Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-10 00:00:00

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона у 2012 році, почала проживати фактичним (неформальним) шлюбом з [PERSON] , [INFO] . За час спільного проживання у фактичному (неформальному) шлюбі у них народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не складалося у зв`язку з несумісністю характерів, з цього приводу в сім`ї почали часто виникали сварки та конфлікти, що призводило до погіршення відносин та розладу в сім`ї. Позивачем вказано, що починаючи з 2018 року спільне проживання було фактично припинено, проживають окремо. Спільне господарство не ведуть. Позивач вважає, що подальше спільне життя не можливе. Малолітня дитина проживає разом із нею. Також зазначила, що дитині, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Оскільки такий рівень вона одна не зможе забезпечити, тому вважає, що відповідач, який здоровий та працездатний, має змогу сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку На підставі вищевикладеного просила суд ухвалити рішення, яким: -стягнути з [PERSON] ( [INFO] ) на користь [PERSON] ( [INFO] ), аліменти на малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилася. До суду надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяви про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 280 ЦПК України). Суд дослідивши матеріали справи та докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить наступного висновку. Відповідно до\~ст.\~4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.\~12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони по справі мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] від 12.12.2013 року, видане Омельницькою сільською радою Кременчуцького району Полтавської області. Неповнолітній [PERSON] зареєстрований та проживає разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою про реєстрацію місця проживання особи виданої Виконавчим комітетом Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області. Позивачем вказано, що неповнолітній знаходиться на її утриманні та вона самотужки невзмозі забезпечити дитині належний рівень життя. Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст.\~ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини"\~в усіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Оскільки дитина сторін проживає разом з матір`ю, так як відповідач є її батьком та на нього покладено однаковий з позивачем обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Як вбачається з позовних вимог, [PERSON] вважає за доцільне стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини усіх доходів відповідача але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідповідного віку. Беручи до уваги, що відповідно до СК України, батьки рівні в своїх правах та обов`язках, та з урахуванням відсутності у суду буд-яких доказів щодо достатності заробітку [PERSON] та його працевлаштування взагалі, також відсутності доказів про витрати, які здійснюються на утримання дитини та можливості платника аліментів брати участь в утриманні дитини на рівні, який заявлено у позові, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Частина 2\~ст. 51 Конституції України,\~передбачає обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За таких обставин, суд має підстави для стягнення аліментів з відповідача на утримання їх неповнолітньої дитини. Відповідно до п.1 ч.1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів, позов задоволено повністю, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України\~з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: partial