Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

Адвокат Чернега І.Ф. в інтересах позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» за участю третьої особи: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 01.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 2022 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 0091-5099 від 22.11.2018 року в загальній сумі 18150,00 грн. 19.10.2021 року на підставі вказаного виконавчого напису, приватним виконавцем Серебрійською Ю.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER]. Позивач вважає, що виконавчий напис нотаріуса вчинено із грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, за відсутності документів, які підтверджують безспірність заборгованості, та виданий за кредитним договором, який нотаріально не посвідчувався. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2022, вчинений 01.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення з нього на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованості в загальній сумі 18150,00 грн., а також стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Чернега І.Ф. до судового засідання не з`явилися, звернувшись до суду з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача - ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав, лише звернувшись до суду з клопотанням про зменшення судових витрат на професійну правничу допомогу. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином. У зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши подані суду докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 01.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2022 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором № 0091-5099 від 22.11.2018 року в загальній сумі 18150,00 грн. 19.10.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Серебрійською Ю.О. на підставі виконавчого напису № 2022 від 01.06.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., відкрито виконавче провадження № [NUMBER] про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором № 0091-5099 від 22.11.2018 року. Загальна сума, яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувача становить 18150,00 грн. Згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Серебрійської Ю.О. від 20.06.2023 року по виконавчому провадженню № [NUMBER] звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Вирішуючи спірне питання суд виходить з того, що відповідно до ст.. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.. 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За правилами ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». З тексту оспорюваного виконавчого напису вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст. 87-91Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Відповідно пункту 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення до Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки в судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Крім того, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Приймаючи до уваги вище наведені вимоги Закону в суду є всі підстави вважати, що на час вчинення виконавчого напису безспірність заборгованості за кредитом не була встановлена, кредитний договір не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а тому суд приходить переконання, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства. Згідно ст.. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення, суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПУ України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. Позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в сумі 1073,60 грн., що підтверджується квитанцією про сплату № 48272 від 03.07.2023 року. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст.. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Представником позивача надано договір про надання правової допомоги №4 від 05.05.2023 року, укладеного між [PERSON] та адвокатом Чернега І.Ф., в якому прописаний обсяг роботи, яку має виконати адвокат, разом з переліком послуг, які надано адвокатом на виконання умов договору; акт про приймання передачу наданих послуг від 30.07.2023 року; детальний опис/розрахунок наданих послуг професійної правничої допомоги за договором № 4 від 05.05.2023 року; платіжну інструкцію про перерахунок коштів у сумі 6030,15 грн., які в сукупності підтверджують розмір судових витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При цьому суд має оцінювати відповідності зазначеним критеріям обох сторін. Процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання, на яку покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат. Представник відповідача, подаючи клопотання про зменшення судових витрат, посилалася на відсутність підтвердження сплачених витрат на правничу допомогу та неспівмірність таких витрат зі складністю справи, які не відповідають критерію розумності. Проте представником відповідача не доведено неспівмірності понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, які поніс позивач, суд врахувавши обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), витрачений час, значення справи для сторін, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає, що вимога позивача про стягнення витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved