Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-17 00:00:00

У квітні 2023 року [PERSON] звернувся до суду із позовом районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, третя особа [PERSON] , [PERSON] про визнання наймачем та зобов`язання укласти договір найму житла. В обґрунтування вимог зазначав, що він проживає і зареєстрований у квартирі [ADDRESS] . Разом з ним проживають та зареєстровані: мати - [PERSON] , дружина - [PERSON] та його малолітні діти - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , Позивач вселився у зазначену квартиру та зареєстрований в ній за наступних обставин: Квартира [ADDRESS] була надана [PERSON] на підставі ордеру №5990 від 4.10.1962 року. У ордері, як член сім`ї, зазначена її донька - [PERSON] 1931 р.н. [INFO] [PERSON] померла. У квартирі залишилась проживати [PERSON] 1931 р.н., з якою був укладений договір найму житла. Наприкінці 2004 року мати позивача [PERSON] познайомилась з [PERSON] і після декількох місяців спілкування [PERSON] запропонувала матері переїхати до неї для спільного проживання. У середині лютого 2005 року мати переїхала до [PERSON] , а 22.02.2005 року була зареєстрована. Оскільки [PERSON] була інвалідом II групи, не працювала, мала маленьку пенсію, мати позивача фактично сама утримувала квартиру: оплачувала комунальні послуги, робила ремонт, купляла та готовила їжу, прибирала та інш. [PERSON] , як могла, їй допомагала. Тобто, вони жили як члени сім`ї. За згодою [PERSON] та матері [PERSON] позивач вселився у квартиру у серпні 2012 року, а 4.12.2012 року був зареєстрований. Разом з позивачем вселилася і дружина позивача [PERSON] , яка була зареєстрована 22.06.2017 р. Після вселення всі витрати по утриманню квартири позивач взяв на себе: сплачував комунальні послуги, робив коштовний ремонт (заміна електрики та каналізації, встановлення металопластикових вікон), проводив поточний ремонт та ніс інші витрати. [INFO] [PERSON] померла. Позивач з матір`ю організували її похорони та поховали на Правобережному цвинтарі. Організацією похорон опікувалась мати, а оплату всіх витрат здійснював позивач. [INFO] у позивача народилась донька [PERSON] , а [INFO] друга - [PERSON] . Обидві дитини проживають та зареєстровані у зазначеній квартирі. Зазначена квартира є постійним і єдиним місцем проживання позивача. Іншого житла ні позивач, ні його дружина та мати, не мають. 27.01.2022 року позивач звернувся до районної адміністрації по Вознесенівському району з заявою про зміну договору найму на житло за адресою: [ADDRESS] , але отримав відмову. У відповіді від 09.02.2022 року Районна адміністрація наголошує на тому, що не має законних підстав для зміни договору найму житла, оскільки позивач не має прямих родинних стосунків з померлою [PERSON] . Позивач вважає дану відмову незаконною та необґрунтованою з огляду на те, що він є членом сім`ї наймача, зареєстрований в даному жилому приміщенні, це приміщення є постійним місцем його проживання, він вів з наймачем спільне господарство ,а тому має право на визнання його наймачем вказаного житлового приміщення. Позивач просив суд визнати наймачем житла - квартири [ADDRESS] [PERSON] , зобов`язати Районну адміністрацію Запорізької міської ради по Вознесенівському району прийняти розпорядчий документ про укладання нового договору найму квартири [ADDRESS] з [PERSON] та направлення його до комунального підприємства „Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14.04.2023 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. 05.05.2023 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач зазначив, що районна адміністрація заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не є членом сім`ї по відношенню до [PERSON] , яка була наймачем спірної квартири, а отже немає законних підстав для зміни договору найму. Оскільки [PERSON] , позивач по справі, не є членом сім`ї наймача в розумінні Житлового права, то законні підстави для зміни договору найму у районної адміністрації відсутні. Задоволення судом даного позову призведе до порушення норм матеріального та процесуального права, оскільки [PERSON] не є членом сім`ї основного квартиронаймача [PERSON] , та саме факт визнання членом сім`ї повинно бути встановлено в судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, вважає, що позивачем обрано неправильний спосіб захисту своїх прав, а позовна заява не підлягає задоволенню. 17.05.2023 від позивача в особі представника надійшла заява про зміну предмету позову, в якій позивач просив суд встановити факт, що [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , є членом сім`ї [PERSON] , яка померла [INFO] , Визнати наймачем житла - квартири [ADDRESS] [PERSON] ; Зобов`язати Районну адміністрацію Запорізької міської ради по Вознесенівському району прийняти розпорядчий документ про укладання нового договору найму квартири [ADDRESS] з [PERSON] та направлення його до комунального підприємства „Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради. Ухвалою суду від 16.08.2023 заяву [PERSON] про зміну предмету позову залишено без розгляду. Ухвалою суду від 01.09.2023 року поновлено процесуальний строк на подання заяви [PERSON] про зміну предмету позову. Прийнято до розгляду заяву [PERSON] про зміну предмету позову. У судове засідання сторони не з`явилися, повідомлені належним чином, від представника позивача та третьої особи надійшла заява про розгляд справи у відсутність сторони. У судовому засіданні 01.09.2023 представник позивача адвокат Орел О.Г. позов підтримав у повному обсязі та просить його задовольнити на підставах, що викладені у позовній заяві, адже є доведеним факт спільного проживання [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] , яка є наймачем квартири [ADDRESS] , отже позивача є членом сім`ї наймача, що крім письмових доказів, які долучено до справи, підтверджується і поясненнями допитаних у судовому засіданні свідків. У судовому засіданні 01.09.2023 року представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву. Також повідомив, що підставою для зміни або укладення договору найму є ордер, розпорядження, рішення суду або інший документ, що дає право наймачу на поселення, користування, про що зазначено у Типовому договорі найму житлового приміщення, затвердженого рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради №268 від 24.06.2019 року, а тому надання відповідачу зазначених документів є підставою для укладення (зміни) договору найму. У судовому засіданні 01.09.2023 року третя особа [PERSON] позов підтримала і пояснила, що познайомилася з [PERSON] у 2004 році, вони почали спілкуватися. [PERSON] була інвалідом 2 групи, і запропонувала їй разом мешкати у квартирі [ADDRESS] , на що вона погодилася. Вони почали мешкати разом однією сім`єю з 2004 року, а у 2005 році [PERSON] її зареєструвала у цій квартирі. Вони мешкали з нею в одній кімнаті, а потім, коли син [PERSON] повернувся з університету у 2012 році, також став проживати з ними та у грудні 2012 року зареєструвався за цією адресою. Вони разом із сином та [PERSON] мешкали однією сім`єю, разом харчувалися. [PERSON] робив у квартирі ремонт, поміняв усі вікна, оплачував комунальні платежі. Називав [PERSON] бабусею, у них були такі стосунки, як у онука з бабою. Також син привів у цю квартиру дружину [PERSON] , яка також з ними мешкала і була зареєстрована у квартирі у 2017 році, у подальшому у сина та невістки народилися діти, які також зареєстровані у цій квартирі. У 2014 році [PERSON] померла, похованням займалася вона та син [PERSON] , він оплачував поховання. У [PERSON] це єдине і постійне місце проживання, іншого житла ані він, а ні його дружина не мають. Позивач звернувся до відповідача з питанням щодо укладення договору найму, однак йому було відмовлено. Інше аніж в судовому порядку він не має можливості захистити своє право на користування житловим приміщення, яке є його єдиним місцем проживання. Допитана у судовому засіданні 01.09.2023 року в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона є сестрою [PERSON] . У 2004 році у її сестри була скрута, не було житла, її приютила до себе баба [PERSON] . [PERSON] у той час навчався, жив окремо. [PERSON] та [PERSON] мешкали разом як родина. [PERSON] була для них як бабця. Поховали [PERSON] також [PERSON] та [PERSON] разом.Також свідок повідомила, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] дійсно проживали як родина, [PERSON] робив ремонти, [PERSON] купувала ліки для [PERSON] . Пенсію [PERSON] вони витрачали і на її ліки, і харчувалися за спільний рахунок, мали спільний бюджет, щось разом купували. [PERSON] готувала їжу на усіх. Свідок неодноразово була у них у квартирі і може підтвердити, що вони жили як родина, підтримували гарні стосунки, [PERSON] для них була як бабуся. Допитана у судовому засіданні 01.09.2023 року в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що є знайомою [PERSON] і часто бувала вдома у [PERSON] у квартирі [ADDRESS] . Вони разом усі проживали, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Харчувалися разом, купували ліки для Зінаїди. [PERSON] вони ставилися як до бабусі, вона до них-як до родини, бо у неї більше нікого не було, у них усе було разом. [PERSON] допомагав, зробив ремонт, а вона його сприймала добре, як онука. Потім [PERSON] привіз дружину в квартиру, у них народилися діти. Пояснила також, що [PERSON] з [PERSON] мешкали в одній кімнаті, а [PERSON] у іншій. [PERSON] померла, її поховав [PERSON] та [PERSON] . Свідок підтвердила, що [PERSON] та [PERSON] мешкали однією родиною. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. Відповідно до ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.3\~ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі\~ст.76 ЦПК України,\~\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1\~ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. \~\~Згідно\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Судом встановлені наступні обставини та правовідносини. [PERSON] проживає і зареєстрований у квартирі [ADDRESS] . Разом з ним проживають та зареєстровані: мати - [PERSON] , дружина - [PERSON] та його малолітні діти - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Квартира [ADDRESS] була надана [PERSON] на підставі ордеру №5990 від 4.10.1962 року. У ордері, як член сім`ї, зазначена її донька - [PERSON] 1931 р.н. [INFO] [PERSON] померла ( свідоцтво про смерть [NUMBER] від 6.10.72р.) У квартирі залишилась проживати [PERSON] 1931 р.н., з якою був укладений договір найму житла 18.08.2013 року. Згідно довідки МКП «ОСНОВАНІЄ» від 12.12.2012 року виданої [PERSON] у квартирі [ADDRESS] зареєстровано 3 особи: ОКС-баба [PERSON] , 1931 р.н., мати [PERSON] , [PERSON] [PERSON] зареєстрований у квартирі [ADDRESS] з 04.12.2012 року, [PERSON] з 22.02.2005 року (мати позивача), [PERSON] (дружина позивача) з 22.06.2017 року, [PERSON] (дочка позивача) - з 18.07.2014 року, [PERSON] (дочка позивача) з 13.02.2018 року, про що свідчать відповідні довідки департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради. Згідно членському квитку № [NUMBER] [PERSON] 1931 року є членом Українського товариства глухих, є інвалідом 2 групи ( посвідчення від 31.05.1971 року). [PERSON] вселився у зазначену квартиру у серпні 2012 року та зареєстрований в ній за згодою [PERSON] 4.12.2012 року. Також у вказану квартиру вселилася і дружина позивача [PERSON] , яка була зареєстрована 22.06.2017 р. Після вселення всі витрати по утриманню квартири позивач взяв на себе: сплачував комунальні послуги, робив ремонт (заміна електрики та каналізації, встановлення металопластикових вікон), проводив поточний ремонт. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25.06.2014р. Позивач з матір`ю [PERSON] організували її похорони та поховали на Правобережному цвинтарі. [INFO] у позивача народилась донька [PERSON] , а [INFO] друга донька- [PERSON] . Обидві дитини проживають та зареєстровані у зазначеній квартирі. Зазначена квартира є постійним і єдиним місцем проживання позивач та його родини. Іншого житла ні позивач, ні його дружина та мати, не мають. 27.01.2022 року позивач звернувся до районної адміністрації по Вознесенівському району з заявою про зміну договору найму на житло за адресою: [ADDRESS] , але отримав відмову. У відповіді від 09.02.2022 року Районна адміністрація наголошує на тому, що не має законних підстав для зміни договору найму житла, оскільки позивач не має прямих родинних стосунків з померлою [PERSON] . Згідно з\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до положень\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 55 Конституції України\~визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право звертатися за захистом своїх прав до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини. Кожному гарантується право звернутись із конституційною скаргою до Конституційного Суду України з підстав, установлених цією\~Конституцією, та у порядку, визначеному законом. Кожен має право після використання всіх національних засобів юридичного захисту звертатися за захистом своїх прав і свобод до відповідних міжнародних судових установ чи до відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 29 ЦК України\~визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Статтею 61 Житлового кодексу України встановлено, що користування жилим приміщенням у линках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово- експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Відповідно до ч.ч.1, 2\~ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За змістом\~ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 1 листопада 1996 р. N 9 „Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя, наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Однак відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. Отже, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (ч.ч.1, 2\~ст. 64 ЖК України). Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ст. 65 ЖК України). Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання. Відповідно ч. 1\~ст. 63 ЖК України\~предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Згідно із\~ст. 103 ЖК України, договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім`ї і наймодавця, за винятком випадків, передбачених Основами житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік, іншими законодавчими актами Союзу РСР і цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 106 ЖК України, повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. Відповідно до ст. 824 ЦК України, на вимогу наймача та інших осіб, які постійно проживають разом з ним, та за згодою наймодавця наймач у договорі найму житла може бути замінений однією з повнолітніх осіб, яка постійно проживає разом з наймачем. У разі смерті наймача або вибуття його з житла наймачами можуть стати усі інші повнолітні особи, які постійно проживали з колишнім наймачем, або, за погодженням з наймодавцем, одна або кілька із цих осіб. У цьому разі договір найму житла залишається чинним на попередніх умовах. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 268 від 24.06.2019 року доручено, зокрема, Районній адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, розгляд питань щодо зміни договорів найму житлових приміщень, що належать до комунальної власності територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради в установленому законом прядку шляхом прийняття розпорядчого документу та направлення його до комунального підприємства „Наше місто Запорізької міської ради. Комунальному підприємству „Наше місто Запорізької міської ради - укладати договори найму житлових приміщень, що належать до комунальної власності територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, а також вносити зміни до договорів найму шляхом укладення нового договору найму. Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд, дослідивши надані позивачем докази, зокрема пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] , які є належними і допустимими доказами, узгоджуються з іншими доказами у справі та поясненнями третьої особи, письмові докази, у тому числі, крім вищенаведених доказів, ще й копії квитанцій та чеків про сплату за комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] у 2012-2014 роках та договорів купівлі продажу, договору поставки за липень 2012, вересень 2012, серпень 2013 на придбання металопластикових вікон та міжкімнатних дверей за цією адресою, рахунок-замовлення на ритуальні послуги від 24.06.2014 року, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] постійно проживав разом з наймачем [PERSON] і вів з нею спільне господарство і є членом сім`ї наймача. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач являючись членом сім`ї наймача [PERSON] - квартири за адресою: [ADDRESS] з її згоди був зареєстрований та проживає у вказаній квартирі, набув рівного з іншими членами сім`ї права користування цим жилим приміщенням, вів спільне господарство з наймачем, тривало проживав у спірній квартирі, сумлінно користувався зазначеним приміщенням, приймав участь в утриманні та оплаті комунальних послуг, і після смерті наймача, разом із своєю матір`ю організував та оплатив поховання наймача. Отже, після смерті наймача [PERSON] [PERSON] став наймачем зазначеної квартири, але договір найму квартири не переоформив, з огляду на ті обставини, що він не має прямих родинних стосунків з померлою [PERSON] , про що його листом від 09.02.2022 року №М-54-В повідомила районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району. Таким чином, після смерті [PERSON] позивач є членом сім`ї наймача, який зареєстрований у зазначеній квартирі, однак у зв`язку із відсутністю оформленого на своє ім`я договору найму квартири, позбавлений можливості належним чином переоформити на себе особистий рахунок, оплачувати від свого імені комунальні послуги та користуватись іншим правами фактичного наймача квартири. У пункті 36 рішення від 18 листопада 2004 року у справі «Прокопович проти Росії» Європейський суд з прав людини визначив, що концепція «житла» за змістом статті 8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. «Житло» - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. То чи є місце конкретного проживання «житлом», що б спричинило захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме - від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання (рішення Європейського суду з прав людини по справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11 січня 1995 року, пункт 63). Таким чином, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві. Суд надає особливої ваги процесуальним гарантіям, наданим особі в процесі прийняття рішення. Зокрема, навіть якщо законне право на зайняття приміщення припинено, особа вправі мати можливість, щоб співрозмірність заходу була визначена незалежним судом у світлі відповідних принципів статті 8 Конвенції. Відсутність обґрунтування в судовому рішенні підстав застосування законодавства, навіть якщо формальні вимоги було дотримано, може серед інших факторів братися до уваги при вирішенні питання, чи встановлено справедливий баланс заходом, що оскаржується (рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2011 року у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України»). Згідно з Конвенцією поняття «житло» не обмежується приміщеннями, в яких законно мешкають або законно створені. Чи є конкретне місце проживання «житлом», яке підлягає захисту на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин, а саме - від наявності достатніх та триваючих зв`язків із конкретним місцем (рішення у справі «Прокопович проти Росії», заява № 58255/00, пункт 36,). Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (рішення від 13.05.2008 року у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства», заява № 19009/04, пункт 50). Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між сторонами справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права приходить до висновку, що позивачем [PERSON] доведено, що він є членом сім`ї наймача, набув рівного з наймачем права користування жилим приміщенням: [PERSON] у 2012 році вселився, а потім був зареєстрований, як член сім`ї наймача, у спірну квартиру, постійно мешкав разом і був пов`язаний спільним побутом з [PERSON] , зазначеною житловою площею він відкрито і безперервно користувався зі згоди наймача протягом усього часу спільного з ними проживання до дня смерті наймача, продовжує мешкати на спірній житловій площі і виконувати обов`язки, що випливають з договору найма жилого приміщення, бажає бути наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача, суд виходячи із принципів розумності, виваженості і справедливості, приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню насамперед як спосіб захисту прав та інтересів позивача, а позивач має всі законі підстави для визнання його судом членом сім`ї наймача та визнання його наймачем квартири за адресою: [ADDRESS] за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача [PERSON] 1931 року народження, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Згідно з Постановою Верховного Суду України від 11 липня 2012 року № 6-60цс12 "...у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (ч.ч. 1, 2 ст. 64 ЖК ). Згідно з положеннями ст. 16 ЦК України\~особа вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право і неможливості усунення цих порушень іншим способом. Обраний позивачами спосіб захисту його прав відповідає вимогам закону. Разом із тим, з огляду на ті обставини, що права на визнання позивача наймачем можливо захистити шляхом визнання його членом сім`ї наймача і наймачем, і цього способу захисту буде достатнє для встановлення підстав для зміни наймача житлового приміщення, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача прийняти розпорядчий документ про укладання нового договору найму квартири [ADDRESS] з [PERSON] та направлення його до комунального підприємства „Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради задоволенню не підлягають. Окрім того, як встановлено судом, рішення про відмову в зміні договору найму районною державною адміністрацією не приймалось, районною адміністрацією також не відмовлено позивачу у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму і позивачу запропоновано подати певні документи для вирішення даного питання. За вказаних обставин \~суд вважає, що позовні вимоги в частині встановлення факту, що має юридичне значення та визнання [PERSON] членом сім`ї наймача є підставним і підлягають до задоволення.

Outcome: partial