Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

У жовтні 2022 року з цивільним позовом до Бориспільського міськрайонного суду Київської області звернулась [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина яка складається з земельних ділянок: площею 2,6727 га кадастровий номер 3220881700:03:004:0176, площею 0,1169 га кадастровий номер 3220881700:04:002:0891, площею 0,0138 га кадастровий номер 3220881700:03:005:1191 та частки житлового будинку в праві спільної сумісної власності подружжя по [ADDRESS] . Спадкоємцями після смерті [PERSON] є її чоловік [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] [PERSON] за життя склала заповіт, за яким все своє майно заповідала [PERSON] . Відповідно до закону [PERSON] спадщину прийняла. Спадщину прийняв і чоловік покійної [PERSON] . На день смерті своєї дружини [PERSON] був пенсіонером і мав право на обов`язкову частку у спадщині. Позивач за спільною згодою з [PERSON] , для оформлення спадкових прав в 2020 році надали доручення приватній особі. В 2021 році отримали свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, які належали покійній [PERSON] . Право власності на частку будинку [ADDRESS] не встигли переоформити. [INFO] помер [PERSON] . Житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований на праві власності за [PERSON] . Право власності на житловий будинок виникло в 1997 році за час перебування [PERSON] в шлюбі з [PERSON] . Таким чином на думку позивача будинок належить покійній [PERSON] на праві спільної сумісної власної подружжя та їй мало належати 1/2 частка будинку. З урахування того, що [PERSON] мав право на обов`язкову частку у спадщині і в порядку спадкування після смерті дружини то йому належало 1/16 частка будинку. Враховуючи вище вказане [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] має належати 7/16 часток будинку. Проте свідоцтво про право на спадщину отримати у держаного нотаріуса не має можливості, оскільки відсутня державна реєстрація права власності за [PERSON] на 1/2 частку спірного будинку. [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на 7/16 часток житлового будинку загальною площею 86,0 кв.м. за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] належне їй в праві спільної сумісної власності подружжя з [PERSON] (а.с.2-5) 10 травня 2023 року від позивача надійшла заява про зміну предмету позову, у якій вона просила крім вище вказаної вимоги визнати, що спірний житловий будинок належав [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя (а.с.208-211). 28.03.2023 відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, за змістом якого вона повністю заперечує проти позову, вважає його безпідставним, а отже таким, що не підлягає задоволенню. Вказує, що до спадкової маси не міг входити житловий будинок по [ADDRESS] як об`єкт нерухомості «1/2 частки житлового будинку в праві спільної сумісної власності подружжя». Адже даний об`єкт нерухомості належав [PERSON] ще до одруження його з [PERSON] . В даному домоволодінні (будинку) [PERSON] проживав з моменту його створення. Сам будинок був побудований [PERSON] особисто, таким чином, домоволодіння (будинок) [PERSON] здобув шляхом створення даного об`єкту нерухомості. Даний факт відбувся до його шлюбу з [PERSON] у 1968 році області (а.с. 48-49, 58-59). 08.04.2023 від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, у якому остання зазначає, що викладена у відзиві позиція відповідача є помилковою з огляду на наступне. Твердження відповідача [PERSON] про те, що спірний будинок є особистою власністю [PERSON] з тих підстав, що будинок був побудований до одруження з [PERSON] ставлять під сумнів в якому році було закінчено будівництво і коли виникло на нього право власності. Відповідачем [PERSON] не надано доказів, що саме в 1961 році було завершено будівництво спірного будинку і він був прийнятий в експлуатацію. З цих підстав в 1961 році [PERSON] не набув права власності на будинок. З 2013 року право власності має бути зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до технічного паспорту будинок з господарськими будівлями та спорудами (крім колодязя - 1911року) по [ADDRESS] побудовані в шлюбі [PERSON] та [PERSON] і є їх спільною сумісною власністю. За час їх шлюбу завершувалось будівництво будинку, будувались господарські будівлі та споруди (а.с.77-78). Ухвалою судді від 27 лютого 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі (а.с.43). 10 жовтня 2023 року ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області витребувано у другої бориспільської державної нотаріальної контори копії спадкових справ, заведених після смерті [INFO] [PERSON] та 26.06.2021 року [PERSON] (а.с.88). 11 травня 2023 року ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче провадження у справі та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.219). В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі та наполягали на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] та [PERSON] та представник відповідачів в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову, пославшись на його безпідставність . Заслухавши думки сторін та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно записів Погосподарської книги за 1961-1963 рр., особовий рахунок № [NUMBER] , в господарстві яке перебуває в колгоспі імені Леніна за адресою Григорів куток в 1961 році проживали [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в особистій власності господарства знаходиться будинок 1961 року збудови (а.с.71-72). Згідно записів Погосподарської книги за 1964-1966 рр. особовий рахунок № [NUMBER] , зафіксована зміна проживаючих у домоволодінні. Зафіксовано смерть [PERSON] у 1964 році, а також у списку членів сім`ї з`являється громадянка [PERSON] (а.с.67-68). З свідоцтва про припинення одруження №167 від 26.12.1967 року вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] був припинений 26 грудня 1967 року, після припинення шлюбу жінка отримала прізвище « [PERSON] » (а.с.60). [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 16 лютого 1968 року, після реєстрації шлюбу сторонам присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER] від 16 лютого 1968 року, виданого Вороньківською сільською радою Бориспільського району (а.с.10). З записів Погосподарської книги за 1967-1969 рр., особовий рахунок № [NUMBER] слідує, що в [ADDRESS] , в господарстві головою якого є [PERSON] , проживали [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , крім того прізвище « [PERSON] було змінено на « [PERSON] (а.с.69-70). Згідно ст.100 ЦК УРСР (в ред.1963 року) в особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження. За ч.1 ст.101 ЦК УРСР (в ред.1963 року) в особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його). Відповідно до частини першої статті 86 ЦК УРСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Питання набуття права власності на час будівництва спірного будинку регулювалося Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом. Пунктом 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначено, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог вказаного законодавства. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що власником спірного будинку з 1961 року був [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого Виконавчим комітетом Вороньнівської сільської ради Бориспільського району Київської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 8 (а.с.9). Після смерті [PERSON] Бориспільською районною державною нотаріальною конторою 25 червня 2014 року була заведена спадкова справа №211/2014 року, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.9 зворот) та копією самої спадкової справи яка міститься в матеріалах справи (а.с.130-207). Відповідно до заповіту посвідченого Вороньківською сільською радою Бориспільського району Київської області від 03 листопада 1995 року, [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] (а.с.11). [PERSON] звернулась із заявою про прийняття спадщини до Бориспільської районної державної нотаріальної контри 25 червня 2014 року (а.с.132). Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Вороньківської сільської ради від 04.04.2015 року №393, [PERSON] на момент смерті проживала разом з чоловіком [PERSON] (а.с.148) Державним нотаріусом Бориспільської районної державної нотаріальної контори Київської області Скрипкою А.О. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 7/8 часток гр. [PERSON] на спадщину до якої увійшли земельні ділянки з кадастровими номерами: 3220881700:03:004:0176; 3220881700:03:005:1191; 3220881700:04:002:0891 (а.с.182,183,184). Крім того, державним нотаріусом Бориспільської районної державної нотаріальної контори Київської області Скрипкою А.О. на іншу частку на спадщину до якої увійшли земельні ділянки з кадастровими номерами: 3220881700:03:004:0176; 3220881700:03:005:1191; 3220881700:04:002:0891 та яка складає 1/8 частини, видано свідоцтво про право на спадщину за законом гр. [PERSON] (а.с.185,186,187). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого Виконавчим комітетом Вороньнівської сільської ради Бориспільського району Київської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 89 (а.с.95). Після смерті [PERSON] Бориспільською районною державною нотаріальною конторою 20 листопада 2021 року була заведена спадкова справа №330/2021 року (а.с.92-129). Відповідно до заповіту посвідченого Вороньківською сільською радою Бориспільського району Київської області від 03 квітня 2015 року, [PERSON] житловий будинок з відповідними надвірними спорудами по [ADDRESS] , а також земельні ділянки з кадастровими номерами 3220881700:03:004:0175; 3220881700:04:002:0890; 3220881700:03:005:1190, заповів: [PERSON] та [PERSON] у рівних долях кожному (а.с.97). Із заявами при прийняття спадщини до Бориспільської районної державною нотаріальної контори звернулись: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , вказана обставина підтверджується заявами які містяться в матеріалах спадкової справи (а.с.93,94,95). Друга Бориспільська державна нотаріальна контора листом від 09.09.2022 року №863/02-14, [PERSON] було повідомлено, що вона не надала документів, що підтверджують підстави закликання [PERSON] до спадкування. В матеріалах спадкової справи відповідні документи також відсутні (а.с.118). [PERSON] 26 жовтня 2022 року звернулась із заявою до другої Бориспільської державної нотаріальної контори, у якій зазначила, що за померлою [PERSON] залишилось частина житлового будинку по [ADDRESS] (а.с.66). Постановою другої Бориспільської державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину спірного житлового будинку (а.с.77). [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 1966 року по день смерті [INFO] . На момент смерті [PERSON] у вказаному будинку були зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] , вказана обставина підтверджується довідкою виданою Вороньківською сільською радою від 16.10.2020 року №1146/02-31 (а.с.12). Громадянин [PERSON] згідно по господарського обліку Вороньківської сільської ради був зареєстрованим по [ADDRESS] з 1961 року по день смерті [INFO] , вказана обставина підтверджується довідкою виданою Виконавчим комітетом Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області від 24.03.2023 року №119/0901-18 (а.с.61). З довідки виданої Комунальним підприємством Бориспільської районної ради Бориспільське районне «бюро технічної інвентаризації» вих..№21540 від 05.07.2022 року слідує, що на житловий будинок [ADDRESS] реєстрація права власності відсутня (а.с.12 зворот). Рішенням Виконавчого комітету Вороньківської сільської ради народних депутатів від 20.03.1997 року №53, [PERSON] було передано земельні ділянки у приватну власність площею 0,56 га, з яких для обслуговування будинку 0,25 га. (а.с.62-65). Фактична житлова площа (основна) спірного житлового будинку складає 22,3 м.кв., допоміжні (підсобні) становлять 63,7 м.кв. Загальна площа житловий будинок [ADDRESS] складає, 86 м.кв., що підтверджується технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого станом на 05 липня 2022 року (а.с. 13-15). З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , виготовленого станом на 21.11.2016 року вбачається, основна житлова площа спірного житлового будинку складає 25,4 м.кв., допоміжні становлять 60,6 м.кв. Загальна площа житловий будинок складає 86 м.кв. (а.с.51-53) Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.12.2016 року, житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований на праві власності за [PERSON] 21.11.2016 року (а.с.54). Статтями 1216, 1218 ЦПК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.22 Кодексу про шлюб та сім`ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Враховуючи наведене суд прийшов до висновку, що спірний житловий будинок з 1961 року належав [PERSON] , а з 21.11.2016 року [PERSON] , тому він не був об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] і як наслідок цього не ввійшов до спадщини,яка відкрилась після смерті [PERSON] . З огляду на це, у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed