Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

У червні 2023 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] і вона (позивачка) прийняла спадщину після його смерті та отримала свідоцтво про право на спадщину на будинок [ADDRESS] . Під час військових дій, які відбувались на території смт.Бородянка оригінал свідоцтва був втрачений. Видача дублікату вказаного свідоцтва про право на спадщину неможлива, оскільки другий екземпляр свідоцтва в архіві нотаріальної контори не зберігся через те, що архів був частково знищений під час окупації російськими військами. Тому просила визнати за нею право власності на жилий будинок [ADDRESS] . Ухвалою суду від 20 червня 2023 року відкрито провадження у справі та ухвалено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження. В судове засідання позивачка не з`явилась, її представник [PERSON] просила справу розглядати без її участі. Бородянська селищна рада свого представника в судове засідання не направила, просила справу розглядати без його участі. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] і після його смерті Бородянською державною нотаріальною конторою 18 серпня 1999 року була заведена спадкова справа № 37505183 /а.с.15-16/. Згідно копії архівної довідки комунального підприємства Київської обласної ради «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» від 29 травня 2023 року домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 20 грудня 1962 року Першою Київською державною нотаріальною конторою, за реєстровим № 5-Д-1914 /7-12,13/. Постановою державного нотаріуса Бородянської державної нотаріальної контори від 25 травня 2023 року позивачці було відмовлено у видачі дублікату свідоцтва про право на спадщину від 16 червня 2000 року за реєстровим № 2-1520, яке вона отримала відповідно до реєстру для реєстрації нотаріальних дій № 5 за 2000 рік, оскільки внаслідок проведення бойових дій та окупації Бучанського району Київської області російські окупаційні війська проникли до приміщення нотаріальної контори, пошкодили та частково знищили архів /а.с.17/. Згідно зі ст.41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожна людина має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі ст.317 Цивільного кодексу України\~власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст.328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Так, у Постанові Верховного Суду України від 18.02.2015 року у справі № 6-244цс14 зазначається, що за правилами\~статті 392 ЦК України\~позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. У Постанові Верховного Суду України від 07.10.2015 року у справі № 6-1622цс15 вказується, що відповідно до частини п`ятої\~статті 11ЦК України\~цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у ст. ст.\~335\~та\~376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачкою [PERSON] було втрачено документ, що посвідчує її право власності на житловий будинок, відновити цей документ (свідоцтво про право на спадщину) неможливо, то суд вважає, що позовні вимоги про визнання права власності на майно є обґрунтованими та законними, у зв`язку із чим підлягають задоволенню. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved