Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до Піщанського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] \~про стягнення аліментів на утримання\~дитини,в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їхнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги\~мотивувала тим,\~що між\~нею та\~відповідачем був\~зареєстрований шлюб.\~Під час\~проживання в\~шлюбі у\~них народився\~син [PERSON] ,\~ [INFO] .\~В 2020\~роцішлюб з відповідачем було розірвано. На даний час вона перебуває в іншому шлюбі. Син проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач частково надає матеріальну допомогу на утримання сина. На даний час відповідач є військовослужбовцем, отримує дохід (грошове забезпечення), а тому зможе сплачувати аліменти в зазначеному розмірі. Ухвалою суду від 01 червня 2023 року в даній справі було відкрито провадження та призначено підготовче засідання. Розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. 06 липня 2023 року на адресу Піщанського районного суду Вінницької області від представника відповідача - адвоката Глушкової О.І. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить задовольнити позов частково, а саме стягувати з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частки зі всіх видів всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, обгрунтовуючи це тим, що з відповідача по справі уже стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частки зі всіх видів всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Отже, враховуючи те, що законодавством чітко встановлено розмір аліментів у частці від заробітку на двох дітей - однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, тобто 1/6 на кожну дитину, то розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на утримання їхнього спільного з позивачем сина [PERSON] , має становити 1/6 частину заробітку (доходу) відповідача. Ухвалою суду від 30 серпня 2023 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Гордаш Н.М. всудове засідання не з`явилися, проте від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі та про задоволення позовних вимог у зменшеному розмірі, а саме з 1/4 частини заробітку (доходу)\~відповідачана 1/6 частину. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Глушкова О.І. в судове засідання не з`явилися, однак на адресу суду від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без її та відповідача участі. Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання і заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд у судовому засіданні без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Судом встановлено, що батьками [PERSON] ,\~ [INFO] ,є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7). До державної реєстрації шлюбу позивач по справі [PERSON] мала прізвище " [PERSON] ", що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.8). Згідно довідки Піщанської селищної ради Вінницької області від 03 березня 2023 року № 364 [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] .До складу її сім`ї входить син [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.ч.1-3\~ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення; тощо. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В п. 17 постанови Пленуму\~ВСУ від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Доказів на підтвердження домовленості між сторонами щодо способів виконання обов`язку утримувати дитину матеріали справи не містять. Матеріалами справи підтверджено, що станом на день розгляду справи неповнолітній [PERSON] ,\~ [INFO] ,проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Положеннями ч. 1 ст. 12 вказаного вище Закону визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до цивільного кодексу України. Частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, і відповідно до ст. 180 СК Українибатьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В частині 3 статті 181 СК України зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; втан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Встановлюючи розмір стягнення аліментів, суд виходить з положень ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, згідно з якими батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Крім того, у відповідності до ст.ст. 7, 141 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Призначаючи розмір аліментів, згідно з вимогами ст. 182 СК України суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, а також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Беручи до уваги зібрані по справі докази, їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позовні вимоги у зменшеному розмірі слід задовольнити, та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частки зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття. В свою чергу, сторони не позбавлені права звернутись до суду з позовом про зміну (збільшення/зменшення) розміру аліментів. Так, відповідно до ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом змінено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. У відповідності до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання про судові витрати суд бере до уваги норми ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, яка визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до\~вимог 141\~ЦПК України,\~з відповідача\~слід стягнути\~в дохід\~держави судовий\~збір в\~розмірі 1073,60\~грн.,\~оскільки позивач\~при подачі\~позову була\~звільнена від\~його сплати відповідно до ст. 4, 5 Закону України «Про судовий збір». Крім того, позивач [PERSON] в своїй позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати в сумі 2000 гривень. Відповідно до ч.1, п.2 ч.2, ч.3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачем на підтвердження понесених витрат за надання правничої допомоги до суду подано договір про надання правової (юридичної) допомоги від 08 березня 2023 року (а.с.10-14) та опис робіт виконаних за договором про правничу допомогу (а.с. 15). У пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Європейський суд з прав людини присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved