Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом і вимоги обґрунтовує тим, що перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . На день подання позовної заяви [PERSON] навчається на денній формі навчання у Харківському Національному університеті внутрішніх справ (Сумська філія) та є курсантом 1 курсу. Повнолітній син мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 24.06.2011 року розірвано шлюб між нею та [PERSON] та з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина до його повноліття. Після досягнення повноліття [PERSON] та вступу до Харківського Національного університету внутрішніх справ (Сумська філія) [PERSON] та син неодноразово звертались до відповідача з проханням сплачувати в добровільному порядку аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Разом з тим, на прохання надати матеріальну допомогу отримували від відповідача відмову. Згідно з ст. 199 СК України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Тобто, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення ними повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків; досягнення сином 18 років, але є меншим 23 років; продовження дітьми навчання та потреба дітей у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надати таку допомогу. Аналогічна позиція закріплена безпосередньо в п.20 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, а також в Постановах Верховного Суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 та від 20.05.2020 у справі №635/1139/17. Позивачка просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) на період навчання. В судовому засіданні позивач, позовні вимоги підтримала повністю з зазначених в позові підстав, просила суд їх задовольнити. Позивачка пояснила, що її повнолітній син [PERSON] не перебуває весь час в гуртожитку навчального закладу, а проживає з нею, враховуючи військовий стан, часті повітряні тривоги. Відповідач перераховував сину добровільно 2000-3000грн. в місяць після досягнення ним повноліття. З червня 2023 року відповідач не надає коштів на утримання сина. Відповідач [PERSON] мобілізований, несе службу в лавах Державної прикордонної служби України, отримує щомісячне грошове забезпечення, є учасником бойових дій. Матір відповідача [PERSON] отримує пенсію та має старшого сина [PERSON] . Відповідач не наводить жодної обставини, яка б свідчила про неможливість надавати матеріальну допомогу сину. В судове засідання відповідач не з`явився. Представник відповідача [PERSON] адвокат Яресько Т.В. в судовому засіданні підтримав обставини, викладені в письмовому відзиві на позовну заяву та зазначив, що позовні вимоги не визнає, просить відмовити в задоволенні позову з наступних підстав. Згідно довідки від 10.07.2023 № 190 [PERSON] перебуває на неповному державному утриманні, що включає: безкоштовне продовольче забезпечення; безкоштовне медичне забезпечення; безкоштовне речове забезпечення; безкоштовне проживання; грошове забезпечення. В позовній заяві вказана інформація, що [PERSON] проживає з позивачем, проте зазначена інформація не відповідає дійсності. [PERSON] на період навчання проживає в казармі, оплату за яку здійснює держава, тобто не здійснює додаткові витрати на оренду житла. Витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування, що означає відсутність додаткових витрат на купівлю продуктів, тощо. Витратами на медичне забезпечення є витрати, пов`язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях. Витратами на речове забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта речовим майном згідно з нормами забезпечення та лазне-пральними послугами. Витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Так, з досягнення сином відповідача повноліття, відповідач щомісячно добровільно здійснює перерахування коштів на потреби сина, про що свідчать долучені квитанції про перерахування 11.11.2022 - 2000,00 грн., 14.12.2022 - 2000,00 грн., 28.12.2022 - 500 грн., 17.01.2023 - 2000,00 грн., 14.02.2023 - 3500,00 грн., 16.03.2023 - 3000,00 грн., 15.03.2023 - 200,00 грн., 13.04.2023 - 3500,00 грн., 02.05.2023 - 250,00 грн., 12.05.2023 - 2000,00 грн., 13.05.2023 - 1500,00 грн. Відповідач спілкується із сином, та добровільно надає фінансову допомогу згідно його потреб. Також, [INFO] у відповідача народилась донька - [PERSON] , якій виповнилось 9 років, та яка перебуває на повному утриманні відповідача. Окрім того, відповідач повністю утримує свою непрацездатну матір - [PERSON] , яка є інвалідом 3 групи. [PERSON] в 2022 році отримувала в середньому 3300грн. на місяць, а в 2023 році середньомісячний дохід складає 4000грн. Матір відповідача потребує постійного дороговартісного лікування, що підтверджується Довідкою ЛКК № 155 від 14.07.2023. Так, [PERSON] хворіє на кардіосклероз, гіпертонічну хворобу II ступеня, вторинний радикулярний синдром, у зв`язку із відсутністю інших осіб, хто б міг надавати допомогу, єдиним утриманцем своєї непрацездатної матері є відповідач. Крім того, у зв`язку із погіршенням здоров`я, відповідач здійснює постійне лікування свого здоров`я, та має здійснити заплановані дороговартісні операції на серці, зокрема стентування. Враховуючи погіршення здоров`я відповідача, потребу здійснювати утримання та лікування непрацездатної матері, необхідність утримання малолітньої доньки, відповідач наголошує, що не має наразі можливості надавати матеріальну допомогу в розмірі, який просить позивач. Відповідач також наголошує, що як на матір, так і на батька, покладені рівні обов`язки щодо утримання своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, за умови, що останні потребують допомоги. Отже, не надання будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у повнолітнього сина потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо) може стати підставою для відмови задоволенні позовної заяви про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання після досягнення повноліття. