Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-10 00:00:00

05 вересня 2022 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява адвоката Фесенко Юлії Олександрівни в інтересах [PERSON] до [PERSON] , Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області, Пришибської об`єднаної сільської територіальної громади та Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання недійсними та скасування рішень, скасування рішень державного реєстратора, скасування запису у Державному земельному кадастрі та поземельній книзі про державну реєстрацію земельної ділянки, скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказала, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка з кадастровим номером 5321886403:03:001:0486 у розмірі 0,034 га, яка передана для обслуговування дачного будинку в с. Кишеньки Кобеляцького району Полтавської області на підставі рішення Світлогірської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області за № 139 від 31.07.1998 року, право власності на яке зареєстровано у встановленому законом порядку. До початку 2022 року позивач користувався належною йому на праві приватної власності земельною ділянкою без будь-яких обмежень у реалізації такого права, натомість у квітні 2022 року позивачу стало відомо, що відповідачем [PERSON] подано до суду позов про встановлення земельного сервітуту щодо права проїзду до його земельної ділянки, з кадастровим номером 5321886403:03:001:0041 через земельну ділянку [PERSON] . Таким чином відповідач намагається обмежити право [PERSON] на володіння, користування та розпорядження належною йому земельною ділянкою з кадастровим номером 5321886403:03:001:0486. Позивач вважає, що [PERSON] набув право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5321886403:03:001:0041 незаконно, на підставі неіснуючих документів, а саме рішення Світлогірської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам» № б/н від 15.05.1998 року, яким нібито передано у приватну власність [PERSON] для цільового використання земельну ділянку для індивідуального дачного будівництва площею 0,03 га в с. Кишеньки Кобеляцького району Полтавської області, та в подальшому на підставі технічної документації виготовленої 28.12.2020 року ФОП [PERSON] , відділом у Високопільському районі ГУ Держгеокадастру у Херсонській області 24.05.2021 року проведено державну реєстрацію такої земельної ділянки з присвоєнням кадастрового номеру 5321886403:03:001:0041. За таких обставин, позивач вважає, що відповідач [PERSON] оформив право власності на земельну ділянку площею 0,03 га для індивідуального дачного будівництва в с. Кишеньки з грубим порушенням встановленого законом порядку, оскільки рішення про виділення відповідачу вказаної земельної ділянки сесією Світлогірської сільської ради не приймалося, тому державна реєстрація права власності на земельну ділянку площею 0,03 га, кадастровий номер 5321886403:03:001:0041, яка розташована в с. Кишеньки Полтавського району Полтавської області підлягає скасуванню. Відтак, рішення органу місцевого самоврядування, яке стало підставою реєстрації права власності земельної ділянки [PERSON] , тягне за собою негативні правові наслідки для [PERSON] . Також позивач наголошує на тому, що державний акт на право приватної власності на землю на ім`я [PERSON] стосовно надання останньому на праві власності земельну ділянку, площею 0,03 га, яка знаходиться в с. Кишеньки Кобеляцького району Полтавської області не видавався, та відповідна технічна документація з цього приводу не виготовлялась. Зазначає, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості розробляється за рішенням власника (розпорядника) земельної ділянки, землекористувача та складається виключно у випадках, передбачених Земельним кодексом України та Законом України «Про землеустрій». Натомість підстав для складання технічної документації та проведення на підставі неї державної реєстрації земельної ділянки площею 0,03 га, кадастровий номер 5321886403:03:001:0041 не було. Отже, на думку позивача, державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером 5321886403:03:001:0041, проведена відповідачем протиправно та з порушенням вимог законодавства, на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка не відповідала вимогам закону. На переконання позивача, у [PERSON] не виникло право власності або користування спірною земельною ділянкою. Зазначає, що належний спосіб захисту прав позивача полягає в скасуванні державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 5321886403:03:001:0041 шляхом закриття поземельної книги з одночасним проставленням державним кадастровим реєстратором відповідної позначки про її закриття. Тому у даному конкретному випадку достатнім, належним та ефективним способом захисту є зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 5321886403:03:001:0041, що знаходиться в с. Кишеньки Полтавського району Полтавської області, державна реєстрація якої проведена 24.05.2021 року. Щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку відповідача зазначає, що враховуючи відсутність факту прийняття Світлогірською сільською радою Кобеляцького району Полтавської області рішення від 15.05.1998 року, спростовується факт автентичності та достовірності такого документа взагалі. Вважає, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 58770596 від 16.06.2021 року, прийняте реєстратором Пришибської сільської ради Кременчуцького Полтавської області Зеленцовою О. О. про реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5321886403:03:001:0041, площею 0,03 га, підлягає скасуванню. Крім цього, позивачу стало відомо, що на підставі неіснуючого рішення Світлогірської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області від 14.10.2011 року №61/1 [PERSON] на праві приватної власності належить дачний будинок, який знаходиться в [ADDRESS] , право власності на який зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11.10.2021 року, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2386429753218. Тобто відповідач [PERSON] бажає встановити земельний сервітут щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5310137000:15:008:0486, яка на праві власності належить [PERSON] , для проїзду (проходу) від вулиці Приморської до дачного будинку за адресою [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 5321886403:03:001:0041. Проте, на думку позивача, відповідач [PERSON] оформив право власності на вказаний дачний будинок з грубим порушенням встановленого законом