Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В подальшому, в поданій до суду заяві змінила позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначає, що вона та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу син [PERSON] залишився проживати разом з нею. Зазначає, що згідно рішення Острозького районного суду Рівненської області від 20.07.2007 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що на даний час син [PERSON] досяг повноліття та навчається на денній формі навчання в державному професійно - технічному навчальному закладі «Острозьке вище професійне училище». На даний час син перебуває на її утриманні, оскільки навчаючись на денній формі навчання він не має змоги працевлаштуватися. Вказує, що їй не вистачає власних доходів для повноцінного забезпечення та утримання дитини. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина, який продовжує навчання, не надає, хоча має можливість її надавати, оскільки фізично здоровий, на утриманні інших осіб не має, та проходить службу у Збройних Силах України, що й спонукало її звернутися до суду з вищевказаним позовом. Ухвалою суду від 25.05.2023р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, визначено учасникам справи строки для подання відповідних заяв по суті спору, роз`яснено відповідачу право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та право подати відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Ухвалою суду від 26.06.2023 року визнано явку позивачки в судове засідання обов`язковою. Позивачка в судовому засіданні 17.08.2023 року змінила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн. Пояснила, що її син після закінчення школи продовжує навчання та на даний час вчиться на 3 курсі ДПТНЗ «Острозьке ВПУ» за спеціальністю «кухар-кондитер». Син проживає разом з нею та вона самостійно несе витрати на утримання сина в розмірі орієнтовно 5000-6000 грн. щомісяця, які складаються з придбання продуктів харчування, одягу, взуття, а також витрат на навчання, які в основному складаються з придбання для сина на виробничі заняття різноманітних інградієнтів та продуктів харчування з яких він вчиться готувати різноманітні страви. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, зокрема шляхом розміщення оголошення на сайті Острозького районного суду на веб-порталі Судова влада України http://ost.rv.court.gov.ua/sud1713/, правом подати до суду відзив на позовну заяву не скористався,заперечень щодо позову до суду не подавав, заяв про відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило. Відповідно до ч.2 ст.131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 248 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі від якого мають сина [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження якого позивачка записана матір`ю, а відповідач батьком, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.11.2015 року (а.с.6). Згідно рішення Острозького районного суду Рівненської області від 20.07.2007 року у справі №2-359/07 з відповідача [PERSON] на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.07.2007 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.10). Згідно відмітки відділу ДРАЦ Здолбунівського райуправління юстиції Рівненської області в паспорті позивачки серії [NUMBER] , позивачка 23.07.2011 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , 1988 року народження (а.с.5). Згідно довідки ДПТНЗ «Острозьке ВПУ» №213 від 19 квітня 2023 року [PERSON] з 01.09.2020 року до 28.12.2023 року навчається на денній формі навчання у вищевказаному навчальному закладі та знаходиться на неповному державному забезпеченні (а.с.9). Згідно витягу про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні від 24.04.2023 року позивачка [PERSON] та її повнолітінй син [PERSON] прожиають разом за адресою [ADDRESS] (а.с.8). Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Зокрема, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Вирішуючи спір, суд виходить з того, що розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків - визначений законодавчо прожитковий мінімум, який встановлюється законом про бюджет кожного року. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом. Відповідач будь-яких доказів на підтвердження належної участі у матеріальному утриманні сина, який продовжує навчання, суду не надав. При цьому, суд бере до уваги, що згідно доводів позивачки відповідач проходить службу в Збройних силах України та отримує стабільний дохід, та відповідач не надав суду доказів на підтвердження неможливості надавати кошти на утримання сина. Судом встановлено, що [PERSON] , який є сином позивачки та відповідача, після досягнення повноліття навчається у ДПТНЗ «Острозьке ВПУ», та витрати, пов`язані з його навчанням та утриманням позивачка несе самостійно, водночас відповідач будь-якої участі в утриманні повнолітнього сина, який продовжує навчання, не приймає, що відповідачем не спростовано. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз ст.ст.199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З доводів позивачки та матерілів справи судом встановлено, що відповідач коштів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, добровільно не надає та відповідачем вказану обставину не спростовано, а відтак суд з урахуванням рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача коштів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 2 500 грн. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають до стягнення, суд враховує, що відповідач має можливість надавати допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання, а тому з відповідача підлягають стягненню аліменти на його утримання у розмірі 2 500 грн. щомісячно на період навчання, але не більше ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. При цьому, суд враховує витрати, які несе позивачка у зв`язку з навчанням сина, а також бере до уваги, що у зв`язку з навчанням сина позивачка безумовно несе витрати на придбання канцелярського приладдя, книг, інструментів та інших необхідних речей для навчання. Одночасно, суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 12.05.2023 року, а тому за правилами ст.191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, відтак відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, а тому з [PERSON] слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн. На підставі викладене та

Outcome: partial