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивачки [PERSON] підтримав повністю, пояснив, що він навчається і продовжує отримувати стипендію в розмірі 600грн. Стипендію в розмірі 2000грн. він не отримує. У зв`язку з воєнним станом він проживає не лише в гуртожитку університету, а за місцем своєї реєстрації з матір`ю. Суд, заслухавши пояснення позивача, пояснення представника відповідача, пояснення третьої особи, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з таких підстав: Суд установив, що з 24.04.2004 року по 24.06.2011 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 24.06.2011 року (а.с.11). У шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.10). 20.10.2022 року [PERSON] виповнилося 18 років. З 01 вересня 2022 року [PERSON] є курсантом Сумської філії Харківського національного університету внутрішніх справ денної форми навчання (знаходиться на неповному державному утриманні). Термін навчання з 01.09.2022 року по 30.06.2025 року, що підтверджується копією довідки Харківського Національного університету внутрішніх справ (Сумська філія) №165 від 14.06.2023 року (а.с.12). Оскільки позивач [PERSON] подавала позов наприкінці червня 2023 року, остання не мала можливості надати довідку про вступ сина до вищого учбового закладу в 2023 році. [PERSON] також є студентом 1-го курсу Сумської філії Харківського національного університету внутрішніх справ заочної форми навчання (з оплатою вартості навчання на договірних засадах), термін навчання 4 роки (2023-2027 роки), що підтверджується довідкою Сумської філії ХНУВС від 28.08.2023 У зв`язку з навчанням [PERSON] не працює та потребує матеріальної допомоги, хоч і отримує грошове забезпечення, яке на цей час становить 600 грн. (стипендія) та є недостатнім. Аргументи представника відповідача, що розмір стипендії, яку отримує [PERSON] становить 2000грн. доказами не підтверджені, такий розмір стипендії [PERSON] на цей час не отримує. Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Доводи представника відповідача, що перебування [PERSON] на неповному державному утриманні повністю покривають витрати третьої особи на період навчання, суд відхиляє. [PERSON] на час звільнення, вихідних днів, канікул, практики, проживає разом з позивачкою, перебуває на її повному матеріальному утриманні. У зв`язку з військовою агресією рф проти України, частими повітряними тривогами і відповідно небезпекою перебування в гуртожитку разом з іншими курсантами, [PERSON] не перебуває весь час в гуртожитку за місцем навчання, а проживає разом з позивачкою. Позивачка [PERSON] працює, отримує стабільну заробітну плату, яка є недостатньою для забезпечення потреб сина, який навчається. Інформація про доходи позивачки підтверджується довідкою громадської організації, де працює позивачка (а.с.38). Позивачка також має малолітнього сина [PERSON] , 2014 року народження, який є дитиною з інвалідністю. Відповідач є особою працездатного віку, служить у військовій частині Державної прикордонної служби України за контрактом, тобто перебуває на військовій службі в період воєнного стану. Викладені обставини щодо перебування відповідача на військовій службі підтверджені позивачем, представником відповідача. Відповідач [PERSON] як особа, що перебуває на військовій службі за контрактом, отримує щомісячне грошове забезпечення (заробітну плату та додаткові види грошового забезпечення). Доказів на підтвердження сум отриманих доходів протягом 2022-2023 років відповідач суду не надав. Захворювання, які має відповідач [PERSON] , не перешкоджають його перебуванню на військовій службі. Відповідачем, представником відповідача не надані докази щодо витрат відповідача на лікування. Згідно з Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці повністю забезпечуються державою витратами, пов`язаними з наданням медичної допомоги. Згідно відзиву на позовну заяву та доданих до нього копій квитанцій, протягом 2022 року та до червня 2023 року відповідач перераховував добровільно щомісяця кошти на потреби сина в середньому розмірі 1500-3000грн., що свідчить про можливість утримувати сина. Відповідач [PERSON] одружений, має на утриманні малолітню доньку [PERSON] , 2014 року народження (а.с.27). Представник відповідача стверджує про утримання відповідачем своєї матері [PERSON] , 1956 року народження, яка є інвалідом 3 групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення та копією виписки з акту огляду МСЕК (а.с.27). Згідно з ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Обов`язок допомагати своїм батькам грунтується не лише на правовій нормі СК України, а є моральним обов`язком кожного повнолітнього сина чи доньки. Допомога матері, яка є особою пенсійного віку, отримує пенсію за віком, не є підставою для звільнення відповідача від надання матеріальної допомоги своєму сину, який навчається. Крім того, представником відповідача не спростовано факт, що [PERSON] має старшого сина [PERSON] , який також зобов`язаний допомагати своїй матері. Аргументи представника відповідача про самостійне утримання відповідачем своєї доньки, оскільки його дружина [PERSON] здійснює утримання свого повнолітнього сина [PERSON] , який є особою з інвалідністю 1 групи, доказами не підтверджені. Відсутні докази, що дружина відповідача не працевлаштована у зв`язку з інвалідністю сина. Відповідачем, представником відповідача не надані докази щодо розміру пенсії, яку отримає [PERSON] , докази щодо надання чи ненадання допомоги батьком [PERSON] своєму повнолітньому сину, який є інвалідом 1 групи. Досліджені докази підтверджують, що повнолітній син сторін [PERSON] , який на цей час навчається і не має іншого самостійного доходу, крім стипендії, потребує матеріальної допомоги, і відповідач, який має стабільний та достатній дохід в умовах воєнного стану, оскільки перебуває на військовій службі за контрактом, має можливість надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину на період навчання. Відповідно до ст.ст.182, 198-200 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів на повнолітнього сина на період навчання суд враховує матеріальне становище сторін, матеріальне становище [PERSON] , який навчається, отримує стипендію, але потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням. Враховуючи викладене, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 28.06.2023 року до закінчення сином [PERSON] навчання, але не довше, чим до досягнення [PERSON] 23 років.

Outcome: partial