Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

20.07.2023 [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після батька [PERSON] , який помер [INFO] . Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача На обґрунтування позову [PERSON] вказав, що він є єдиним спадкоємцем за законом після померлого батька [PERSON] . Його мати померла раніше батька. У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок [ADDRESS] за померлим, нотаріус йому відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на цей будинок. В інший спосіб він не має можливості оформити спадщину. Відзив на позовну заяву не надходив. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою від 24.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, у справі відкрито загальне позовне провадження, витребувано матеріали спадкової справи до майна померлого [PERSON] . Ухвалою від 22.08.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання сторони не прибули. Від позивача у матеріалах справи міститься заява, у якій він просив справу слухати за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Заяв від представника відповідача до суду не надходило. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що [INFO] у с. Бистрик Бердичівського р-ну помер батько позивача [PERSON] (а.с. 11, 13 ). З матеріалів спадкової справи № 446 майна [PERSON] вбачається, що єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину є [PERSON] , інші спадкоємці відсутні (а.с. 34-56). Постановою № 651/02-31від 23.06.2023 Державний нотаріус Бердичівської державної нотаріальної контори Денисенко Г.А. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок\~ [ADDRESS] , з тих підстав, що правовстановлюючий документ на будинок не видавався ( а.с. 64). Згідно довідки № 77 від 16.06.2023 [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , згідно запису в погосподарській книзі № 2 за 2006-2010 роки Іванковецької сільської ради являвся головою двору житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Документи на житловий будинок не виготовлялися, земельна ділянка не приватизована ( а.с. 24). Відповідно до довідки начальника Бердичівського МБТІ від 27.06.2023 станом на 31.12.2012 житловий будинок [ADDRESS] на праві власності не зареєстрований (а.с. 23). Згідно до технічного паспорта на будинковолодіння [ADDRESS] житловий будинок збудовано у 1973 році, наявні господарські будівлі прибудова «а-1», сарай-літня кухня «Б», гараж «В», погріб «Г», сарай «Д», колодязь питний «№1» (а.с.17-21). Норми права, застосовані судом Статтею 1216 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Спадкоємцями першої черги є діти померлого. Відповідно до частин 3, 4 статті 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у по господарських книгах. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В по господарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у по господарських книгах (п. 20 Інструкції). Оцінка аргументів сторін, висновки суду Аналізуючи наведені нормативні акти, слід дійти висновку, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на будинки. На час завершення будівництва будинку [ADDRESS] чинним законодавством не передбачалося, що особа набуває права власності на будинок після державної реєстрації такого права. Тому, оскільки позивач, який є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] позбавлений можливості оформити свої спадкові права на житловий будинок [ADDRESS] у нотаріуса, а судом встановлено, що це будинковолодіння згідно погосподарського обліку рахується за [PERSON] , за позивачем за позивачем слід визнати право власності на зазначене будинковолодіння. Розподіл судових витрат Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується ч. 9 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Оскільки спір виник не з протиправних дій відповідача, судові витрати позивача не компенсуються.

Outcome: approved