Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, з тих мотивів, що 30 серпня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, [INFO] народився син [PERSON] , який проживає та перебуває на утриманні позивача. Відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 СК України обов'язку утримувати свою дитину. Неодноразово зверталася до відповідача, щодо сплати грошової допомоги у добровільному порядку, однак він не надає жодної допомоги на утримання дитини та не приймає участі у її вихованні, а тому досудове врегулювання спору неможливе. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, який не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень позивач не зможе забезпечити одна, тому батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти на рівні 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу). У звя'зку з цим, просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Сторони в судове засідання не з'явилися, повідомлені належно, подали заяви про слухання справи за їх відсутності. Позивач позов підтримує. Відповідач позов визнав, не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позову в повному обсязі. Розгляд справи здійснюється за відсутності учасників процесу в порядку частини 2 статті 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька дитини. Виконання передбачених статтею 150 СК України обов'язків батьків щодо виховання та розвитку дитини пов'язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Судом встановлено, на підставі доказів, наданих у порядку ст. ст. 76 - 80 ЦПК України, що 30.08.2022 року сторони, [PERSON] та [PERSON] , уклали шлюб. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , позивач [PERSON] є матір'ю, підтверджено актовим записом № 275 від 28.02.2023 року, відповідно до даних Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] . Домовленості між батьками дитини, щодо способу виконання батьком обов'язку утримувати сина, недосягнуто. Позивач вказує, що відповідач не бере участь в утриманні дитини, хоча і зобов'язаний приймати участь в його матеріальному забезпеченні до повноліття, є працездатною особою. Спірні правовідносини виникли із обов'язку батька утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Предмет позову становить вимога про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття. Згідно частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 183 СК України передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Як визначено в частині 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44 - ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 року та яка набула чинності для України 27.09.1991 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до статті 182 СК України, враховує також стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей. У відповідача [PERSON] інших утриманців не встановлено. Суд приймаючи рішення, виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання ним коштів, необхідних для його життєдіяльності, збереження того рівня життя, який він би мали тоді, коли утримувалася обома батьками, оскільки стягнення аліментів якраз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання ним надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. Враховуючи викладене вище, стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, та те, що обов'язок по утриманню дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не по'вязаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітнього сина у розмірі визначеному позивачем. Відповідач [PERSON] позов визнав. Згідно частини 2 статті 206 ЦПК України, суд у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд визначає, що рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць відповідно до норм статті 430 ЦПК України. Питання про судові витрати у справі суд вирішує відповідно до положень статті 141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved