Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення 291 034,83грн., у тому числі: -219 657,26 грн. строкової заборгованості; -5 400,00 грн. комісії; -1 976,92 грн. нарахованих відсотків; -20 800,65 грн. загальної суми реструктуризації по простроченим відсоткам; -43 200,00 грн. загальної суми реструктуризації по простроченій комісії. В обґрунтування позову банк посилається на те, що 05.03.2021 між ним та відповідачем укладено комплексний договір №4/3104854 (договір кредиту), відповідно до якого банком надано [PERSON] кредит у сумі 300 000,0грн. строком з 05.03.2021 по 04.03.2026 згідно графіку погашення. Разом з тим, банк зазначає, що відповідач порушив умови кредитного договору, а саме не повернуто кредит у строки/терміни, передбачені графіком; не сплачені проценти/прострочені проценти за користування кредитом та комісія/прострочена комісія у строки, визначені договором. Банком надіслано відповідачу вимогу про погашення заборгованості, яка залишилась без відповіді та задоволення. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.06.2023 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд. Відповідач позов не визнав з посиланням на наступне. 1. Зі змісту розрахунку позивача вбачається, що у відповідача відсутня прострочена заборгованість за тілом кредиту та відсотками. 2. позивачем додано до позову вимогу про дострокове повернення коштів від 28.04.2023 року, однак не додано доказів її направлення [PERSON] та отримання нею. Вказує, що відповідачем вказана вимога не отримувалась. 3. Позивачем не виконано вимоги частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову. 4. Розрахунок кредитної заборгованості, не підтверджує умови кредитування та суму заборгованості за кредитом, оскільки зазначений доказ не є підтвердженням виконаних позивачем банківських операцій та повністю залежить від волевиявлення банку. 08.08.2022 Банк надіслав відповідь на відзив, в якій зазначив наступне. Щодо відсутності порушеного права на звернення до суду, то позивач вказує, що згідно п. 4.1. Кредитного договору, Відповідач, шляхом підписання цього Договору, підтверджує, що він в день укладання Договору: -особисто отримав свій примірник Договору; -умови цього договору йому зрозумілі; -з Правилами, що розміщені на офіційному сайті Позивача www.credit-agricole.com.ua ознайомлений, приймає та погоджується; Відповідачем одержано інформацію передбачену ч.2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг". Розділом 2.3. Правил надання споживчого кредиту AT «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та умов страхування життя позичальника передбачені права Банку. Пунктом 2.3.3 вказаних Правил визначено що, у разі суттєвого погіршення фінансового стану Позичальника та перенесення кредиту до групи з підвищеним ступенем ризику, Банк має право ініціювати процедуру примусового стягнення з Позичальника щодо виконання зобов`язань за Договором. Позивач зазначив, що в провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова, перебуває справа № 638/4206/23 за позовом AT «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 1 022 115,49 грн. Вказаний судовий процес було ініційовано банком з причини відсутності якісного обслуговування кредиту зі сторони Відповідача, у зв`язку з чим вважає, що у Банку наявні всі підстави констатувати погіршення фінансового стану Відповідача та перенесення кредиту № 4/3104854 від 05.03.2021 до групи з підвищеним ступенем ризику, ініціювати процедуру примусового стягнення з Позичальника щодо виконання зобов`язань за Договором. 09.08.2023 від [PERSON] , надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначено наступне. Зі змісту відповіді на відзив вбачається, що позивач з посиланням на Правила надання споживчого кредиту AT «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та умов страхування життя позичальника, зокрема пункт 2.3.3., яким визначено що, у разі суттєвого погіршення фінансового стану Позичальника та перенесення кредиту до групи з підвищеним ступенем ризику, Банк має право ініціювати процедуру примусового стягнення з Позичальника щодо виконання зобов`язань за Договором, позивач вважає, що має право на подання цього позиву. З цього приводу зазначено, що Верховний Суд вже не раз висловлював свою думку стосовно Правил надання споживчого кредиту. Зокрема, Велика Палата Верховного суду у своїй постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17 зробила висновки, що оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача, неодноразово змінювалися самим банком в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з тарифів і витяг з умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову; правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, і щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені. Відповідач звертає увагу, що п. 2.3.3 Правил, яким визначено що, у разі суттєвого погіршення фінансового стану Позичальника та перенесення кредиту до групи з підвищеним ступенем ризику, Банк має право ініціювати процедуру примусового стягнення з Позичальника, в той час, як самим комплексним договором № 4/3104854 від 05.03.2021 року таких умов не передбачено, тобто не узгоджено з відповідачем, а тому позивачем не надано належних доказів того, що його права порушені та відповідно він має право на подання даного позову. Окрім цього, як підставу погіршення фінансового стану відповідача позивач зазначає про існування у провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова цивільної справи № 638/4206/23 за позовом AT «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідач вважає, що вказана справа не має відношення до даної цивільної справи, оскільки рішення у цивільній справі № 638/4206/23 не прийнято. Окрім цього, відповідно до даних з Єдиного реєстру боржників, дані про [PERSON] відсутні, що свідчить про відсутність в неї виконавчих проваджень, за якими вона мала б сплачувати кошти. Водночас, зі змісту відзиву, поданого відповідачем, вбачається, що навпаки, [PERSON] сумлінно сплачує борг кожного місяця, про що свідчить виписка з її рахунку. Таким чином, вважає, що позивачем не надано доказів, що фінансове положення [PERSON] погіршилось та відповідно право позивача порушене, що стало підставою для подання позову. Також зазначає, що зі змісту відповіді на відзив вбачається, що відповідачу 28.04.2023 було направлено вимогу про дострокове виконання умов кредитного договору, копія вказаної вимоги додана до матеріалів справи. Водночас, зі змісту додатків до позовної заяви та додатків до відповіді на відзив не вбачається опису вкладення поштового відправлення, яке нібито було вручено відповідачу 05.05.2023 року, тобто позивачем не надано доказів, що це поштове відправлення містило вимогу про дострокове виконання боргових зобов`язань за комплексним договором № 4/3104854 від 05.03.2021 року. У судове засідання представник позивача не з`явився. Від АТ «Креді Агріколь Банк» до суду, 26.07.2023 та 08.08.2023 надійшли клопотання про розгляд справи без участі їх представника. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 05.03.2021 між Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» (Банк) та [PERSON] укладено кредитний договір №4/3104854, пунктом 1 якого визначено, що банк надає позичальнику кредит в сумі 300 000,00грн. строком на 60 місяців з 05.03.2021 по 04.03.2026 включно. Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за цим договором щомісячно в число місяця, визначене графіком платежів по кредиту. Кредит надається\~позичальнику на\~споживчі потреби (п.1.2 договору). Відповідно до п.1.3 договору за користування кредитом позичальник сплачує: 1.3.1 процентну винагороду: щомісячно в розмірі 12,00% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за договором. 1.3.2 Комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості: щомісячно в розмірі 1,80% у місяць від суми кредиту, зазначеної в п.1.1 договору. Як визначено п.2.2 договору позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти та комісію у валюті кредиту, відповідно до розрахунків графіку платежів по кредиту. Відповідно до ст.ст.15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст.11,\~525,\~629 ЦК України\~підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмові формі (ст.ст.1054,\~1055 ЦК України,\~ст.13 Закону України «Про споживче кредитування»). Статтею 1054 ЦК України\~визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно\~ст. 1056-1 ЦК України\~процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. За змістом ст.ст.\~6,\~627 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, зокрема у визначенні умов договору з урахуванням вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до\~ст. 1050 ЦК України, в контексті положення\~ст.1054 ч.2 ЦК України, якщо кредитним договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась зі сплатою процентів. Разом з тим, враховуючи, що кредитні кошти згідно укладеного між сторонами договору надавались позичальнику на споживчі потреби, вказаний кредит є споживчим кредитом, у зв`язку з чим на правовідносини сторін розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування» Відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України "Про споживче кредитування", у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Згідно до\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України. Статтею 530 ЦК України\~передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому відповідно до норми\~ст.612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст.\~610,\~611 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Нормою\~ст.625 ЦК України\~передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 28.04.2023 банком на адресу [PERSON] надіслано вимогу №10451/2537 від 28.04.2023 щодо дострокового виконання боргових зобов`язань за комплексним договором №4/3104854 від 05.03.2023, якою повідомлялось відповідача, що станом на 28.04.2023 її прострочена заборгованість за кредитним договором №4/3104854 від 05.03.2021 становить 4 972,12грн. та складається з простроченої комісії. Вказане поштове відправлення вручене особисто [PERSON] 05.05.2023, про що свідчить відповідна відмітка в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. З аналізу ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» вбачається, що право кредитодавця вимагати повернення споживчого кредиту наступає за двох умов: 1) у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць; 2) якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). Проте, як вбачаєтеся зі змісту вимоги про дострокове виконання боргових зобов`язань за комплексним договором №4/3104854 від 05.03.2023, прострочена заборгованість відповідача складалась з простроченої комісії, яка не є процентами за користування кредитом. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо неотримання вказаної вимоги, оскільки, за наявності факту вручення [PERSON] поштового відправлення, остання не була позбавлена можливості спростувати твердження банку про отримання нею вимоги, надавши суду відправлення, яке насправді було вручене. Також суд зазначає, що в кредитному договорі №4/3104854 від 05.03.2023 не обумовлено право кредитодавця вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Щодо посилання банку на пункт 2.3.3 Правил надання споживчого кредиту АТ «Креді Агріколь Банк» та умов страхування життя позичальника. Так, відповідно до пункт 2.3.3 Правил надання споживчого кредиту АТ «Креді Агріколь Банк» та умов страхування життя позичальника, доданих до позовної заяви, банк має право у разі суттєвого погіршення фінансового стану позичальника та перенесення кредиту до групи з підвищеним ступенем ризику, ініціювати процедуру примусового стягнення з позичальника щодо виконання зобов`язань за договором. На підтвердження погіршення фінансового стану банк посилається на наявність судового провадження у відношенні відповідача про стягнення заборгованості за іншим кредитним договором. При розгляді спору суд враховує і висновки, викладені у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17, та не приймає до уваги посилання позивача на Правила, що розміщені на його офіційному сайті www.credit-agricole.com.ua, оскільки матеріали справи не містять підтверджень що саме ці Правила розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи договір кредиту, що за твердженням банку свідчить про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Велика Палата Верховного Суду вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Також у вказаній постанові Верховного Суду зазначено, що надані позивачем Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої\~вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Банк, обґрунтовуючи право вимоги до [PERSON] у зв`язку із погіршенням її фінансового стану, послався на витяг з Правила надання споживчого кредиту АТ «Креді Агріколь Банк» та умов страхування життя позичальника, як невід`ємні частини спірного договору. Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цій витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи кредитний договір. Також суд зазначає, що знаходження у провадженні суду справи щодо стягнення заборгованості з відповідача на користь банку за іншим кредитним договором не може розцінюватись як доказ погіршення фінансового стану відповідача, оскільки встановлення факту погіршення фінансового стану можливо лише на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У зв`язку з викладеним, а також враховуючи відсутність у [PERSON] на момент пред`явлення банком вимоги заборгованості з частини споживчого кредиту та/або процентів та відсутність в погодженого сторонами права кредитодавця вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed