Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

У липні 2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», в якому просить стягнути безпідставно набуті кошти в сумі 11 140 грн. 62 коп. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що рішенням Печерського районного суду міста Києва від 29.12.2022 року, яке набрало законної сили, виконавчий напис від 08.09.2020 року № 26798 вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. щодо стягнення з [PERSON] на корить ТОВ «ФК «Аланд» заборгованістю у розмірі 23 446 грн. 99 коп. визнано таким, що не підлягає виконанню. Однак, з позивача безпідставно було стягнуто на користь відповідача грошові кошти в розмірі 11 140 грн. 62 коп., які позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 01.08.2023 року у справі відкрито провадження за правилами позовного (спрощеного) провадження без виклику сторін, копії якої направлені учасникам справи (а.с. 26-27). Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 4 вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки, Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 08.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріальним округом Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 26798 на підставі якого звернення стягнення з [PERSON] на корить Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості у розмірі 23 446 грн. 99 коп. за кредитним договором № 002-07532-191214 від 19.12.2014 року (а.с.7). 21.10.2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. відкрито виконавче провадження № [NUMBER] на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріальним округом Горая О.С. за № 26798 від 08.09.2020 року щодо задоволення вимог ТОВ «ФК «Аланд» про стягнення заборгованості з боржника (а.с. 8). 30.10.2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. звернено стягнення на заробітну плату, пенсія, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] (а.с. 9). Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 29.12.2022 року, яке набрало законної сили, виконавчий напис від 08.09.2020 року № 26798 вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. щодо стягнення заборгованості з [PERSON] на корить ТОВ «ФК «Аланд» визнано таким, що не підлягає виконанню (а.с. 10-15). 22.05.2023 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. закінчено виконавче провадження № [NUMBER] (а.с. 16). Листом від 30.05.2023 року № 2158 приватний виконавець Клітченко О.А. повідомила, що в рамках виконавчого провадження № [NUMBER] з [PERSON] стягнуто грошові кошти у сумі 10 940 грн. 62 коп. (а.с. 17). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлено (частина 5 статті 82 ЦПК України). Таким чином, рішенням суду виконавчий напис на підставі якого з [PERSON] стягнуто 10 940 грн. 62 коп. визнано таким, що не підлягає виконанню і ці обставини, відповідно до частини 5 статті 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Отже, кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Враховуючи те, що кошти набуті товариством за виконавчим написом нотаріуса, який рішенням суду визнано недійсним, набуті без достатньої правової підстави, і чинним законодавством не передбачено іншого способу повернення цих коштів, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача безпідставно набуті кошти в сумі 10 940 грн. 62 коп. та 500 грн. за вчинення виконавчого напису, що разом 11 140 грн. 62 коп. Щодо заявленого позивачем відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3) для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу, що підтверджується копією договору про надання правничої допомоги № 1-0412/20-ц від 04.12.2020 року; рахунок № 002/1-0412/20-ц, копія квитанції від 03.07.2023 року (а.с. 18-22). Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3 000 грн. У зв`язку із задоволенням позову судовий збір в розмірі 1 073 грн. 60 коп. (а.с. 1) відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Outcome: approved