Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

26.10.2021 р. Управління освіти\~і науки\~Черкаської обласної\~державної адміністраціїзвернулося до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Золотоніського міськрайонного суду по справі №695/3261/19 від 29.07.2020 р., позов [PERSON] до Комунального закладу «Золотоніська спеціальна школа Черкаської обласної ради» задоволено частково. Скасовано як протиправний наказ про звільнення [PERSON] ; поновлено [PERSON] на посаді заступника директора з виховної роботи; стягнуто з Комунального закладу «Золотоніська спеціальна школа Черкаської обласної ради» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу\~в розмірі 200679,12 грн.; стягнуто судовий збір у сумі 1921,00 грн. Звільнення [PERSON] з посади заступника директора з виховної роботи здійснено директором КЗ «Золотоніська спеціальна школа Черкаської обласної ради» Сахно Т.М. Неправомірні дії директора закладу призвели до понесення закладом витрат на виплату середнього заробітку [PERSON] та на оплату виконавчого збору на користь держави в розмірі 89780,00 грн. Загальна сума витрат становить 290459,12 грн. Розпорядником фінансових видатків КЗ «Золотоніська спеціальна школа Черкаської обласної ради» є Управління освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації. До кошторисних призначень загального фонду по КЕКВ 2800 89780 грн., внесені зміни до плану асигнувань по субвенції на 2021 по КЕКВ 2111,2120. Дані кошти були перераховані Управлінням через органи Казначейської служби на відповідний рахунок закладу для виконання рішення суду. Позивач просить стягнути з відповідачки 202600,12 грн. неправомірно витрачених коштів. Ухвалою від 16.11.2021 р. відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву з обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. 20.12.2021 р. від представника відповідача [PERSON] адвоката Мельник Т.М. подано заяву-заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. 29.12.2021 р. від представника відповідача [PERSON] адвоката Мельник Т.М. на адресу суду надійшов відзив, в якому зазначено, що позовні вимоги є безпідставними, незаконними та такими що не підлягають задоволенню, тому в задоволенні позову представник відповідача просив відмовити в повному обсязі. Представник вказав, що [PERSON] не була учасником справи №695/3261/19 і її вина не встановлювалася. У цій справі не досліджувалися причини та обставини, за яких діяла [PERSON] . Представник відповідача зазначає, що позивач не підтвердив доказами понесення ним витрат та в якій сумі, оскільки дані суми по позову різняться. Станом на момент звільнення [PERSON] відповідачка працювала на посаді заступника директора з навчальної роботи, і до її посадових обов`язків не входили повноваження щодо працевлаштування працівників та їх звільнення. Представник вказує у відзиві, що відповідачка видала наказ про звільнення [PERSON] , виконуючи вимоги вищестоящих органів Черкаської обласної ради, Департаменту освіти і науки ЧОДА, НАЗК та зважаючи на тиск, який вони чинили на неї. Крім того представник вказує на неправильне застосування позивачем норм матеріального права, оскільки позивач просить стягнути шкоду на підставі ст.1166 ЦК України, в той час як відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником при виконанні трудових обов`язків регулюється КЗпП України. 02.02.2022 р. до суду надійшло клопотання [PERSON] про залучення її до участі в даній справі в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Ухвалою суду від 05.01.2023 р. у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про розгляд справи в порядку загального позовного провадження було відмовлено та ухвалено продовжити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У задоволенні клопотання [PERSON] про її залучення в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору судом також було відмовлено. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] заперечувала проти заявлених вимог та просила відмовити в позові повністю з підстав, викладених у відзиві. Суд, вислухавши доводи учасників справи, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії наказу Управління освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації від 20.08.2007 р. №143-к [PERSON] було призначено на посаду заступника директора з навчально-виховної роботи Золотоніської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату з 20.08.2007 р. Розпорядженням голови Черкаської обласної ради від 13.06.2019 р. №256-р на [PERSON] , заступника директора з навчальної роботи, покладено виконання обов`язків директора Золотоніської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат Черкаської обласної ради з 15.06.2019 р. до призначення керівника в установленому порядку. Наказом в.о. директора Золотоніської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат Черкаської обласної ради Сахно Т.М. № 99-к/ОС від 09.09.2019 [PERSON] було звільнено з посади заступника директора з виховної роботи на підставі статті 25-1 КЗпП та відповідно до частини 2 статті 34 Закону України «Про запобігання корупції» та з метою врегулювання конфлікту інтересів. Відповідно до рішення Черкаської обласної ради від 11.10.2019 р. №32-3VII [PERSON] була призначена на посаду директора Золотоніської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату Черкаської обласної ради строком на 2 роки: з 18.10.2019 р. до 17.10.2021 р. (включно), про що було підписано контракт 18.10.2019 р. 29.07.2020 р. Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області винесено рішення по справі №695/3261/19, яким ухвалено: «Позов [PERSON] до комунального закладу «Золотоніська спеціальна школа» Черкаської обласної ради про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - задовольнити частково. Скасувати, як протиправний (незаконний), наказ Золотоніської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату Черкаської обласної ради №99-к/06 від 09 вересня 2019 року «Про звільнення [PERSON] з посади заступника директора з виховної роботи». Поновити [PERSON] на посаді заступника директора з виховної роботи комунального закладу «Золотоніська спеціальна школа» Черкаської обласної ради. Стягнути з комунального закладу «Золотоніська спеціальна школа» Черкаської обласної ради на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 200679,12 (двісті тисяч шістсот сімдесят дев`ять) гривень 12 (дванадцять) копійок. Стягнути з комунального закладу «Золотоніська спеціальна школа» Черкаської обласної ради на користь держави судовий збір у розмірі 1921 гривня 00 коп. Допустити рішення до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць та в частині поновлення [PERSON] на посаді заступника директора з виховної роботи комунального закладу «Золотоніська спеціальна школа» Черкаської обласної ради. У решті позовних вимог відмовити». 18.11.2020 р. постановою Черкаського апеляційного суду вищевказане рішення суду змінено, шляхом викладення змісту його мотивувальної частини у редакції цієї постанови апеляційного суду. У решті рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29.07.2020 в цій справі - залишено без змін. Витрати відповідача по сплаті судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції - залишено за цим скаржником, а витрати позивача по сплаті судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції - віднесено на рахунок держави. Листом від 01.04.2021 р. № 01-16/83 директор комунального закладу «Золотоніська спеціальна школа Черкаської обласної ради» Сахно Т.М. зверталася до Управління освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації з проханням внести зміни до плану асигнувань по субвенції на 2021 рік для виконання вищевказаного рішення суду: КЕКВ 2111 квітень 200679,12 грн., грудень - 200679,12 грн.; КЕКВ 2120 квітень 44149,41 грн., грудень -44149,41 грн. 08.04.2021 р. за погодженням з начальником Управління освіти\~і науки\~Черкаської обласної\~державної адміністраціїбули внесені зміни до плану асигнувань загального фонду бюджету на 2021 р. бюджетної установи комунального закладу «Золотоніська спеціальна школа Черкаської обласної ради» на суму 200679,12 грн. та 44149,41 грн., що стверджено копією довідки №60 від 08.04.2021 р., яка міститься в матеріалах справи. 16.04.2021 р. листом № 01-16/94 директор комунального закладу «Золотоніська спеціальна школа Черкаської обласної ради» Сахно Т.М. зверталася до Управління освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації з проханням внести зміни до кошторисних призначень загального фонду на оплату штрафів та виконавчих витрат по КЕКВ 2800 89780,00 грн. Відповідно до довідки №73, затвердженої начальником Управління освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації, були внесені зміни до кошторису на 2021 р. бюджетної установи КЗ «Золотоніська спеціальна школа Черкаської обласної ради» на суму 89780,00 грн. Згідно транзакції №201275046 від 27.04.2021 сплачено погашення заборгованості по з/п [PERSON] зг. постанови ВП №62803693 по рішенню суду в сумі 161546,69 грн. Відповідно до Положення про Управління освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням Черкаської обласної державної адміністрації від 03.03.2020 р. №196, Управління освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації є структурним підрозділом Черкаської обласної державної адміністрації. Основними завданнями Управління є, зокрема, забезпечення ефективного та цільового використання відповідних бюджетних коштів. Також Управління освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації здійснює управління бюджетними коштами у межах встановлених бюджетних повноважень та оцінку ефективності бюджетних програм, забезпечуючи ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачів бюджетних коштів у бюджетному процесі. Матеріалами справи вбачається, що сплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу внаслідок незаконного звільнення відбулась за рахунок коштів місцевого бюджету. Розпорядником місцевого бюджету є Управління освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації, а тому саме йому завдано шкоду. Отже Управління освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації є належним позивачем у справі. У процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia \~(«суд\~знає закони»). Дана позиція узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду у справі № 904/5726/19. Відповідно до ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. Пунктом 8 ст. 134 КЗпП України передбачено повну матеріальну відповідальність службової особи, винної в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу. Згідно ст. 237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи. Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», передбачено, що застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі п. 8 ст. 134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або яким затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини. Відповідно до п. 20 вказаної Постанови право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред`явлення регресного позову. Згідно з п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 11 листопада 1992 року при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, невиконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію п. 8 ст. 134 та нової редакції ст. 237 КЗпП (з 11 квітня 1992 року) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченому відшкодуванням, якщо інший розмір не встановлений. Верховний Суд у постанові від 12 липня 2023 року у справі № 663/1169/20 зазначив, що факт незаконного звільнення працівників встановлений судами й свідчить про вину особи, яка уповноважена на звільнення працівників. Таким чином, службова особа, яка видала накази про звільнення працівників, які у подальшому визнано незаконними та скасовано в судовому порядку, несе повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству у зв`язку з оплатою незаконно звільненим працівникам середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Аналогічні правові висновки викладені також в постановах Верховного Суду від 23 квітня 2018 у справі № 335/7848/15-ц, від 16 серпня 2018 у справі № 401/534/17, від 10 жовтня 2018 у справі № 371/1165/16-ц, від 22 січня 2021 у справі № 332/832/18. Оскільки звільнення [PERSON] відбулося з порушенням Закону, то у винної в цьому особи директора КЗ «Золотоніська спеціальна школа Черкаської обласної ради» [PERSON] виник обов`язок відшкодувати завдану таким звільненням шкоду у вигляді виплаченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідно до ч. 4 ст. 136 КЗпП України стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди в судовому порядку провадиться за позовом вищестоящого в порядку підлеглості органу. Тобто даною нормою законодавець визначив право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди в судовому порядку провадиться за позовом вищестоящого в порядку підлеглості органу, яким є Управління освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації, як вищестоящий в порядку підлеглості орган. Таким чином, шкода, завдана незаконним звільненням працівника у вигляді виплаченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає стягненню з відповідача. Наявність судового рішення, за яким із потенційного регресанта ухвалено стягнути на користь потерпілого певну суму, не вважається достатньою підставою для пред`явлення регресного позову. Такий позов може бути пред`явлений лише після виконання зазначеного рішення, оскільки до моменту виконання в іншої особи, яка відшкодовує шкоду, немає витрат, які підлягають відшкодуванню. Юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану працівником, має право зворотної вимоги (регресу) до цієї особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч. 1 ст. 1191 ЦК України), тобто розмір відшкодування визначається трудовим законодавством. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частинами п`ятою-сьомою статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви в добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Щодо заперечень представника відповідача про прийняття судом доказів, поданих представником позивача під час розгляду справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Всім доказам, що були подані сторонами, була надана належна оцінка і суд дійшов висновку щодо необхідності прийняття вказаних доказів, з метою повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи та усунення неповноти судового розгляду. Судом встановлено, що розмір виплаченого відшкодування, згідно трансакції № 211275046 від 27.04.2021 на виконання рішення суду, становить 161546,69 грн., тому відповідач повинна відшкодувати саме цей розмірі виплаченого відшкодування. Інша частина заявленої до стягненням суми позивачем в судовому порядку не доведена. Під час розгляду справи в суді позивачем понесені витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в сумі 4357,00 грн., оскільки вимоги позивача задоволено частково (80%), тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 3485,60 грн.

Outcome: partial