Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-14 00:00:00

16.06.2023 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису № 38446 від 05.11.2021 р. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс» заборгованість в розмірі 10 928,00 грн. - таким, що не підлягає виконанню. В обгрунтування позову посилався на те, що позивачу в січні 2022 року через мобільний додаток «Дія» випадково стало відомо про відкрите у відношенні нього виконавче провадження № 67987492. Зазначає, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч С.В. перебуває виконавче провадження № 67987492 від 23.12.2021 року з виконання виконавчого напису ПН КМНО Бригіда В.О. від 05.11.2021 року за № 38446 про стягнення з позивача на користь ТОВ «Інстафінанс», вказаної заборгованості за кредитним договором № ID0369541 від 26.05.2021 року. Посилаючись на незаконність виконавчого напису, просить визнати його таким, що не підлягає виконанню. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.06.2023 року визначено головуючого по справі суддю Гуденко О.А. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.06.2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимира Олександровича (02068, м. Київ, просп. Григоренка, буд. 15, прим. 3) та приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіча Степана Вікторовича (54006, м. Миколаїв, вул. Спаська, буд.13, оф.6) належним чином завірені копії виконавчого напису ПН КМНО Бригіда В.О. від 05.11.2021 року за № 38446 та всі матеріали, що були подані для його вчинення. Одночасно з позовною заявою, позивач надав суду заяву, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису . Ухвалою суду від 19 червня 2023 року заяву [PERSON] про забезпечення позову -\~задоволено. Зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 67987492, відкритому 23.12.2021 року на підставі виконавчого напису № 38446,\~вчиненого 05.11.2021\~року приватним\~нотаріусом Київського міського\~нотаріального округу\~Бригіда В.О. про\~стягнення з\~ [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] \~на користь\~Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс»\~заборгованість в\~розмірі 10 928,00 \~грн. - до набрання судовим рішенням по справі законної сили. Відповідач Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс» відзиву на позов не подав. Треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. та Приватний виконавець Булахевіч С.В. не виконали вимогу ухвали суду від 19.06.2023 року , письмові пояснення по суті справи не надали. Позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, оскільки він перебуває на військовій службі, не заперечує проти розгляду справи у спрощеному провадженні та за відсутності відповідача. Відповідно до ч.10ст.84 ЦПК Україниу разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. За змістом ст.279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Суд вважає за можливе ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 279 ЦПК України. Суд,дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено,що 05 листопада 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. було вчинено виконавчий напис № 38446про стягнення з з\~ [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , \~на користь\~Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс»\~заборгованість в\~розмірі 10 928,00 \~грн. за кредитним договором № ID2673371 від 26.05.2021 року, яка складається з заборгованості за сумою кредиту 6700,00 гривень, простроченої заборгованості за процентами яка складається з 3 578, 00 грн, нарахованих за період з 15.07.2021 по 19.10.2021 року, та 650,00 грн за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 ЗУ "Про нотаріат". Загальна сума, яка підлягає стягненню, складає 10 928,00 грн. Також встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіча С.В. ,перебуває виконавче провадження № 67987492 з примусового виконання виконавчого напису № 38446 від 05.11.2021 року,виданого приватним нотаріусом ПН КМНО Бригіда В.О. . про стягнення з\~ [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] \~на користь\~Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс»\~заборгованість в\~розмірі 10 928,00 \~грн. Постановою приватного виконавця від 23.12..2021 року відкрито виконавче провадження. Як вбачається з копії договору кредитної лінії № ID2673371 від 26.05.2021 року, на якому був вчинений оспорюваний виконавчий напис,укладеного між [PERSON] та ТОВ Інстафінанс» позичальник отримав кредитний ліміт у розмірі: 6800 гривень строком на 30 днів з датою повного погашеня 25 червня 2021 року , договір укладено в простій письмовій формі, не є нотаріально посвідчекним. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог суд зазначає таке. Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року № 3425-XII (в редакції чинній станом на 08 серпня 2020 року, далі - Закон № 3425-XII) нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Відповідно до пункту 19 частини першої статті 34 Закону № 3425-XII нотаріуси вчиняють виконавчі написи. Частиною 1 статті 88 Закону № 3425-XII встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Тобто, виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Порядок вчинення нотаріальних дій, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі слід перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Таких висновків дійшов Верховним Судом у постанові від 06 травня 2019 року №320/7932/16-ц. Щодо переліку документів, які є підставою для вчинення виконавчого напису суд зазначає таке. Статтею 87 № 3425-XII для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік таких документів наведено у постанові Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, якою затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік). Враховуючи ухвалення Київським апеляційним адміністративним судом постанови від 22 лютого 2017 року № 826/20084/14, залишеної без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року № К/800/6492/17 та № К/800/7651/17, до даних правовідносин має бути застосовано Перелік у редакції, чинній станом на 29 листопада 2001 року. Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29 листопада 2001 року передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Зі змісту доданих до матеріалів справи документів вбачається, що підставою для винесення оскаржуваного виконавчого напису є заборгованість позивача за укладеним в простій письмовій (електронній) формі кредитним договром, який не є нотаріально посвідченим. Отже, оскаржуваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства. Як викладено у правовому висновку Великої Палати Верховного Суду у Постанові від 21вересня 2021року усправі № 910/10374/17,порушення нотаріусомпорядку вчиненнявиконавчого написує самостійноюі достатньоюпідставою длявизнання виконавчогонапису таким,що непідлягає виконанню-у зв`язкуіз недотриманнямприватним нотаріусомпід часїх вчиненнявимог статей87,88Закону України«Про нотаріат`та Перелікудокументів.Так,оскаржений виконавчийнапис вчиненийнотаріусом післянабрання законноїсили постановоюКиївського апеляційногоадміністративного судувід 22лютого 2017року усправі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був\~посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Стосовно безспірності сум які були стягнуті за виконавчим написом, що оспорюється, суд зазначає таке. Так,у постановіВерховного СудуУкраїни від05.07.2017року усправі № 6-887цс17 вказано, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Тобто, підсумовуючи викладене, під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову. Статтею 81 ЦПК Українивизначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від ТОВ "Інстафінанс" первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Крім того, заявником нараховані відсотки поза межами строку кредитування. Отже, при винесені виконавчого напису нотаріусомне встановлено, що заборгованість є безспірною. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, а як встановлено судом заборгованість не є безспірною. Враховуючи викладене,

Outcome: approved