Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-07 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з заявою про оголошення особи померлою, заінтересована особа Соборний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). В обґрунтування заяви зазначила, що 25.09.2004 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] . Від шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Так, 08.01.2018 року чоловік заявника [PERSON] залишив місце постійного мешкання та 11.01.2018 року виїхав з м. Дніпро до прифронтового району Мар`їнки Донецької області. 18.01.2018 року [PERSON] зателефонував дружині і під час телефонної розмови повідомив, що його було затримано бойовиками «ОРДЛО» та він утримується в СІЗО. З 18.01.2018 р. місцезнаходження [PERSON] невідоме, будь-який зв`язок з ним втрачено, пошуки чоловіка виявились безрезультатними. 26.03.2021 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області [PERSON] було визнано безвісно відсутнім. З того часу, як зник чоловік заявника минуло більш ніж 5 років. Заявник має намір оголосити чоловіка померлим для оформлення спадщини на належне майно [PERSON] , пенсії по втраті годувальника дітям. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд оголосити [PERSON] померлим. Представник заявника в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без участі заявника та її представника, на момент подання заяви жодних змін не відбулося, на задоволенні вимог наполягає. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, раніше надала суду заяву про розгляд справи без їх присутності, заперечень по справі не мають. Вивчивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Судом встановлено, що 25.09.2004 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 25.09.2004 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.11.2005 року, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01.02.2008 року. Відповідно до акту № 414, виданого виконавчим комітетом Долинської сільської ради від 12.08.2020 року, комісія у складі Долинського сільського голови Пелешка В.В., секретаря Долинської сільської ради Гнаток С.А., склали акт обстеження про фактичне не проживання на території Долинськох сільської ради за адресою: [ADDRESS] гр. [PERSON] , [INFO] . В результаті обстеження виявлено, що [PERSON] фактично проживав на території сільської ради з 25.09.2004 р., без реєстрації місця проживання, по 07.01.2018 року. З 08.01.2018 року [PERSON] за вищевказаною адресою фактично не проживає. Згідно з довідкою, виданою слідчим Соборного відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Кірієвським В.О., подана [PERSON] заява (повідомлення) за фактом того, що її чоловік [PERSON] , [INFO] , зник безвісті була прийнята 09.05.2018 року та зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 12018040650001100. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26.03.2021 року по справі № 310/6613/20 (2-о/310/16/21), оголошено [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Новопавлівка, Межівського району, Дніпропетровської області, безвісно відсутньою особою від дня набрання даним рішенням суду законної сили. Рішення набрало законної сили 27.04.2021 року. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Згідно з ч. 3 ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлою може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців; 3) неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи. Особливістю цієї категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. При цьому, слід зазначити, що у відповідності до роз`яснень, які містяться в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року за №5, на відміну від встановлення факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених в ст.46 ЦК України на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. При цьому на наявність права, а не обов`язку суду оголосити фізичну особу померлою за умови відсутності у місці її постійного проживання відомостей про місце її перебування протягом трьох років прямо вказує зміст частини першої статті 46 ЦК України. При розгляді справ вказаної категорії судам слід, крім іншого, з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності. Вказаний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 226/3053/18 (провадження № 61-11048св19). Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою. Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 461/424/15-ц (провадження № 61-35636св18). Чоловік заявника відсутній за місцем постійного проживання з 08.01.2018 року, більше трьох років, що відповідає статті 46 ЦК України. Ці обставини також встановлені рішенням суду та доказуванню не підлягають, а також підтверджуються письмовими доказами доданими до заяви. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом було встановлено, що заявник не може належним чином оформити своє право на спадщину після смерті її чоловіка, а також пенсію по втраті годувальника дітям, без оголошення його померлим, у зв`язку з чим [PERSON] звернулася до суду із заявою про оголошення [PERSON] померлим. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе оголосити [PERSON] , [INFO] , померлим, оскільки вимоги заяви про оголошення особи померлою є доведеними під час розгляду справи. Також, суд зауважує, що згідно зі ст. 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою.

Outcome: approved