Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» (далі по тексту АТ «Закарпатгаз») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованостіза надані послуги з розподілу природного газу. В обґрунтування вимог позивач вказує, що позивач надає послуги з розподілу природного газу, а відповідач є споживачем таких послуг. Відповідні послуги надаються на підставі типового договору розподілу природного газу. Фактом приєднання [PERSON] до умов договору розподілу природного газу є підписана ним заява-приєднання та дії пов`язані зі споживанням природного газу на об`єкті нерухомості за адресою [ADDRESS] . Позивач свої зобов`язання виконав у повному обсязі та надав відповідачу послуги з розподілу природного газу, однак відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав та не сплатив заборгованість за надані послуги за період з червня 2021 по лютий 2023 року, яка становить 17 154,14 грн. Посилаючись на викладене просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу у розмірі 17 154,14 грн. та судові витрати. Відповідач [PERSON] подав відзив у якому позовні вимоги не визнав та просила суд відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. У поданому відзиві на позовну заяву зазначив, що не надано доказів існування між сторонами договірних відносин, зокрема посилається на те, заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу він не підписував. АТ «Закарпатгаз» безпідставно\~ нараховує йому заборгованість на підставі постанови НКРЕКП №2770 від 30.12.2020 оскільки така постанова не зареєстрована у Мінюсті. Трубопровід у смт.Вишково будувався мешканцями села в оператором ГРМ не надано жодних доказів, які підтверджують законність перебування його у власності чи користуванні оператора ГРМ. Вказує, що не зрозуміло чому він повинен сплачувати у поточному році доставку за минулий рік. Відповідно до рішення Антимонопольного комітету України від 10.12.2019 №788-р встановлено, що позивач займав монопольне становище на ринку і з жовтня 2018 по серпень 2019 група «Закарпатгаз» здійснювала донарахування об`ємів використаного споживачами природного газу понад обсяги, визначені лічильниками. Такі дії позивача визнано зловживанням монопольним становищем на ринку та зобов`язано припинити порушення законодавства та усунути наслідки шляхом здійснення перерахунку побутовим споживачам у частині визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача на підставі даних лічильника природного газу почина.ючи з жовтня 2018 року. Позивач таке рішення АМКУ не визнав, не здійснив перерахунок, та не повернув безпідставно сплачені відповідачем кошти. У відповіді на відзив АТ «Закарпатгаз» заперечує усі обставини викладені у відзиві та просить позов задовольнити. Указує, що між сторонами існують договірні відносини, що підтверджується окрім підписанням заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу, вчиненням споживачем і інших дії, які засвідчували його бажання укласти договір, а саме: споживання природного газу та сплата рахунка. Посилається на хибність твердження позивача відносно оплати заднім числом спожитого газу. Указує, що AT «Закарпатгаз» являється єдиним суб`єктом господарювання, що має ліцензію на здійснення діяльності з розподілу природного газу газорозподільною мережею в Закарпатській області, а відтак власники газорозподільних мереж так чи інакше вимушені передавати їх в користування Оператору ГРМ. Щодо посилання позивача на рішення АМКУ, то таке скасоване рішенням Господарського суду м.Києва від 27.08.2020. Постанови НКРЕКП №2770 від 30.12.2020 не зареєстрована у Мінюсті. Оператором ГРМ не надано жодних доказів, які підтверджують законність перебування його у власності чи користуванні оператора ГРМ. У запереченні [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову. Вказує, що згідно виписки є ЄДРПОУ АТ «ОГС Закарпатгаз» зареєстроване 18.02.2021, а тому не зрозуміло на підставі чого виникають договірні відносини з 2016 року. Стверджує, що ніякої заяви-приєднання до договору він не підписував. Також не зрозуміло чому він повинен сплачувати у поточному році доставку за минулий рік. У судовому засідання представник відповідач [PERSON] просила відмовити у задоволенні позову з підстав наведених у відзиві та запереченні. Ствердила, що [PERSON] не підписував заяву-приєднання. Зазначила, що рішенням АМКУ накладено на позивача штраф за донарахування понад показників лічильників, що є зловживанням монопольним становищем, та зобов`язано здійснити перерахунок. Перерахунок позивач так і не зробив. Тобто з 2018 року має місце порушення законодавства з боку позивача. Також не має документів, які підтверджують право власності позивача на трубопровід, який будували місцеві жителі. Посилається на те, що АТ «ОГС Закарпатгаз» зареєстроване 18.02.2021, а тому не зрозуміло на підставі чого виникають договірні відносини з 2016 року Представник позивача в судове засідання, позовна заява містить клопотання про розгляд справи у його відсутності. Заслухавши учасників справи, які з`явилися в судове засіданні, перевіривши матеріали справи, суд зазначає наступне. Так, відповідно до приписів ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494, затверджено Кодекс газорозподільних систем, яким визначено взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем. Пунктом 2 глави 1 Розділу 6 Кодексу газорозподільним систем передбачено, що Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.. Відповідно до п. 3 глави 3 Розділу 6 Кодексу газорозподільних систем, договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням ст. ст.633,634,641,642 ЦК України за формою типового розподілу природного газу. Згідно п. 7 глави 3 Розділу 6 Кодексу газорозподільних систем фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу є вчинення споживачем будь - яких дій які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви - приєднання, сплата рахунку Оператора ГРМ та /або документально підтверджене споживання природного газу. Пунктами 1, 2 глави 6 Розділу 6 Кодексу газорозподільних систем передбачено, що розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою. Відповідно до пунктів 1.1, 1.3, 1.4 Розділу І Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2498, цей Типовий договір розподілу природного газу (далі - Договір) є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за відповідною формою та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Послуга з розподілу природного газу - послуга Оператора ГРМ, яка надається Споживачу та включає в себе забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи в межах приєднаної потужності його об`єкта і розподіл (переміщення) належного Споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача. Згідно з Розділом ІІ Типового договору розподілу природного газу за цим Договором Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором. Обов`язковою умовою надання Споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у Споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ. АТ «Закарпатгаз» відповідно до ліцензії надає послуги з розподілу природного газу на території Закарпатської області (а.с.57-59). В свою чергу відповідач [PERSON] здійснював споживання природного газу за адресою [ADDRESS] (а.с.15), що свідчить акцептування ним Типового договору розподілу природного газу відповідно до пунктів 1.1, 1.3, 1.4 Розділу І Типового договору розподілу природного газу та п. 7 глави 3 Розділу 6 Кодексу газорозподільних систем.Щодо посилання відповідача на те, що АТ «ОГС Закарпатгаз» зареєстроване 18.02.2021, а тому не зрозуміло на підставі чого виникають договірні відносини з 2016 року, то слід зазначити, що з 2016 року наданням послуг з розподілу природного газу здійснювалося ПАТ «Закарпатгаз», у подальшому унаслідок реорганізації і було утворено АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» шляхом виділу з ПАТ «Закарпатгаз», як оператора ГРМ, що свідчить про те, що АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» є правонаступником ПАТ «Закарпатгаз», у частині прав та обов`язків як оператора ГРМ, що само по собі не припиняє правовідносини, які виникли між сторонами (Оператором ГРМ та споживачами) до такого виділу, та не є підставою для повторного укладення типового договору. Отже такі доводи відповідача суд відхиляє. А отже між сторонами існують договірні правовідносини щодо надання послуг з розподілу природного газу. Відтак АТ «Закарпатгаз» правомірно нараховувало заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу споживачу [PERSON] . Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за період з червня 2021 по лютий 2023 року заборгованість [PERSON] за послуги з розподілу природного газу становить 17 154,14грн. (а.с.16). При цьому, позивач оспорює такий розрахунок фактично лише з тих підстав, наведених у відзиві, які стосуються рішення Антимонопольного комітету України від 10.12.2019 №788-р, однак указане рішення АМКУ скасоване рішенням Господарського суду м.Києва від 27.08.2020 у справі №910/2433/20, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.03.2023 та постановою КГС від 04.05.2023, у зв`язку з чим не беруться до уваги. Також відповідач посилається на те, що не зрозуміло чому він повинен сплачувати у поточному році доставку за минулий рік. З цього приводу суд зазначає, що нарахування оплати за надання послуг з розподілу природного газу здійснюється щомісячно, а отже відповідна заборгованість (уразі її несплати) виникає щомісячно та збільшує загальний розмір такої з накопичувальним підсумком. При цьому жодними нормами законодавства не передбачено, що у разі закінчення календарного року така заборгованість погашається. Тобто у разі правильності нарахування заборгованості протягом тривалого періоду, кредитор за жодних обставин не позбавляється права вимагати її стягнення у повному обсязі, у тому числі й за попередні роки. Відповідні доводи відповідача не ґрунтуються на принципі повного виконання зобов`язань, та відхиляються судом. А отже суд не ставить під сумнів наданий позивачем розрахунок заборгованості. З приводу всіх інших доводів відповідача викладених у відзиві на позов та запереченні суд зазначає наступне. Стосовно посилання відповідача на відсутність ліцензій у позивача та доказів що саме у АТ «Закарпатгаз» на законних підставах перебуває газорозподільна система до якої підключений відповідач, суд зазначає наступне. Так, згідно п.1 Розділу ІІІ Кодексу ГРМ експлуатацію газорозподільних систем здійснюють виключно Оператори ГРМ. Відповідно до постанови НКРЕКП "Про видачу ліцензії на розподіл природного газу ПАТ «Закарпатгаз» від 29.06.2017 N 843 (із змінами), АТ «Закарпатгаз» має ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території Закарпатської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Закарпатгаз». Отже позивач має відповідну має відповідну ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території Закарпатської області. Відповідач, як споживач природного газу, посилаючись на відсутність доказів перебування у позивача на законних підставах газорозподільної системи до якої вона підключена, у свою чергу не надала жодних доказів, що якийсь інший Оператор ГРМ (з відповідною ліцензією) надає їй відповідні послуги. З чого випливає, що відповідні послуги їй надаються саме позивачем. З приводу доводів щодо відсутності реєстрації постанов НКРЕКП у Міністерстві юстиції України, суд зазначає наступне. Так, згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, такий проводився на підставі постанов НКРЕКП №3021 від 24.12.2019, №2770 від 30.12.2020 та №2748 від 22.12.2021. Зазначені постанови НКРЕКП опубліковані у газеті «Урядовий кур`єр». Щодо відсутності реєстрації вказаних постанов у Мінюсті, то слід зазначити, що Конституцією України, зокрема статтею 117, не передбачена автоматична нечинність нормативно-правового акту, який не зареєстрований у Мінюсті. Статтею 57 Конституції України передбачена лише нечинністьзаконів та інших нормативно-правових актів, що визначають права і обов`язки громадян, не доведених до відома населення у порядку, встановленому законом. В даному ж випадку зазначені вище постанови НКРЕКП доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, зокрема шляхом ї опублікування у газеті «Урядовий кур`єр». Також суд констатує, що вказані постанови НКРЕКП не оскаржувалися в порядку адміністративного судочинства, в тому числі й з підстав відсутності їх реєстрації у Мінюсті, та не визнавалися адміністративним судом нечинними. Відтак суд констатує, що такі постанови прийняті уповноваженим органом, на підставі наданих йому повноважень, опубліковані у встановленому законодавством порядку, не визнавалися нечинними судом, а тому є чинним та підлягають застосуванню. Відповідні ж доводи відповідача суд відхиляє. Узагальнюючи наведене суд відхиляє усі доводи наведені відповідачем у відзиві на позов та запереченні. Відтак позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2684 грн.

Outcome: approved