Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

26 червня 2023 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги [PERSON] обгрунтовані тим, що між ним та відповідачем 29.12.2007 зареєстровано шлюб. Від шлюбу у подружжя народилося п`ятеро дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із ним та знаходяться на його утримані, кошти на які надає держава як соціальну допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам на дітей у розмірі 3000 грн. на кожну дитину, ці кошти відповідач фактично використовує на свої потреби. Відповідач належним чином не виконує своїх материнських обов`язків, а саме не надає належної матеріальної допомоги на утримання дітей, не приймає участі у їх вихованні та не дбає про їх духовний розвиток, діти проживають разом зі мною та знаходяться на моєму утриманні. Відповідач фактично усунулась від виховання та утримання дітей. Позивач стверджує свою чергу, позбавлений можливості одержати додаткові джерела доходу, на даний час не працює, оскільки займається доглядом за дітьми, веденням домашнього господарства. Відповідач працює неофіційно і тому має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання дітей. Посилаючись на викладені обставини позивач просив суд стягнути аліменти з [PERSON] в його користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 30.06.2023 відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Судові засідання у цій справі призначалися 25.07.2023, 10.08.2023, 29.08.2023, 12.09.2023. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився. 12.09.2023 подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав та просив такі задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи, шляхом безпосереднього вручення судових документів, про що стверджують наявні у матеріалах справи розписки, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подала. Правом подання відзиву не скористалася. 12.09.2023 від представника відповідача адвоката Юзьвака І. Я. надійшла заява про відкладення судового засідання на іншу дату і часу зв`язку з його участю в судовому засіданні Кременецького районного суду Тернопільської області. Разом з тим, суд акцентує увагу, що у попередніх судових засіданнях відповідач чи її педставник також участі не брали. Зважаючи на тривалий час перебування справи на розгляді у Козівському районному\~судіТернопільської області,\~суд вважає,\~що у\~відповідача та\~її представника було достатньо часу для висловлення свої позиції, надання суду доказів та аргументів на свою користь, тому суд не вбачає підстав для відкладення справи, та вважає за можливе розглянути справи за наявними в справі доказами, які надійшли до суду на даний момент. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Як вбачається з матеріалів справи, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, відзиву від відповідача не надходило. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. Суд розглядає справу за відсутності позивача та відповідача, належним чином повідомлених про день та час судового розгляду справи, відповідно поданої заяви, за наявними матеріалами у справі. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.12.2007 між [PERSON] та [PERSON] . Від шлюбу у сторін народилося п`ятеро дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого виконкомом Вишнівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області 05.09.2008, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого виконкомом Шевченківської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області 08.08.2011, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого виконкомом Шевченківської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області 16.07.2014, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого виконкомом Шевченківської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області 23.04.2018 [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по Васильківському, Межівському, Покровському районах Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) 17.01.2020. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач [PERSON] є матір`ю неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно довідки від 26.04.2022 № 6108-5001339145 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] , фактично проживає за адресою [ADDRESS] . Згідно із положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із вимогами ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу вимог ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Діти фактично на даний час перебувають на утриманні позивача. Відповідач не виконує обов`язків по утриманню своїх дітей, які встановлені ст. 180 Сімейного кодексу України, маючи можливість належним чином їх виконувати, так як знаходиться у працездатному віці, має можливість працювати та отримувати відповідну заробітну плату. Відповідно до вимог\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У статті 7\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2023\~рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2272 гривні , дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні; Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на дітей можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відтак, відповідач не позбавлена обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей. Разом з тим, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання не є у переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дітей, проте, безумовно, враховується судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до вимог ст. ст.13, 81\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 9 ст. 7 СК України\~визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та вік неповнолітніх дітей, та те що сторони не змогли добровільно досягнути згоди про розмір сплачуваних аліментів, а також, що обов`язок утримувати дітей покладається рівною мірою на матір і батька. Відповідно до ч. 1\~ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідачем не представлено суду жодних доказів про те, що він за своїм матеріальним становищем, чи станом здоров`я не може надавати матеріальну допомогу неповнолітньому сину, у розмірах визначених судом. Враховуючи вищевикладене, та зважаючи на те, що дитина потребує матеріальної допомоги і відповідач зобов`язаний надавати таку допомогу, враховуючи потреби дитини, прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей, матеріальне становище сторін, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] в його користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Згідно із частиною шостою статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тому, на підставі\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430\~ЦПК України суд\~допускає негайне\~виконання рішення\~в частині\~стягнення аліментів\~в межах\~суми платежу\~за один\~місяць.

Outcome: approved