Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

21.07.2023\~АТ КБ\~«ПриватБанк» звернулося до Деснянського\~районного суду\~м.\~Чернігова з\~позовом до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 14.09.2017 № б/н у розмірі 63 222 грн 15 коп., мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем умов договору. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 03.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 22.08.2023. 22.08.2023 розгляд справи відкладено на 13.09.2023 у зв`язку з неявкою відповідача. У судове засідання 13.09.2023 сторони не з`явилися, про час і місце розгляду справи оповіщалися у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомили. Представник позивача у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, зазначивши про підтримку свого позову, дав згоду на заочний розгляд справи. Відповідач відзиву не подав. За письмовою згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, у відповідності до статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України). За правилом частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 14.09.2017 № б/н. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну картку № [NUMBER] . У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 50 000,00 грн, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Таким чином, банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. У зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 07.07.2023 має заборгованість в сумі 63 222 грн 15 коп., яка складається: 51 718 грн 59 коп. заборгованість за кредитом, 11 503 грн 56 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом. Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 10 ЦПК визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 15 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. У частині другій статті 16 ЦК України законодавець визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, а також зазначив, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 6 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»), тому, умови таких договорів повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома. Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного кредитного договору діяли саме ці умови, а не інші, тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України (частина перша статті 1050 Кодексу). Відповідно до статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення кредитного договору. Обґрунтовуючи вимогу про стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами, Банк посилався на анкету-заяву, Паспорт споживчого кредиту, витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signature, Правила надання банківських послуг у Приватбанку, як невід`ємні частини кредитного договору. Матеріали справи не містять підтверджень того, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умови та Правила надання банківських послуг у Приватбанку розумів відповідач, що він ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил від 14.09.2017, яка, зокрема, не містить процентної ставки. Наданий до позовної заяви витяг з Умов та Правил надання банківських послуг і витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток не містять підпису позичальника, тому їх неможна вважати належними, допустимими та достатніми доказами ознайомлення останнього з вказаними Умовами та Тарифами, а також доказами погодження сторонами істотних умов кредитного договору в письмовій формі, як це передбачено нормами статтями 207, 1055 ЦК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) викладено правову позицію про те, що не підписані Умови та Правила надання банківських послуг не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання заяви-анкети. У наведеній постанові Велика Палата Верховного Суду також указала на мінливість Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також на те, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про розмір кредиту (бажаний кредитний ліміт), сплату відсотків за користування кредитними коштами, комісії, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Долучена до позовної заяви копія Паспорта споживчого кредиту від 07.04.2021 містить тарифи щодо шести кредитних продуктів: Картка Універсальна, Картка Універсальна Gold, Картка Platinum, Картка MC World Black Edition, Картка Visa Signature, Картка MC World Elite, Картка Visa Infinite. Кожен вид кредитної картки передбачає пільговий період, базову процентну ставку, обов`язків місячний платіж, пеню за несвоєчасне погашення кредиту, строк кредитування. Паспорт споживчого кредиту містить зауваження про те, що інформація зазначена в ньому, зберігає чинність та є актуальною лише до 03.06.2021, а інформація надана 19.05.2021, а також, що підписана відповідачем анкета-заява не містить умов про те, що Паспорт споживчого кредиту є складовою укладеного між сторонами договору банківського обслуговування. Зі змісту Паспорта вбачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в ньому, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. Наведені у Паспорті обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені у договорі. Реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит (розділ 4 паспорта). Таким чином, Банк ознайомив відповідача, як споживача, з інформацією, необхідною для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, вказавши при цьому, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту. Із зазначеного слідує, що підписання Паспорта споживчого кредиту, який містить узагальнену інформацію про умови кредитування щодо різних типів кредитних продуктів, є передумовою укладення кредитного договору з позичальником. Ознайомлення з Паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми. Аналогічні правові висновки містяться в постановах Верховного Суду: від 13.05.2021 у справі № 359/4430/18, від 23.05.2022 у справі № 393/126/20, від 09.06.2021 у справі № 138/356/17, від 26.05.2021 у справі № 207/345/20, від 12.05.2021 у справі № 206/1881/20. Крім того, суд зауважує, що Паспорт підписано особою з прізвищем «Оrucu», що за транслітерацією не відповідає прізвищу відповідача. Роздруківка із сайту АТ КБ «Приватбанк» належним доказом також не може бути, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (Банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 і не спростовано позивачем при розгляді даної справи. Застосування до спірних правовідносин правил частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, не можливо, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк», що свідчить про те, що кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил, витяг з Тарифів у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Зважаючи на положення статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та пункт 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ від 04.07.2018 № 75, виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. Такі висновки викладені Верховним Судом у постановах: від 17.12.2020 у справі № 278/2177/15, від 28.10.2020 у справі № 760/7792/14, від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18. Дослідивши надані позивачем докази у вигляді виписки по рахунку відповідача, який користувався кредитними коштами та вносив кошти на погашення заборгованості за кредитним договором, розрахунок заборгованості за договором станом на 07.07.2023, до якого Банк включив суму нарахованих процентів, не узгоджених сторонами, суд дійшов висновку про те, що з відповідача належить стягнути фактично отримані грошові кошти (тіло кредиту) в сумі 49 820 грн 15 коп. за вирахуванням безпідставно зарахованих позивачем сплачених коштів як погашення заборгованості по нарахованим відсоткам (51 718,59 грн 1 898,44 грн), у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Згідно зі статтею 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь АТ КБ «Приватбанк» витрати по оплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог у сумі 2 120,36 грн (79%). Ураховуючи викладене,

Outcome: partial