Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 30 травня 2023 року до Томашпільського районного суду надійшов позов [PERSON] , в якому останній просить стягнути з [PERSON] на його користь інфляційне збільшення в розмірі 31507,22 грн. та 3% річних в розмірі 4487,89 грн. Позов обґрунтовано наступним. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу позивач є власником автомобіля «Renault Megan» 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , VIN - код № [NUMBER] . Відповідно до договору оренди № 238 від 18.06.2021 року, [PERSON] та [PERSON] уклали договір, предметом якого є оренда автомобіля «Renault Megan» 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , VIN - код № [NUMBER] . З п. 2.7. даного договору вбачається, що строк оренди складає 3 доби ,а саме з 18.06.2021 по 15 год 00 хв 21.06.2021. П. 7.1 договору зазначено, що наймач повинен негайно повідомити наймодавця про будь-які пошкодження або крадіжку автомобіля. У випадку ДТП, пошкодження автомобіля або його крадіжки наймач повинен негайно повідомити поліцію і не залишати місце інциденту, доки не будуть завершені всі необхідні процедури та заповнені документи, що стосуються події. Також, згідно п. 7.11 договору встановлено, що наймач приймає та несе відповідальність перед наймодавцем за пошкодження, знищення, крадіжку автомобіля або його частин та додаткового обладнання. З Акту прийому передачі автомобіля до договору оренди № 238 від 27.06.2021, вбачається, що при поверненні автомобіля «Renault Megan» 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , VIN - код № [NUMBER] , сірого кольору наймодавцем від наймача було виявлено недоліки, а саме: пошкодження двох дверей з лівої сторони правого переднього крила, розбитий бампер та права передня фара, автомобіль не заправлений відповідним паливом, порване колесо з правої передньої сторони, загублений декоративний ковпак, заборгованість по переліміту 300 гривень. 31.08.2021 позивач сплатив 41780,00 грн за ремонт автомобіля. 07.07.2022 по справі № 127/34551/21, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором оренди та відшкодування завданих збитків та стягнуто з відповідача 7500 грн вартості оренди автомобіля, 48750 грн витрат за простій автомобіля згідно договору оренди, 41780 грн витрат на ремонт автомобіля., разом 98030 грн Позивач вказує, що зобов`язання відповідача до сплати вищезазначеної суми коштів виникло з 31.08.2021 (дати сплати коштів за ремонт автомобіля) та відповідно з цього часу слід розраховувати інфляційні витрати та 3 % річних від простроченої суми. За період з 31.08.2021 по 10.03.2023 позивачем нараховано інфляційне збільшення на суму заборгованості в розмірі 31507,22 грн. та 3 % річних в сумі 4487,89 грн. Посилаючись на вказані обставини позивач просить стягнути з відповідача на його користь вказані інфляційне збільшення та 3 % річних. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Томашпільського районного суду від 31 травня 2023 року відкрито загальне позовне провадження, підготовче засідання призначено на 29 червня 2023 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 29 червня 2023 року підготовче засідання відкладено на 15 серпня 2023 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 15 серпня 2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 04 вересня 2023 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 04 вересня 2023 року розгляд справи відкладено на 20 вересня 2023 року. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. В судове засідання [PERSON] не з`явився, однак представник позивача, адвокат Сауляк Є.В. надіслав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити за викладених в ньому обставин, розгляд справи просив проводити без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився по невідомій суду причині. Станом на 20 вересня 2023 року відзив на позов до Томашпільського районного суду Вінницької області не надійшов, про відкриття провадження у справі та розгляд справи у порядку загального позовного провадження по справі [PERSON] був належним чином повідомлений, в зв`язку з чим суд ухвалив провести по даній справі заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України, встановлено обов`язок учасників судового процесу повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи положення даної норми, суд визнає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося. Суд, розглянувши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного. Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу\~\~диспозитивності цивільного судочинства\~\~\~(ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судом встановлено, що 18 червня 2021 року між [PERSON] , як наймодавцем та [PERSON] як наймачем укладено договір оренди № 238, за яким наймодавцем передано наймачу на прокат автомобіль «Renault Megan» 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , VIN - код № [NUMBER] . Строк оренди складає 3 доби з 18 червня 2021 року до 15:00 год. 21 червня 2021 року. Згідно заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 липня 2022 року у справі № 127/34551/21 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором оренди та відшкодування завданих збитків, задоволено. Стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором оренди (найму) легкового автомобіля № 238 від 18.06.2021 року у розмірі 98 030 (дев`яносто вісім тисяч тридцять) гривень 00 копійок. При винесенні рішення судом встановлено, що 41780 грн складає вартість відновлення автомобіля, 7500 грн вартість оренди автомобіля (10 діб * 750 грн (оренда автомобіля за добу)), 48750 грн простій автомобіля згідно договору оренди (65 діб * 750 грн. (оренда автомобіля за добу)). Разом 98030 грн. Встановлено, що 31.08.2021 року [PERSON] сплатив [PERSON] 41780 грн за оплату рахунку від 06.08.2021 за ремонт автомобіля «Renault Megan» 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , VIN - код № [NUMBER] . Рішення набрало законної сили 09.08.2022. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Уклавши зазначений договір оренди, на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Частиною 1 ст. 760 ЦК України визначено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). За приписами ч. ч. 1, 3, 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 1 ст. 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Статтею 782 ЦК України передбачено, що наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (статті 391 ЦК України). Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Щодо вимог позивача про стягнення, за період 31.08.2021 по 10.03.2023 інфляційного збільшення 31507,22 грн. та 3% річних в сумі 4487,89 грн., а всього 35995,11 грн., то на підтвердження вказаних вимог позивачем надано в позові відповідні розрахунки. Сукупний індекс інфляції розраховується за формулою: ІІс = ( ІІ1 / 100 ) х ( ІІ2 / 100 ) х ( ІІ3 / 100) х ... ( ІІZ / 100 ), де ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення; ІІ2 - індекс інфляції за другий місяць прострочення; ІІ3 - індекс інфляції за третій місяць прострочення; ; ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Згідно розрахунку інфляційного збільшення, наданого позивачем та проведеного на час подачі позову, сума інфляційного збільшення за період з 31.08.2021 по 10.03.2023 становить 98030,00 грн. х 1,32140382 - 98030,00 грн. = 31507,22 грн. Суд погоджується з наведеними розрахунками позивача здійсненими на час подачі позову. Враховуючи викладене, позивач має право на стягнення з відповідача інфляційного збільшення за період з 31.08.2021 по 10.03.2023 в розмірі 31507,22 грн. Розрахунок 3% річних проводиться за формулою: RPS=S*Q*V/D/100, де S - сума заборгованості, Q - кількість днів прострочки, V - 3%, D - кількість днів у році, 100 - 100% Суд погоджується з наведеними розрахунками позивача згідно яких сума 3% річних по заборгованості за період з 31.08.2021 по 10.03.2023 становить 4487,89 грн. ( 98030,00 х 557 х 3 : 365 : 100 ). Враховуючи викладене, позивач має право на стягнення з відповідача 3% річних по заборгованості за період з 31.08.2021 по 10.03.2023 в розмірі 4487,89 грн. Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи наведене, зокрема, підтвердження позивачем позовних вимог, невиконання відповідачем зобов`язання за договором оренди, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивач [PERSON] поніс судові витрати, що складаються з 1073,60 гривень, сплаченого судового збору. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України з відповідача стягнути на користь позивача суму судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить1073,60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved