Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги позивачем вмотивовано тим, що 07 травня 2008 року між відповідачем [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк»\~ укладено кредитний договір № МL-803/027/2008. Згідно з кредитним договором ПАТ «ОТП Банк» надав [PERSON] кредит у сумі 36000,00 доларів США на споживчі цілі. У відповідності до умов кредитного договору відповідач [PERSON] зобов`язався прийняти, належним чином використати і повернути позивачу кредитні кошти у строки, визначені в кредитному договорі, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом в порядку та на умовах, що визначені в кредитному договорі. В порушення умов кредитного договору [PERSON] не погашено належні до сплати суми кредиту і не сплачено відсотки за користування ним. Тим самим [PERSON] порушив свої зобов`язання за кредитним договором. 28 жовтня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н. За вказаним договором ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № МL-803/027/2008 від 07.05.2008 року. Таким чином, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі повноваження ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до боржника за вказаним договором. 21 січня 2016 року [PERSON] було надіслано досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором. Однак, відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконав та суму боргу не сплатив. Станом на 23 березня 2021 року заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором складає 943521,59 грн., з яких: 740852,84 гривень залишок заборгованості за кредитом; 202668,75 гривень сума пені за прострочення зобов`язання. Одночасно у забезпечення повернення кредиту 07 травня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № SR-803/027/2008, згідно якого остання взяла на себе обов`язок відповідати за зобов`язаннями [PERSON] . Позивач просить суд винести рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, надіславши заяву про розгляд\~ справи у його відсутності. Позов підтримує у повному обсязі. Представником відповідача [PERSON] адвокатом Лукачко І.Й. до суду подано клопотання, в якому він просить відмовити ТОВ «ОТП Факторинг» у задоволенні позову, а судове засідання у даній справі проводити без його участі та участі відповідача. Клопотання обґрунтовує тим, що позивачем не надано належного розрахунку по пені, не вказано, за який період вона нарахована та не враховано спеціальної позовної давності. Не враховано ту обставину, що повідомлення про повернення боргу за кредитним договором надсилалось в іншій справі, яка розглядалась Хустським районним судом в 2016 році № 309/1483/16-ц та яка внаслідок укладення договору реструктуризації\~ залишена без розгляду. Не вказано з якого саме періоду виникла заборгованість. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Про час і місце розгляду справи належним чином повідомлена. Причини неявки відповідачки суду невідомі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши докази в справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № МL-803/027/2008 від 07 травня\~ 2008 року. За даним договором та на підставі кредитної заявки від 07.05.2008 року, ПАТ «ОТП Банк» надало [PERSON] грошові кошти в сумі 36000,00 доларів США. (а.с 5-25) В забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] , між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № SR-803/027/2008 від 07.05.2008 року. (а.с. 26-35) 28 жовтня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» у відповідності до ст.ст. 512, 514, 1077-1079, 1082, 1084 ЦК України укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н. Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 вказаного кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні, в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі повноваження ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до боржника за вказаним договором. Відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору, а саме не здійснив погашення кредиту, що стверджується розрахунком заборгованості від 14.07.2022 року, витребуваним за ухвалою суду від 23.06.2022 року. 13.01.2021 року позивачем надіслано відповідачам досудові вимоги від 11.01.2021 року за вих. №№ 01 та 02 про погашення заборгованості за кредитним договором, але зобов`язання за кредитним договором ними не було виконано. (а.с. 40,41). Факт отримання відповідачами досудових вимог від 11.01.2021 року, стверджується копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, за якими датою отримання є 19.01.2021. (а.с. 42)\~ Як вбачається з розрахунку заборгованості, підготовленого 14.07.2022 року станом на 23 березня 2021 року заборгованість відповідачів перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором складає 943521,59 грн., з яких: 740852,84 гривень залишок заборгованості за кредитом; 202668,75 гривень сума пені за прострочення зобов`язання. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства. В силу ст. 1049 та ст. 1048 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві кредит (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, як встановлено з наявного у матеріалах справи розрахунку, відповідач [PERSON] належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість з повернення позивачу залишку кредиту в сумі 740 852,84 гривень, тому суд дійшов висновку, що з відповідачів з [PERSON] та [PERSON] слід солідарно стягнути на користь позивача вказану суму заборгованості. Разом з тим, відповідно до п. 4.1.1 Кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобов`язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитними коштами у визначені кредитним договором строки, відповідач [PERSON] зобов`язаний сплатити позивачу пеню, яка ним нарахована за період з 23.03.2020 року по 23.03.2021 року в розмірі 202668,75 гривень. Водночас, суд не може погодитись з визначеним позивачем періодом нарахування пені з огляду на положення пункту 15 розділу Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, яким визначено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. При цьому, ч. 2 статті 5 Цивільного кодексу України визначено, що акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. В рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 року у справі №1-7/99 зазначено, що надання зворотної дії в часі законам та іншим нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті. Тобто, вказаний вище Закон має зворотну дію в часі. Враховуючи наведені положення Цивільного кодексу України, строки повернення кредиту та те, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" на усій території України встановлено з 12.03.2020 року карантин, суд дійшов висновку, що починаючи з 12.03.2020 року відповідача [PERSON] звільнено від обов`язку сплати пені за прострочення повернення тіла кредиту та процентів. Отже, зважаючи на вищенаведені приписи чинного законодавства, які обмежують період нарахування штрафних санкцій, в тому числі і пені, що підлягає стягненню із відповідача у зв`язку з порушенням ним зобов`язання за кредитним договором в період карантину, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог про стягнення пені слід відмовити, оскільки період нарахування пені збігається із періодом карантину, запровадженого на території України. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів [PERSON] та [PERSON] також слід солідарно стягнути на користь позивача сплачений ним судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 11112,79 гривень.

Outcome: partial