Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-17 00:00:00

Позивачка 30.11.2021 звернулася до Оріхівського районного суду Запорізької області з зазначеним позовом, просить розірвати шлюб, укладений між сторонами у справі, зареєстрований 15.08.2019 виконавчим комітетом Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, актовий запис №22. За змістом позовної заяви сторони перебували у шлюбі з 10.06.1995, мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] . 20.03.2019 шлюб між сторонами був розірваний. Проте, в серпні 2019 року сторони поновили відносини, офіційно вдруге зареєстрували шлюб. Подружнє життя, на переконання позивачки, не покращилось, сторони мали різні погляди на ведення спільного господарства, вирішення певних сімейних проблем. Тому шлюбні відносини фактично припинені з грудня 2019 року, з цього часу подружжя не веде спільного господарства, шлюб має формальний характер. Надання строку на примирення, як вказує позивачка, не є доцільним. На підставі наведеного, враховуючи неможливість розірвання шлюбу в позасудовому порядку, із посиланням на ст.105, 106, 110,112 СК України, оскільки подальше збереження шлюбу неможливе, адже суперечить інтересам позивачки, [PERSON] просить задовольнити позовну заяву. Ухвалою судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 07.12.2021 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Згідно з ч.7 ст.147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у разі неможливості здійснення правосуддя судом з об`єктивних причин під час воєнного або надзвичайного стану, у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами може бути змінено територіальну підсудність судових справ, що розглядаються в такому суді, за рішенням Вищої ради правосуддя, що ухвалюється за поданням Голови Верховного Суду, шляхом її передачі до суду, який найбільш територіально наближений до суду, який не може здійснювати правосуддя, або іншого визначеного суду. У разі неможливості здійснення Вищою радою правосуддя такого повноваження воно здійснюється за розпорядженням Голови Верховного Суду. Відповідне рішення є також підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється. Так, відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 10.05.2022 №29/09-22 змінено територіальну підсудність судових справ Оріхівського районного суду Запорізької області у зв`язку із неможливістю здійснення правосуддя під час воєнного стану до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя. Цивільна справа на підставі протоколу автоматизованого розподілу між суддями від 10.05.2023 передана в провадження визначеного головуючого судді Вайнраух Л.А., ухвалою суду від 25.05.2023 позовну заяву постановлено прийняти до провадження, проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Постановлено виклик відповідача у справі здійснити через розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. За змістом мотивувальної частини ухвали суду: за нормою пп. 19 п. 1 р. XIII Перехідних положень, особливості судових викликів та повідомлень, направлення копій судових рішень учасникам справи, у разі якщо адреса їх місця проживання (перебування) чи місцезнаходження знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, визначаються законами України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції". Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за №1668/39004, с. Нестерянка Оріхівської міської територіальної громади Пологівського району Запорізької області, відноситься до тимчасово окупованої РФ території України. Тому виклик відповідача у справі необхідно здійснити через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, роз`яснити сторонам порядок подання заяв по суті справи. Сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивачки адвокат Скляров О.Е. 05.06.2023 подав заяву відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення заперечень не висловив. До заяви представника додано й заяву позивачки, яка підтверджує обставини, викладені в позовній заяві та просить здійснити розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду повідомлявся відповідно до ч.1 ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, що підтверджено відповідними доказами у справі. Про причини своєї неявки відповідач суд не повідомив, не скористався своїм правом, передбаченим ч.1 ст.191 ЦПК України, до матеріалів справи відзиву на позовну заяву не подав. Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, ст.12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Ч.4 ст.223 ЦПК України передбачено, що, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Як врегульовано ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому у відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України, враховуючи думку сторони позивача, дотримання вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, а саме ухвалює згідно з ч.1 ст.281 ЦПК України розглядати справу в заочному порядку. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлено, що згідно із засвідченою копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області 15.08.2019, між сторонами повторно укладено шлюб, який зареєстрований 15.08.2019 вказаним виконавчим комітетом, актовий запис №22 (на підтвердження перебування сторін у шлюбі та його розірвання вперше судом досліджено наявні копії свідоцтв). Сторони спільних малолітніх або неповнолітніх дітей на час розгляду справи не мають, син [PERSON] , [INFO] , досяг повноліття (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.12.1996). На час звернення до суду, а саме, з грудня 2019 року, спільне господарство подружжя не веде, фактичні шлюбні відносини припинені. Стосовно наявності майнового спору між сторонами під час провадження справи в суді подружжям не повідомлено. За приписами ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. За нормою ч.3 ст.56\~СК\~України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За змістом ч.2 ст.104, ч.3 ст.105\~СК\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За наявності законних підстав, судом встановлено, що позов підлягає задоволенню, оскільки збереження сім`ї суперечить інтересам позивачки, при цьому, вирішення спору в позасудовому порядку не є можливим, а вжиття заходів щодо примирення подружжя відповідно до ст.111\~СК\~України суд не вважає за доцільне. Ст.113\~СК\~України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до заявленого клопотання позивачки, висловленого у позовній заяві, позивачка просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Проте, з дослідженого судом свідоцтва про шлюб видно, що до укладення шлюбу позивачка мала тотожне прізвище (що пояснюється повторним укладенням шлюбу між сторонами). Відповідно, підстав для розгляду клопотання судом не встановлено, а позивачка надалі іменуватиметься цим же прізвищем. Повернення дошлюбного прізвища могло бути розглянуто лише під час первісного розірвання шлюбу. Відповідно до ч.8\~ст.6 Закону України «Про судовий збір»\~розподіл судового збору між сторонами здійснюється відповідно до процесуального законодавства. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведені процесуальні норми, суд дійшов висновку про необхідність стягнення на користь позивачки з відповідача судового збору у сумі 908,00 гривень (за подання позовної заяви до суду), із врахуванням задоволення позовних вимог в повному обсязі. На виконання ч.7 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398VІ від 01.07.2010, ч.2 ст.115 СК України, копію рішення суду, яке набрало законної сили, необхідно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved