Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше лізинг Україна» звернулося до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особи- Регіональний сервісний центр МВС України у м. Києві, [PERSON] , Товариство з обмеженою відповідальністю «Новатон» про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на автомобіль. Позовна заява з урахуванням уточнень обґрунтована тим, що 21 жовтня 2013 року між ТОВ «Порше Лізинг України» і ТОВ «Новатон» було укладено договір про фінансовий лізинг, за умовами якого ТОВ «Порше Лізинг України» зобов`язалося передати у користування ТОВ «Новатон» на умовах фінансового лізингу автомобіль Volkswagen Passat B7. На виконання умов цього договору ТОВ «Порше Лізинг України» відповідно до договору купівлі-продажу від 22 жовтня 2013 року, укладеного із товариством з обмеженою відповідальністю «Атлант-М», придбало автомобіль Volkswagen Passat B7, номерний знак [NUMBER] , право власності на який згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу було зареєстровано за ТОВ «Порше Лізинг України». 25 жовтня 2013 року ТОВ «Порше Лізинг України» передало у користування ТОВ «Новатон» автомобіль Volkswagen Passat B7, номерний знак [NUMBER] . 19 березня 2015 року ТОВ «Новатон» повідомило ТОВ «Порше Лізинг України», що їх працівник [PERSON] зник разом із автомобілем Volkswagen Passat B7, номерний знак [NUMBER] . Після цього ТОВ «Порше Лізинг України» стало відомо, що вказаний автомобіль декілька разів було незаконно знято з реєстраційного обліку і право власності на нього було зареєстровано за [PERSON] , у подальшому за [PERSON] , а останнім зареєстрованим власником є [PERSON] . Стверджуючи, що жодних дій щодо переходу права власності, продажу, перереєстрації, зняття з обліку і проведення будь-яких інших реєстраційних дій відносно автомобіля Volkswagen Passat B7, номерний знак [NUMBER] , власник не вчиняв, ТОВ «Порше Лізинг України» просило суд витребувати даний автомобіль з чужого незаконного володіння та визнати за позивачем право власності на вказаний автомобіль, оскільки він вибув із володіння поза його волею. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи у їх відсутність. Крім того в даній заяві представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав викладених у уточненому позові. Відповідачі та третя особа в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надіслали. Про причину неявки суд не повідомили, відзив та інші заяви з процесуальних питань від них до суду не надходили. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 21 жовтня 2013 року між ТОВ «Порше Лізинг України» і ТОВ «Новатон» було укладено договір про фінансовий лізинг, за умовами якого ТОВ «Порше Лізинг України» зобов`язалося передати у користування ТОВ «Новатон» на умовах фінансового лізингу автомобіль Volkswagen Passat B7. Відповідно до договору купівлі-продажу від 22 жовтня 2013 року, укладеного між ТОВ «Атлант-М» і ТОВ «Порше Лізинг України», останнє придбало автомобіль Volkswagen Passat B7, номерний знак [NUMBER] , право власності на який згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу було зареєстровано за ТОВ «Порше Лізинг України». 25 жовтня 2013 року ТОВ «Порше Лізинг України» передало у користування ТОВ «Новатон» автомобіль Volkswagen Passat B7, номерний знак [NUMBER] . 19 березня 2015 року ТОВ «Новатон» повідомило ТОВ «Порше Лізинг України», що їх працівник [PERSON] зник разом із автомобілем Volkswagen Passat B7, номерний знак [NUMBER] . Також судом встановлено, що [PERSON] проти волі ТОВ «Порше Лізинг України» 12 березня 2015 року переоформив вказаний автомобіль на [PERSON] 14 березня 2015 року автомобіль був знятий [PERSON] з обліку і проданий [PERSON] , який 17 липня 2015 року зняв автомобіль з обліку у зв`язку з продажем транспортного засобу [PERSON] . Згідно з договором купівлі-продажу від 26 лютого 2016 року [PERSON] продав спірний автомобіль [PERSON] . Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 квітня 2016 року на автомобіль Volkswagen Passat В7, шасі № [NUMBER] , було накладено арешт і поміщений на зберігання за адресою: [ADDRESS] . Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України. Порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно, не з`єднане з конкретними вимогами про повернення майна чи усунення інших перешкод, не зв?язаних з позбавленням володіння. Позови про визнання права власності спрямовані на усунення перешкод у здійсненні власником (чи титульним власником) свого права і виключення домагань на приналежне власнику майно за допомогою підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності. Зазначений позов може бути заявлений власником індивідуально-визначеної речі, що як володіє, так і не володіє нею (якщо при цьому не ставиться питання про її повернення), права якого оспорюються, заперечуються чи не визнаються третьою особою, що не знаходиться з власником у зобов?язальних чи інших відносних відносинах із приводу спірної речі. Правом на подібний позов володіє і титульний власник майна. Як відповідач виступає третя особа, що як заявляє про свої права на річ, так і не пред`являє таких прав, але не визнає за позивачем речового права на майно. Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Згідно з частиною першою статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. Статтею 388 ЦК України визначено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, та враховуючи те, що позивач як власник об`єкта лізингу за договором про фінансовий лізинг не здійснював жодних дій направлених на його відчуження та перереєстрацію, що свідчить про відсутність волевиявлення ТОВ «Порше лізинг Україна» щодо відчуження об`єкта лізингу, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідачів. На підставі викладеного та

Outcome: approved