Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

До Сколівського районного суду Львівської області 16 червня 2023 року в порядку цивільного судочинства звернулась позивач [PERSON] з позовною заявою до відповідача - [PERSON] простягнення аліментів, в якій просить зобов`язати [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] сплачувати в користь [PERSON] , аліменти на утримання малолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі частини щомісячно з усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовано тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 липня 2006 року, у котрому у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , які на момент подання даного позову проживають з матір`ю та повністю перебувають на її утриманні. Позивач зазначає, що позивач добровільно коштів на утримання дітей не дає, хоча має такі можливості, оскільки працює на посаді старшини роти (служба за контрактом НСБ ЗВС «Тисовець»). Вказує, що дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум, а сама вона не зможе забезпечити, відтак, просить суд задовольнити позовні вимоги. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області [PERSON] від 20 червня 2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у справі, судове засідання призначено на 14 вересня 2023 року. Відповідач [PERSON] в особі належно уповноваженого представника (на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги від 17 липня 2023 року серія ВС № 1216296) - адвоката Школьної Алли Вікторівни скерував на адресу суду відзив на позовну заяву (зареєстрований 19 липня 2023 року за вх. № 3962), в якому відповідач категорично не погодився з позовною заявою з огляду на наступне. Відповідно до статей 20 та 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», пунктів 16, 23, 42 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та згідно з рішенням Міністра оборони України № 18888/3 від 13 листопада 2017 р. № 3. У зв`язку із введенням в Україні Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 правового режиму воєнного стану, на відповідача покладений обов`язок забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. Зазначає, що це і є підставою того, що більшість часу відповідач проводить за місцем своєї служби. Однак відповідач і надалі проживає з дітьми за адресою: [ADDRESS] . Вказує і те, що як батько відповідач бере активну участь у житті дітей, вихованні та забезпеченні. Відтак, вважаючи подання позову про стягнення аліментів зловживанням права позивачем, а також те, що той з батьків, який має право на стягнення аліментів на утримання дітей, повинен проживати з такими дітьми окремо від того з батьків, з кого стягуються аліменти, просить у задоволенні позову відмовити. Позивач [PERSON] 27 липня 2023 року на адресу суду скерувала заяву за вх. № 4816 від 01 вересня 2023 року, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Додатково зазначила, що незважаючи на те, що відповідач інколи ночує в одному житловому будинку, в окремій кімнаті від неї та дітей, коштів на утримання дітей добровільно не надає, а також не приймає участі у вихованні та навчанні дітей. Відповідач та його представник у судовому засіданні просили у задоволенні позову відмовити, з підстав, викладених у відзиві. Розглянувши матеріали справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з копії Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 15 липня 2006 року Росохацькою сільською радою Сколівського району Львівської області, сторони з 15 липня 2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі у сторін народились син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Росохацькою сільською радою Сколівського району Львівської області 12 лютого 2008 року стверджується, що батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , є відповідач [PERSON] . Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Росохацькою сільською радою Сколівського району Львівської області 16 квітня 2013 року стверджується, що батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , є відповідач [PERSON] . Таким чином, матеріалами справи належним чином підтверджено, що відповідач є рідним батьком [PERSON] , [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] і на нього покладений обов`язок утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Судом, на підставі наявної в матеріалах справи, Довідки № 102 від 16 червня 2023 року виданої старостою та спеціалістом Росохацького старостинського округу № 7 Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області, також встановлено, що діти перебувають на утриманні [PERSON] . Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1\~ст. 181 СК України). За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України суд, при визначенні розміру аліментів, враховує стан здоров`я; матеріальне становище платника аліментів; наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; а також інші обставини, які мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що діти проживають разом з позивачем [PERSON] , що не оспорювалось і відповідачем. Встановлено і те, що відповідач і надалі проживає з дітьми, однак, перебуваючи на військовій службі, зрідка буває вдома, що свідчить про переважне перебування позивача з дітьми. Згідно з частиною другою, третьою статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відтак, зважаючи на викладене, а також те, що відповідачем не оспорюється факт спільного проживання дітей з позивачем, суд вважає, що проживання відповідача за однією адресою з дітьми та дружиною, не позбавляє його обов`язку забезпечення інтересів своїх дітей, а відтак і сплати аліментів на їхнє утримання. Доводи відповідача про активну участь у житті дітей, зокрема, у забезпеченні дітей одягом та інших необхідних речей для щоденного вжитку суд оцінює критично, враховуючи наступне. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач не подав жодних доказів на підтвердження своїх заперечень. Докази, які свідчать про наявність підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дітей в матеріалах справи відсутні, заперечень щодо розміру аліментів відповідачем не надано. Суд бере до уваги наявність у відповідача, який проходить військову службу за контрактом (Навчально-спортивна база зимових видів спорту «Тисовець»), гідного матеріального забезпеченні, а також те, що позивачем заявлено співмірний розмір частини доходів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з обов`язку батьків утримувати дітей до досягнення повноліття, а також з того, що відповідач є молодою особою працездатного віку, є працевлаштованим, доказів наявності інших осіб, які б перебували на його утриманні, відповідач суду не надав, а відтак, суд дійшов висновку що позов слід задовольнити повністю. Згідно із ч. 1\~ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до п.1 ч.1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved