивач змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Згідно даної вимоги повернення кредиту та сплата нарахованих відсотків повинні бути здійснені Позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення, але в будь-якому випадку не пізніше 45 календарних днів з дня направлення банком повідомлення Позичальнику. На підтвердження цього до позову додано копію самого повідомлення про дострокове погашення кредиту та накладну УДППЗ «Укрпошта» про направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення на ім`я відповідача з описом вкладення. Однак, повідомлення про вручення вказаної вимоги відповідачу з підписом останнього про одержання поштової кореспонденції до позовних матеріалів не долучене. Водночас, зазначена вимога та опис вкладення у цінний лист містить неправильну адресу місця проживання відповідача згідно паспортних даних останнього (замість село Губин Перший Горохівського району село Губин Локачинського району), у зв`язку з чим останній об`єктивно не міг отримати вказане повідомлення про дострокове погашення кредиту та бути обізнаним про його наявність. Враховуючи наведені норми чинного законодавства, встановлені обставини справи та надані на їх підтвердження докази, суд приходить до висновку, що за кредитним договором не настав термін виконання грошових зобов`язань у повному обсязі, оскільки Банк не дотримався установленого договором та нормами законодавства порядку дострокового повернення коштів, а саме не направив за належною адресою вимогу про дострокового їх повернення, внаслідок чого термін погашення заборгованості у повному обсязі не настав. Тому є підстави стягнути лише прострочену заборгованість за кредитом і процентами. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, а отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за заявою-договором №506/4172744-СК від 15 грудня 2017 року у розмірі 99275,25 грн.: 33950,15 грн. простроченої заборгованості по тілу кредиту та 65325,10 грн. простроченої заборгованості по відсотках. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як слідує з матеріалів справи, зокрема, меморіального ордеру №1104328867 від 28 лютого 2023 року за подання даного позову АТ «ТАСКОМБАНК» сплатило судовий збір у розмірі 2684,00 гривні, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене та

Outcome: partial