Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

[PERSON] будучи опікуном недієздатного [PERSON] , звернувся в суд із позовом в його інтересах, до Бучацької міської ради, згідно якого просить суд визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок (загальна площа - 94,3 кв.м., житлова - 51,0 кв.м.), який розташований по [ADDRESS] , що належав на праві приватної власності [PERSON] , який помер [INFO] в м.Бучач Чортківського району Тернопільської області. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] в м.Бучач Чортківського району Тернопільської області помер батько позивача [PERSON] . Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] . У встановленому законом порядку спадщину після смерті батька прийняв [PERSON] , оскільки зареєстрований та проживав разом із спадкодавцем. Проте, через відсутність документу, який би за життя спадкодавця посвідчував його право власності на житловий будинок, позивач не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку. Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 24.08.2023 у зазначеній справі було відкрито загальне позовне провадження, та справу призначено до підготовчого засідання. 11 вересня 2023 року ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовною заявою опікуна недієздатного позивача - [PERSON] , який діє в інтересах позивача [PERSON] до Бучацької міської ради про визнання права власності на спадкове майно та призначено справу до судового розгляду по суті у приміщенні Бучацького районного суду Тернопільської області. Представник позивача згідно поданої заяви просить суд розглядати справу у його відсутності та відсутності позивача. Представник відповідача згідно поданої заяви просить суд розглядати справу у його відсутності. При вирішенні справи покладається на думку суду. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. [INFO] в м.Бучач Чортківського району Тернопільської області помер батько позивача [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим Бучацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ). Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, у виді житлового будинку, який розташований по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 86 від 31.07.2023, виданою КП «Бучацьке районне бюро технічної інвентаризації»; свідоцтвом на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , вбачається, що спадкодавець [PERSON] є батьком позивача [PERSON] . Позивач є спадкоємцем за законом першої черги, в 6-місячний строк з дня смерті спадкодавця прийняв спадщину, оскільки на час смерті проживав разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою № 282 від 31.07.2023, виданою Бучацькою міською радою Тернопільської області. Відповідно до відповіді №62/01-16 від 31.07.2023 приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу, вбачається, що правовстановлюючих документів на житловий будинок, що належав [PERSON] до нотконтори не було подано, в зв`язку з чим видати свідоцтво про право на спадщину після його смерті на ім`я [PERSON] є неможливим. Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області № 595/433/23 від 27.06.2023 визнано недієздатним [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] . Встановлено опіку над [PERSON] і призначити [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , опікуном [PERSON] . Згідно ч.1,3 ст.59 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. Законні представники можуть доручати ведення справи в суді іншим особам. Правовою позицією, що висловлена Верховним Судом України по справі №6-137цс13 визначено, що право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. З 1966 року питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадян права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.1995 року), будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, реєстрації не підлягали. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При цьому у положенні п. 3.1 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Осіб, які б мали право на спадщину, судом не встановлено. Суд приходить до переконання, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення.

Outcome: approved