Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-10 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. У квітні\~ 2023\~року [PERSON] \~ \~звернувся до\~суду з\~позовною заявою\~до Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Вега\~Логістика»,\~ [PERSON] ,\~ в\~якій просив\~ стягнутиз ТОВ «Вега Логістика» на його користь 2600грн. франшизи та 58000грн. матеріальної шкоди, та з [PERSON] на його користь моральної шкоди у розмірі 50000грн., та пропорційно з обох відповідачів понесені судові витрати. Свої вимоги\~мотивував\~тим,\~що\~відповідач [PERSON] ,\~26.07.2022\~року о\~09.57год.\~ в\~районі с.Болгарки\~Роздільнянського району\~Одеській області,\~ траса\~М-05\~442\~км,\~керуючи автомобілем\~МАN\~ТGL\~8/220д/з\~ [NUMBER] не\~врахував дорожньої\~обстановки,\~не вибрав\~безпечної дистанції\~та бокового\~інтервалу,\~та здійснив\~наїзд на\~припаркований автомобіль\~з причепом\~МАN\~19.463\~ [NUMBER] ,\~ причіп\~ [NUMBER] ,\~внаслідок чого\~автомобілі отримали\~механічні пошкодження.\~Водій [PERSON] \~порушив вимоги\~п.\~13.1\~Правил дорожнього\~руху України.\~Постановою Роздільнянського\~районного суду\~Одеської області\~ від\~12\~жовтня 2022\~року по\~справі №511/1624/22\~ [PERSON] \~визнано винним\~у вчиненні\~правопорушення,\~передбаченого ст.\~124\~КУпАП та\~притягнуто до\~адміністративної відповідальності,\~шляхом накладення\~на нього\~стягнення у\~вид штрафу\~у розмірі\~п`ятдесяти неоподатковуваних\~мінімумів доходів\~громадян,\~що становить\~850грн.\~ [PERSON] \~керував автомобілем\~МАN\~ТGL\~8/220д/з\~ [NUMBER] ,\~який знаходиться\~ у\~власності у\~ТОВ «Вега\~Логістика».\~Також,\~зазначив,\~що [PERSON] , не перебував у трудових відносинах із ТОВ «Вега Логістика» та не перебував під час виконання трудових обов`язків. Крім того,\~йому \~ТДВ СК\~«Альфа-Гарант»\~виплатило страхове\~відшкодування у\~розмірі 30000грн.\~Несплаченою йому\~залишилась франшиза\~у розмірі\~2600грн.\~та 58000грн\~послуги евакуатора,\~тому \~підлягає відшкодуванню\~з відповідача\~ТОВ «Вега\~Логістика».\~Крім цього,\~йому завдана\~моральна шкода,\~яка виразилась\~в негативних емоціях\~та стресі,\~які він\~зазнав внаслідок\~пошкодження належного\~йому майна;\~втратив нормальний\~спосіб життя\~на певний\~період,\~відновлення автомобіля\~великим чином\~вплинуло на\~його нормальний\~ритм життя.\~Отже,\~відповідач [PERSON] \~повинен відшкодувати\~йому моральну\~шкоду,\~яку він\~оцінює у\~50000\~грн.\~Також,\~просить стягнути\~пропорційно з відповідачів на свою користь понесені судові витрати по справі (судовий збір за подання позову) у розмірі 1073,00рн.. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області Гринчак С.І. від 19 квітня 2023 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. ( а.с. 45) 03.07.2023 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Правдивця С.М. надійшов відзив на позовну заяву. (а.с.66-67) Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 04.07.2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. ( а.с.75) Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити на підставі наявних доказів у матеріалах справи, та просив справу розглядати без його участі. ( а.с.87). Представник відповідача\~ [PERSON] \~ адвокат\~Правдивець С.М., в режимі відео конференції, який діяв на підставі ордера серії АМ № 1055634 від 15.06.2023 року, в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] в частині відшкодування моральної шкоди не визнав, суду прояснив, шо в позовній заяві позивач загальними реченнями описує завдану йому моральну шкоду. Позивач не надав жодних доказів, які можуть довести його стан, тому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимогах [PERSON] в частині відшкодування моральної шкоди в повному обсязі. Представник відповідача\~ ТОВ\~«Вега Логістика»в\~судове засідання\~не з`явився, \~\~про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Так, у відповідності до п. 4 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до повернутого поштового повідомлення відповідач відсутній за зазначеною адресою, що свідчить про неможливість вручення відповідачу судових повісток. ( а.с.52в,78,86) Фактичні обставини,\~встановлені судом\~та зміст\~спірних правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , 26.07.2022 року о 09.57год. в районі с.Болгарки Роздільнянського району Одеській області, траса М-05 442 км, керуючи автомобілем МАN ТGL 8/220д/з [NUMBER] не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної дистанції та бокового інтервалу, та здійснив наїзд на припаркований автомобіль з причепом МАN 19.463 [NUMBER] , причіп [NUMBER] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Водій [PERSON] порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху України. [PERSON] керував автомобілем МАN ТGL 8/220д/з [NUMBER] , який знаходиться у власності у ТОВ «Вега Логістика» (ЄДРПОУ 40187948) ( а.с.11). На момент вчинення ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу, яким керував [PERSON] , була застрахована у Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Альфа-Гарант» за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів 209044049, який укладений на підставі Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 12 жовтня 2022 року по справі №511/1624/22 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності, шляхом накладення на нього стягнення у вид штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850грн.( а.с.10) Автомобіль МАN 19.463 [NUMBER] , належить позивачу [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого ТСЦ 8048. ( а.с. 23) Причіп КОGEL SN 24, належить позивачу [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого ТСЦ 1843. ( а.с. 22) Після ДТП [PERSON] та [PERSON] 12.12.2022 року звернулися до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Альфа-Гарант» із повідомленням про страховий випадок. Відповідно до угоди про розмір страхового відшкодування від 12.12.2022 року, Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Альфа-Гарант» та [PERSON] , з метою врегулювання ДТП, що сталася 26.07.2022 року, с вини водія забезпеченого транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застраховано Страховиком за полісом 209044040, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль МАN 18.463, д.р.н. [NUMBER] , сторони досягли згоди, що сума матеріального збитку за страховим випадком, що стався 26.07.2022 року , складає 32 600грн. ( а.с.18) Позивач в позовній заяві зазначає, що він отримав від Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Альфа-Гарант» страхове відшкодування у розмірі 30000грн. Несплаченою йому залишилась розмір франшиза - 2600грн. та 58000грн послуги евакуатора ( згідно накладної № 27 від 29.07.22 року.( а.с.19) Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Частиною першою статті 1166 ЦК України\~передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до\~ст.ч.2 ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Тлумачення частини 1\~статті 1172 ЦК України\~свідчить, що відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, настає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до норми ч.1\~ст.1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті . Відповідно до\~ст.23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Суд,\~заслухавши пояснення\~представника відповідача, давши оцінку\~наданим доказам\~по справі,\~приходить до\~наступного висновку. Так, [PERSON] , 26.07.2022 року о 09.57год. в районі с.Болгарки Роздільнянського району Одеській області, траса М-05 442 км, керуючи автомобілем МАN ТGL 8/220д/з [NUMBER] не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної дистанції та бокового інтервалу, та здійснив наїзд на припаркований автомобіль з причепом МАN 19.463 [NUMBER] , причіп [NUMBER] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Водій [PERSON] порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху України. Постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 12 жовтня 2022 року по справі №511/1624/22 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності, шляхом накладення на нього стягнення у вид штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850грн. Відповідно до ч.6\~ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №14від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», розглядаючи позов, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Відповідно до\~статті 129-1 Конституції України\~суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. Таким чином, суд вважає доведеним та таким, що не підлягає доказуванню факт вини відповідача [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 26.07. 2022 року, під час якої було пошкоджено належний позивачу автомобіль. [PERSON] керував автомобілем МАN ТGL 8/220д/з [NUMBER] , який знаходиться у власності у ТОВ «Вега Логістика» (ЄДРПОУ 40187948) ( а.с.11). Також судом встановлено, що транспортний засіб, на якому [PERSON] вчинив ДТП був застрахований у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Альфа-Гарант» за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів 209044049, і позивачу повністю відшкодовано матеріальну шкоду у розмірі 30000грн. Несплачена позивачу лише розмір франшизи - 2600грн. та послуги евакуатора у розмірі 58000грн., які позивач просить стягнути з ТОВ «Вега Логістика». Відповідно до частини другої\~статті 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з\~пунктом 2.2 Правил дорожнього руху\~власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху\~України). Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.12.2018 року у справі № 715/1586/17 (провадження № 61-28576св18). Однак, суд звертає увагу, що з аналізу змісту\~глави 82 ЦК України\~вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої\~статті 1191 ЦК України\~набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 426/16825/16-ц зроблено висновок про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Тлумачення частини 1\~статті 1172 ЦК України\~свідчить, що відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, настає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 28.04.2015 року у справі №6-229цс14. Позивач [PERSON] у позовній заяві зазначив, що оскільки шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, який не перебував у трудових відносинах із ТОВ «Вега Логістика», не перебував під час виконання трудових обов`язків, то матеріальна шкода відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки ТОВ «Вега Логістика». Крім того, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на день та час вчинення ДТП не перебував у трудових відносинах із ТОВ «Вега Логістика» та не перебував під час виконання трудових обов`язків. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволені позову до\~ТОВ «Вега Логістика» слід відмовити. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то необхідно зазначити наступне. Відповідно до норми ч.1\~ст.1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті . Відповідно до\~ст.23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд, оцінюючи усі докази в сукупності, виходить з характеру правопорушення, глибини і ступеня моральних страждань позивача, обсягу змін, які відбулись у його житті у зв`язку з пошкодженням належного йому майна, а також з дотриманням вимог розумності і справедливості, справедливого балансу між порушеними правами позивача та інтересами відповідача, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] і вважає, що з відповідача на користь позивача належить стягнути в рахунок відшкодування заподіяної\~моральної шкоди у розмірі 5000 грн. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як роз`яснено в абз. 1 п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК в редакції 01.01.2004 року) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом «Про судовий збір»). Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір - 1073грн. та 1073грн.( за дві вимоги). У зв`язку з відмовою в задоволенні позову в частині матеріальної шкоди, судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду, відповідно до положень ч.1\~ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача не підлягає. Згідно з цим рішенням суду задоволено вимоги на загальну суму 5000 гривен ( 10%), таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору з розрахунку пропорційно задоволених позовних вимог, що становить 107,30грн. ( 1073х10%:100%) На підставі ст.23,1166,1167,1172,1187,1188,ЦК України,

Outcome: partial