Jurisdiction: commercial
Date: 2023-09-19 00:00:00

05.09.2022 між Підприємцем (виконавець) та Товариством (замовник) був укладений договір про надання послуг №04/09.22 (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого виконавець зобов`язується за завданням замовника надати послуги, визначені в п. 1.2 договору (послуги), в порядку та на умовах, встановлених цим договором, а замовник зобов`язується прийняти надані послуги та оплатити їх в порядку та на умовах, встановлених цим договором. Пунктом 1.2 Договору передбачено, що виконавець надає послуги з аналітики, проектування та дизайну сайту. Конкретний перелік послуг, обсяг, строк їх надання, порядок та строки оплати послуг визначаються додатками до цього договору, що є його частинами. За змістом п. 2.1 Договору оплата послуг виконавця здійснюється у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця, зазначений в цьому договорі. Згідно з п. 4.2 Договору на підтвердження факту надання послуг виконавцем за відповідним додатком сторони підписують акт приймання-передачі наданих послуг, який складається виконавцем та надається на підпис замовнику в порядку, передбаченому п. 3.2.4 цього договору. Відповідно до п. 11.1 Договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, сторони погодили оформлювати документи, які свідчать про виконання умов договору, інші документи, передбачені договором, у форматі електронних документів. Додатком №1 від 05.09.2022 до Договору сторони погодили види послуг, терміни виконання та їх вартість. Пунктом 1.2 вказаного додатку визначено, що датою початку надання послуг є 12.09.2022. Послуги надаються до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Згідно з п. 1.4 додатку №1 до Договору всі розрахунки за цим договором здійснюються у національній валюті України - гривні, шляхом безготівкового перерахування замовником грошових коштів на банківський рахунок виконавця, визначений договором. Кінцева вартість наданих послуг розраховується за фактом їх надання та фіксується в актах приймання-передачі наданих послуг. Відповідно до п. 2.1 додатку №1 до Договору оплата за цим додатком здійснюється наступним чином: - замовник сплачує передплату в розмірі 60 годин, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця, визначений в договорі, протягом 5 банківських днів з дня надання рахунку виконавцем, але в будь-якому разі до моменту надання послуг. Днем оплати вартості послуг вважається день надходження грошових коштів на поточний рахунок виконавця (п. 2.2); - після виконання робіт у розмірі 60 годин, замовник сплачує за наступні 60 годин шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок виконавця, визначений в договорі, не пізніше ніж через 5 банківських днів (п. 2.3); - після прийняття замовником всіх наданих виконавцем послуг сторони підписують акт (п. 2.4). Позивач вказує, що на виконання умов Договору ним були надані послуги на загальну суму 811 231,74 грн., на підтвердження чого до матеріалів справи долучено акти приймання-передачі наданих послуг №04/09.22-7 від 31.01.2023 та №04/09.22-1-9 від 23.02.2023. Спір у справі за первісним позовом виник у зв`язку з наявністю, на думку Підприємця, заборгованості відповідача за надані послуги у розмірі 204 868,74 грн. Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. На підтвердження факту надання послуг за Договором Підприємцем долучено до матеріалів справи акти приймання-передачі наданих послуг №04/09.22-7 від 31.01.2023 та №04/09.22-1-9 від 23.02.2023, підписані обома сторонами електронним цифровим підписом. В той же час, відповідач проти факту надання Підприємцем послуг за Договором заперечує та вказує, що акти приймання-передачі підписані Товариством помилково. Відповідно до частини першої статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Правила доказування у господарському процесі визначені у статті 74 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до частин першої, другої та третьої якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до визначень термінів, що містяться у статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Згідно з частинами 1 та 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, в редакції, чинній станом на дату здійснення спірних поставок товару, (далі по тексту - Положення) визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Зазначений перелік обов`язкових реквізитів первинних документів кореспондується з пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, відповідно до якого первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складається документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції (у натуральному та/або у вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Підпунктом 2.5 пункту 2 цього Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Отже, за загальним правилом, фактом підтвердження здійснення господарської операції є саме первинні документи бухгалтерського обліку, до яких належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції, що відповідають вимогам закону, зокрема статті 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» та пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, та відображають реальні господарські операції. Так, відповідно до п. 4.2 Договору на підтвердження факту надання послуг виконавцем за відповідним додатком сторони підписують акт приймання-передачі наданих послуг, який складається виконавцем та надається на підпис замовнику в порядку, передбаченому п. 3.2.4 цього договору. За змістом п. 3.2.4 Договору у строк 3 робочих днів з дати фактичного завершення надання послуг за відповідним додатком до договору, надати замовнику підписаний зі свого боку акт приймання-передачі наданих послуг в двох примірниках для підписання замовником та/або у форматі електронного документу. Відповідно до п. 11.1 Договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, сторони погодили оформлювати документи, які свідчать про виконання умов договору, інші документи, передбачені договором, у форматі електронних документів. Матеріалами справи підтверджується, що 02.02.2023 позивачем за первісним позовом сформовано в електронному вигляді акт приймання-передачі наданих послуг №04/09.22-7 від 31.01.2023, підписано його електронним підписом та направлено на підпис відповідачу. Аналогічним чином 23.02.2023 Підприємцем було підписано електронним підписом акт приймання-передачі наданих послуг №04/09.22-1-9 від 23.02.2023 та надано його на підпис Товариству. Пунктом 4.2 Договору передбачено, що замовник зобов`язаний підписати акт приймання-передачі наданих послуг протягом 5 робочих днів з дня його надання виконавцем та повернути один примірник виконавцю та/або підписати його у форматі електронного документу. Із матеріалів справи вбачається, що 02.02.2023 та 23.02.2023 відповідно на вказаних актах директором Товариства було проставлено свій електронний підпис, а також електронну печатку Товариства, що свідчить про вчинення відповідачем за первісним позовом дій щодо підтвердження прийняття наданих послуг. За змістом п. 4.3 Договору у разі, якщо протягом 5 робочих днів з дня надання виконавцем замовнику акту приймання-передачі наданих послуг замовник не надав обґрунтовану відмову від його підписання, і не повернув підписаний зі свого боку акт приймання-передачі наданих послуг, та/або не підписав у форматі електронного документу, послуги вважаються прийнятими замовником. Відповідно до п. 2.4 додатку №1 до Договору після прийняття замовником всіх наданих послуг сторони підписують акт. З урахуванням викладених обставин, а також враховуючи відсутність заперечень Товариства проти факту надання Підприємцем послуг за Договором до моменту звернення до суду із первісним позовом, суд критично відноситься до тверджень про випадкове підписання Товариством спірних актів приймання-передачі наданих послуг №04/09.22-7 від 31.01.2023 та №04/09.22-1-9 від 23.02.2023, а відтак вважає доведеним факт прийняття Товариством послуг на загальну суму 811 231,74 грн. Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 2.3 додатку №1 до Договору визначено, що після виконання робіт у розмірі 60 годин, замовник сплачує за наступні 60 годин шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок виконавця, визначений в договорі, не пізніше ніж через 5 банківських днів. Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача за первісним позовом грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача 204 868,74 грн. на підставі Договору за надані послуги. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Товариством обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено. За таких обставин, позовні вимоги Підприємця про стягнення з Товариства заборгованості у розмірі 204 868,74 грн. є правомірними та обґрунтованими, а тому первісні позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. В свою чергу, оскільки судом було встановлено, а Товариством не спростовано факт надання Підприємцем послуг за Договором, твердження позивача, викладені в зустрічній позовній заяві, не приймаються судом як доведені, що є підставою для відмови в задоволенні зустрічного позову про стягнення суми сплаченої передоплати у розмірі 606 363,00 грн. Також Підприємцем заявлено вимогу про стягнення з Товариства пені у розмірі 34 238,34 грн., 3% річних у розмірі 2 054,30 грн. та інфляційних у розмірі 4 530,70 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання у період з 01.03.2023 по 30.06.2023. Судом встановлено, що відповідач за первісним позовом у встановлений строк свого обов`язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням зобов`язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності. Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки. У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня. Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 5.2 Договору передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати послуг замовник сплачує на користь виконавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення. Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд перевірив наданий Підприємцем розрахунок та вважає за можливе стягнути з Товариства пені у розмірі 34 238,34 грн., 3% річних у розмірі 2 054,30 грн. та інфляційних у розмірі 4 530,70 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання. За таких обставин, позовні вимоги Підприємця задовольняються судом повністю, а позовні вимоги Товариства задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на Товариство. На підставі викладеного та

Outcome: approved