Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

Позивач звернулася до Ватутінського міського суду Черкаської з даною позовною заявою за змістом якої просить надати дозвіл на зняття з реєстрації місця проживання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , та реєстрацію їх місця проживання разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , без згоди батька дітей, [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та на даний час у позивача виникла необхідність змінити реєстрацію місця проживання з с. Неморож на м. Звенигородка, однак ЦНАП м. Звенигородка відмовлено в реєстрації за новим місцем проживанням, оскільки неможливо без згоди батька зняти неповнолітніх дітей з попереднього місця реєстрації. Також вказано про неможливість вирішення спірного питання в досудовому порядку, оскільки на даний час відповідач перебуває за кордоном. Ухвалою Ватутінського міського суду Черкаської області від 28.07.2023 року відкрито провадження в даній цивільній справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Відповідачем надіслано до суду заяву за змістом якої визнає заявлені позовні вимоги та просить розглянути справу за його відсутності, оскільки тимчасово проживає в Республіці Польща. Позивач надала до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, письмових пояснень щодо заявлених позовних вимог та клопотань про відкладення розгляду справи клопотань від його імені до суду не надходило. У відповідності до ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до змісту ч.ч. 3, 4 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову за результатами підготовчого провадження, в порядку, встановленому ст. 207 ЦПК України. За змістом ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, судом встановлено наступні обставини справи. Сторони є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та вказаний факт ними не заперечувався. Позивач 16.06.2023 року звернулась до Центру надання адміністративних послуг Звенигородської міської ради Черкаської області із заявами про реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] , з одночасним зняттям із зареєстрованого місця проживання - [ADDRESS] , відносно себе, а також неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . У наданні даної адміністративної послуги щодо зміни реєстрації місця проживання дітей відмовлено в зв`язку з тим, що не надано згоду батька на зміну місця реєстрації дітей, а також відмовлено в зміні реєстрації місця проживання позивача, оскільки за попереднім місцем реєстрації є неповнолітні діти. Позивач є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 28.07.2021 року, посвідченим приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу Бедратою-Скляр Н.М., а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.07.2021 року № 267849771. Встановленим судом фактам відповідають правовідносини, які регулюються Конституцією України, Житловим кодексом України (далі по тексту - ЖК України), Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні». Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Сімейним кодексом України (далі - СК України), Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрацію місця проживання в Україні», Порядком декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 року № 265 (далі - Порядок). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Положеннями ч. 1 ст. 161 СК України передбачено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. За приписами ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 242 ЦК України батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Згідно ст. 5 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрацію місця проживання в Україні» задекларованим або зареєстрованим місцем проживання (перебування) дитини віком до 10 років є задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) її батьків або інших законних представників чи одного з них, з яким проживає дитина, за згодою іншого з батьків або законних представників. За змістом ч.ч. 2, 4 ст. 7 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрацію місця проживання в Україні» дитина віком від 14 до 18 років самостійно декларує місце свого проживання за місцем проживання її батьків або інших законних представників чи одного з них без надання згоди такими особами. Декларування місця проживання або подання заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) дитини віком до 14 років здійснюється одним із її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини. Згідно ч.ч. 6, 7 ст. 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрацію місця проживання в Україні» подання заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) дитини віком до 14 років або особи, визнаної судом обмежено дієздатною або недієздатною, здійснюється одним із батьків або інших законних представників такої особи за згодою іншого з батьків чи законних представників. Зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) дитини віком від 14 до 18 років здійснюється за згодою її батьків або інших законних представників чи одного з них, крім випадку, передбаченого статтею 15 цього Закону. Відповідно до змісту п.п. 15, 16 Порядку дитина віком від 14 років самостійно декларує місце свого проживання за адресою іншого житла, ніж задеклароване/зареєстроване місце проживання її батьків або інших законних представників, за згодою батьків або інших законних представників чи одного з них. Місце проживання дитини віком до 14 років може бути задекларовано за адресою місця проживання одного з батьків або інших законних представників, зокрема одночасно із зняттям з попереднього задекларованого/ зареєстрованого місця проживання, за декларацією, поданою одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини. Згідно п. 17 Порядку згода іншого з батьків або законних представників дитини підтверджується електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. У разі ненадання одним із батьків згоди відповідно до вимог цього пункту реєстрація місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, здійснюється відповідно до пункту 33 цього Порядку. Положеннями п. 33 Порядку передбачено, що подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку. Відповідно до п.п. 64, 65 Порядку задеклароване/зареєстроване місце проживання дитини віком до 14 років може бути знято за заявою одного з батьків, поданою в електронній формі з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. Зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання дитини віком до 14 років підтверджується електронними підписами батьків, що базуються на кваліфікованих сертифікатах електронних підписів, у разі подання заяви в електронній формі або за письмовою згодою другого з батьків, що надається у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Чинним законодавством передбачено право одного з батьків у разі відсутності згоди іншого вирішити це питання в судовому порядку. При вирішенні судом даного роду справ підлягає з`ясуванню питання, чи була вказана відмова одного з батьків безпідставною, або ж вона викликана певними обставинами. Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 20.10.2021 року в справі № 752/2951/20. З урахуванням встановлених судом обставин між сторонами відсутній спір щодо місця проживання їх спільних неповнолітніх дітей разом з матір`ю. Водночас сторони не можуть в позасудовому порядку вирішити питання щодо зміни місця реєстрації своїх дітей, оскільки відповідач перебуває за межами України. Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства, оцінюючі надані позивачем докази в їх сукупності, а також позицію відповідача, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог, оскільки вказане відповідатиме найкращим інтересам дітей сторін та не порушуватиме права відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд вважає, що оскільки відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті, у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, що становить 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп., та підтверджується квитанцією до платіжної інструкції про переказ готівки АТ «Ощадбанк» від 26.07.2023 року № 17, яка зберігається в матеріалах справи № 690/440/23, підлягають поверненню їй з державного бюджету, а інші 50 відсотків - стягненню з відповідача, оскільки підстав для звільнення [PERSON] від його сплати судом не встановлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved