Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаною заявою згідно якої просила ухвалити рішення щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання спільного неповнолітнього сина сторін у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів (заробітку) відповідача, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Окрім цього, оскільки спільна дитина сторін має інвалідність, позивачка просить стягувати з відповідача на її користь кошти на утримання позивачки як дружини, яка проживає з дитиною з інвалідністю у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача. У обґрунтування заявленого вказала, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі за час якого у останніх народились спільні діти. Разом з тим, обидва сини сторін мають встановлені групи інвалідності та страждають на ряд хвороб, що вимагають постійного стороннього догляду, який заявниця здійснює. Водночас відповідач у добровільному порядку коштів на утримання спільних дітей заявниці не надає, а відтак остання вимушена звернутись до суду із даним позовом. Розгляд справи відбувався за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Судом ухвалено здійснити перехід до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання. У судове засідання учасники справи не з`явились, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином. Разом з тим, від позивача до суду надійшло клопотання про здійснення судового розгляду справи у її відсутність, проти заочного порядку розгляду справи не заперечувала. Причини неявки відповідача суду не відомі. Останній не скористався власним правом на подання відзиву на позовну заяву та будь-яким іншим чином не висловив власного ставлення щодо заявлених вимог. Враховуючи наведене, судом ухвалено здійснювати розгляд справи у відсутність учасників, та, відповідно, без фіксації його перебігу технічними засобами, що відповідає приписам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З огляду на зазначений перебіг подій, суд вважає за необхідне здійснювати розгляд справи у заочному порядку відповідно до положень статті 280 ЦПК України. Дослідив матеріали надані позивачкою, а інші суд позбавлений можливості отримувати за власною ініціативою, встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідно ним правовідносини. Сторони з 5 листопада 2004 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. [INFO] народився [PERSON] батьком якого є відповідач, а матір`ю позивачка. [INFO] народився [PERSON] батьком якого є відповідач, а матір`ю позивачка. Спільні діти сторін проживають разом із матір`ю. Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста від 8 травня 2023 року, що видано КНП "Обласний медичний спеціалізований центр" Житомирської обласної ради [PERSON] страждає на атиповий аутизм з порушенням соціальної взаємодії, що відповідає легкій розумовій відсталості. Медичним висновком № 54 від 15 серпня 2019 року встановлено, що хвороби [PERSON] дають право останньому на одержання соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 18 років. Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією № 078981 від 12 квітня 2023 року [PERSON] має першу групу інвалідності А з 8 квітня 2023 року і безтерміново. Окрім цього, згідно висновку лікарів, хлопчик потребує постійного стороннього догляду та нагляду. Нормами законодавства вказані правовідносини врегульовано наступним чином. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Окрім цього, відповідно до ст. 191 ЦПК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно зі ст. 88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Згідно ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Проаналізувавши фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Суд вважає, що освітлені раніше фактичні обставини справи дають достатні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання спільної дитини сторін та аліментів на утримання позивачки, як дружини яка проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без стороннього догляду у заявленому розмірі. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за подання позову про стягнення аліментів, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнена при зверненні до суду. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved