Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м.Львова із позовною заявою, відповідно до змісту якої, з урахуванням ухвали про роз`єднання позовних вимог від 24.10.2022, просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що 16 червня 2015 року між нею та відповідачем по справі був укладений шлюб, який рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 02 листопада 2015 року у справі №296/11242/15-ц розірвано. Від шлюбу вони мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею. Також зазначає, що з часу народження дитини відповідач жодного разу її не бачив, він не приймає участі у вихованні доньки, не провідує її, не цікавиться її здоров`ям, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує дитину, при цьому, місце його перебування їй невідоме. Враховуючи вищевикладене у сукупності,з метою забезпечення прав та законних інтересів дитини, позивачка просить в судовому порядку позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON] . Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Львова Луців - Шумської Н.Л. від 11 листопада 2022 року цивільну справу №466/9044/22 передано на розгляд за підсудністю до Житомирського районного суду Житомирської області. Ухвалою судді Житомирського районного суду м.Житомира Татуйка Є.О. від 28 грудня 2022 року вказану вище цивільну справу передано за підсудністю до Корольовського районного суду м.Житомира. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючою у даній справі визначено суддю Корольовського районного суду м.Житомира Петровську М.В. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 14 лютого 2023 року у зазначеній справі відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, та залучено до участі у справі в якості третьої особи Орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради. Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 18 травня 2023 року зобов`язано Орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради підготувати та надати до Корольовського районного суду м.Житомира висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 18 травня 2023 року, постановленою без виходу суду до нарадчої кімнати, у вказаній вище справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання, призначене на 08 вересня 2023 року об 11 годині 00 хвилин, учасники справи не прибули. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Куспись Є.А. подав до суду заяву, відповідно до змісту якої розгляд справи просить проводити без його участі, позовні вимоги підтримує. Представник третьої особи: Органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради - Миргород В.В. подав до суду клопотання, відповідно до змісту якого розгляд справи просить проводити без участі представника Органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради. Відповідач відзив на позовну заяву не подавав. Ухвала про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами, направлялися на адресу відповідача за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання, у відповідності до приписів ЦПК України. Про дату, час та місце проведення судового розгляду відповідач повідомлявся у встановленому законом порядку засобами поштового зв`язку та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України. Згідно з ч.1 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Статтею 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи неявку відповідача в судове засідання, відсутність відзиву на позов, а також відсутність заперечень з боку позивачки та її представника щодо ухвалення заочного рішення, суд вирішив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. У відповідності до положень ч.1 ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та на основі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 16 червня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, про що складено актовий запис №1022. Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 02 листопада 2015 року у цивільній справі №296/11242/15-ц, яке набрало законної сили 24 листопада 2015 року,розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] . У відповідності до наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження (повторно) серії [NUMBER] вбачається, що [INFO] народилась [PERSON] та її батьками записані: [PERSON] та [PERSON] . Заочним рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 29 листопада 2018 року у цивільній справі №282/1333/18 вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1 200 грн щомісяця, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення донькою повноліття, тобто до [INFO] . Згідно довідки, виданої закладом дошкільної освіти ясла - садок №96 Львівської міської ради від 18 серпня 2022 року №3, [PERSON] , [INFO] , відвідує ЗДО №96 із серпня 2019 року, мама дитини - [PERSON] приділяє належну увагу навчанню та вихованню дитини, цікавиться її успіхами, приводить та забирає дитину із дитсадка, консультується з вихователем по питаннях розвитку дитини, [PERSON] забезпечена всім необхідним та завжди доглянута. За весь час перебування дитини у закладі її батька ні адміністрація, ні персонал закладу не бачили, він не приймав участі у навчанні та вихованні доньки. Вважаючи, що відповідач [PERSON] самоусунувся від виховання дитини - [PERSON] , позивачка звернулась до суду із вимогою щодо позбавлення його батьківських прав. Вирішуючи спірні правовідносини, суд зважає на наступне. Відповідно до статті 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно статей 18, 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці зобов`язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Згідно частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. За змістом статті 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до пункту 2 частини першої та частини третьої статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. В пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, мати (батько) можуть вважатися такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, якщо вона (він) не проявляють про неї батьківської турботи, хоча мають таку можливість. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 у справі "Савіни проти України" встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Так, з матеріалів справи вбачається, що малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] , в квартирі [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на праві приватної власності. Відповідно до інформації Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) заборгованість по сплаті аліментів [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] станом на 30.09.2022 становить 60 702,00 грн. Зі змісту висновку Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, від 12.07.2023 №260001-вих-85424 вбачається, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , є доцільним. Суд приймає до уваги те, що батько малолітньої [PERSON] - [PERSON] ніколи не з`являвся до навчального закладу, де навчається його донька, не спілкувався з викладачами з приводу навчального процесу, не спілкується з дитиною та не відвідує її, не надає матеріальної допомоги на її утримання, тобто у житті, навчанні, вихованні [PERSON] жодної участі не приймає. Вказані обставини у своїй сукупності вказують на ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно його дитини - [PERSON] , [INFO] . З огляду на вищевикладене, враховуючи наявність факту ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно малолітньої [PERSON] , суд дійшов висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав стосовно його дитини - [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову, понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Outcome: approved