порядку, оскільки рішення, яке слугувало підставою для державної реєстрації права власності Світлогірською сільською радою не приймалося. Відтак, державна реєстрація права власності на дачний будинок, який розташований в [ADDRESS] без достатніх правових підстав здійснена незаконно, а тому рішення про державну реєстрацію від 21.10.2021 року № 61046705 та запис від 11.10.2021 року № 44563916 підлягають скасуванню, що є підставою для припинення права власності [PERSON] на дачний будинок за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи вищевикладене, представник позивача прохає суд визнати недійсним та скасувати рішення Світлогірської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області від 15.05.1998 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам», яким [PERSON] передано безкоштовно у приватну власність для цільового використання земельну ділянку для індивідуального дачного будівництва, площею 0,03 га, яка знаходиться в с. Кишеньки Кобеляцького району Полтавської області; визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 58770596 від 16.06.2021 року, прийнятого реєстратором Пришибської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області Зеленцовою О. О. про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5321886403:03:001:0041, площею 0,03 га, для індивідуального дачного будівництва за [PERSON] ; зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області скасувати запис у Державному земельному кадастрі та поземельній книзі про державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер 5321886403:03:001:0041, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та зобов`язати відповідача протягом місяця з дня набрання рішення суду законної сили подати до суду звіт про його виконання; визнати недійсним та скасувати рішення Світлогірської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області від 14.10.2011 року № 61/1, на підставі якого [PERSON] зареєстрував право власності на дачний будинок в [ADDRESS] ; визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 61046705 від 21.10.2021 року, прийнятого реєстратором Пришибської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області Зеленцовою О. О. про державну реєстрацію права власності на дачний будинок площею 19 кв. м. за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] , що є підставою для проведення державної реєстрації припинення права власності [PERSON] на дачний будинок за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер майна: 2483617953080) та підставою скасування розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; скасувати запис про право власності від 11.10.2021 року №44563916, що є підставою для проведення державної реєстрації припинення права власності [PERSON] на дачний будинок за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер майна: 2483617953080) та підставою скасування розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Крім цього, прохає стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 5 954,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн. 27 червня 2023 року від представника відповідача, ГУ Держгеокадастру у Херсонській області - Новікова М. М. надійшли додаткові пояснення по справі, в який зазначив, що формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння кадастрового номера. Відтак, спірну земельну ділянку сформовано за розробленою ФОП [PERSON] технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Підставою внесення до ДЗК відомостей про вказану земельну ділянку є відповідно зазначена технічна документація. Крім того, проведення державної реєстрації земельної ділянки здійснено державним реєстратором на підставі документів, наданих заявником, перелік яких визначений Законом. Таким чином, виконуючи вимоги законодавства, на підставі поданих заявником документів, а також за відсутності підстав для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки державним реєстратором проведено державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,03 га з кадастровим номером 5321886403:03:001:0041. Крім цього, представник відповідача вказує, що спірна земельна ділянка розташована на території Полтавської області, тому Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області не може бути належним відповідачем по справі, тому що дія повноважень цього управління не поширюється на території інших областей. Враховуючи викладені обставини, Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області вважає позовні вимоги необгрунтованими, оскільки позивачем невірно обрано спосіб захисту, у зв`язку з чим представник відповідача прохає відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 20 липня 2023 року до суду надійшло клопотання, в якому представник відповідача, ГУ Держгеокадастру у Херсонській області - Новіков М. М. зазначив, що відповідач позовні вимоги не визнає та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню. Так, державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, зокрема, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки, яке набрало законної сили в установленому законодавством порядку. Натомість позивач, з огляду на зміст позовної заяви, прохає зобов`язати ГУ Держгеокадастру у Херсонській області скасувати запис у ДЗК та поземельній книзі про державну реєстрацію земельної ділянки, кадастровий номер 5321886403:03:001:0041, яка знаходиться в [ADDRESS] та зобов`язати відповідача протягом місяця з дня набрання рішення суду законної сили подати до суду звіт про його виконання, що фактично суперечить п. 3 ст. 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ від 17 жовтня 2012 року № 1051. Крім цього зазначає, що Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області здійснює повноваження відповідно до Положення про Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області, затвердженого в редакції наказу Держгеокадастру від 08.03.2023 року № 85. Відтак, завданням Головного управління є реалізація повноважень Держгеокадастру на території саме Херсонської області, а також реалізація в установленому законом порядку окремих повноважень Держгеокадастру щодо земельних ділянок, розташованих на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя. Оскільки державна реєстрація в Державному земельному кадастрі стосувалась земельної ділянки з кадастровим номером 5321886403:03:001:0041, що знаходить в [ADDRESS] , тому скасувати в Державному земельному кадастрі її реєстрацію уповноважений лише державний кадастровий реєстратор Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області. За таких обставин, Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, які адресовані Головному управлінню Держгеокадастру у Херсонській області. 31 липня 2023 року представник відповідача, Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що позиває прохає суд визнати недійсним та скасувати рішення Світлогірської сільської ради від 15.05.1998 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадян», який передано безкоштовно у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,03 га для індивідуального дачного будівництва в с. Кишеньки Кобеляцького району Полтавської області, натомість за результатами проведеною перевіркою встановлено, що оригінал такого рішення відсутній. Відомості про прийняття вказано рішення та протокол поіменного голосування депутатів відсутні, вищевказане питання на розгляд сесії ради не виносилось. Обставини засвідчення копії рішення Світлогірської сільської ради від 15.05.1998 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадян» на цей час встановити неможливо. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 14 вересня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 14 листопада 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27 грудня 2022 року закрито провадження по справі у зв`язку з відсутністю предмета спору. Постановою Полтавського апеляційного суду від 04 квітня 2023 року справу направлено до суду для продовження розгляду. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 26 квітня 2023 року прийнято справу до розгляду. Позивач, [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник позивача, адвокат Фесенко Ю. О. в судовому засідання підтримала позовні вимоги в повному обсязі. При цьому частково змінила вимогу пункту 5 заявлених позовних вимог і прохала в цій частині скасувати запис у Державному земельному кадастрі та поземельній книзі про державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер 5321886403:03:001:0041, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , тобто відмовилась від вимоги зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області скасувати зазначений запис і протягом місяця з дня набрання судовим рішенням законної сили подати до суду звіт про його виконання. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник відповідача, адвокат Галушко С. С. в судовому засіданні прохав відмовити позивачу у задоволенні позову повністю. Представник відповідача, Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак зі змісту поданих до суду письмових пояснень вбачається, що останній прохав розгляд справи здійснювати за відсутності представника Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області за наявними в матеріалах справи доказами. Рішення прохали прийняти на розсуд суду. Представник відповідача, Пришибської об`єднаної сільської територіальної громади, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд без участі представника Пришибської сільської територіальної громади. Не заперечують проти ухвалення рішення суду на користь позивача. Представник відповідача, ГУ Держгеокадастру у Херсонській області - Новіков М. М, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв. Суд, заслухавши учасників процесу, перевіривши та дослідивши матеріали справи, дійшов до таких висновків. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з положеннями статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Статтею 14 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Судом установлено, що [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка розміром 0,034 га, яка передана для обслуговування дачного будинку в с. Кишеньки Кобеляцького району Полтавської області на підставі рішення Світлогірської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області від 31.07.1998 року за № 139 «Про передачу земельної ділянки у приватну власність [PERSON] » (т. 1 а.с. 17). Державним актом на право приватної власності на землю серії І-ПЛ № 042044 виданим 29.10.2002 року Світлогірською сільською Радою народних депутатів підтверджується право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,034 га, з визначенням меж такої земельної ділянки, розташованої на території с. Ки- шеньки Світлогірської сільської ради (т. 1 а.с. 18) 29 серпня 2015 року на підставі технічної документації із землеустрою, виготовленої 23.11.2013 року ФОП [PERSON] у встановленому законом порядку Відділом Держземагентства у Кобеляцькому районі Полтавської області здійснено державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0340 га, з присвоєнням відповідного кадастрового номеру 5321886403:03:001:0486, яка знаходиться в с. Кишеньки Кобеляцького району Полтавської області для індивідуального дачного будівництва, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру (т. 1 а.с. 19). Право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0340 га, кадастровий номер 5321886403:03:001:0486, розташованої в с. Ки- шеньки Кобеляцького району Полтавської області, зареєстровано у встановленому законом порядку державним реєстратором виконавчого комітету Новоселівської сільської ради Полтавського району Полтаавської області Стешіною Т. О. 13.05.2021 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер № 58210168 від 19.05.2021 року. Також судом установлено та вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що [PERSON] на праві приватної власності належить дачний будинок, загальною площею 19 кв.м, що розташований в [ADDRESS] , що підтверджується рішенням органу місцевого самоврядування - Світлогірської сільської ради від 14.10.2011 року № 61/1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2483617953080. Право власності на нерухоме майно зареєстроване 11.10.2021 року, номер запису про право власності 44563916, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 61046705 від 21.10.2021 року, прийняте реєстратором Пришибської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області Зеленцовою О. О. (т. 1 а.с. 25). На замовлення [PERSON] ФОП [PERSON] виготовлено технічний паспорт № ТІ01-8730-4521-9324-8364 від 06.10.2021 року (т. 1 а.с. 41) та проведено технічну інвентаризації садового (дачного) будинку за адресою: [ADDRESS] (станом на 01.01.2021), що підтверджується Витягом з Реєстру будівельної діяльності щодо Інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва № ТІ01:8730-4521-9324-8364 від 06.10.2021 року (т. 1 а.с. 42-44). Щодо права власності на земельну ділянку з кадастровим номером за [PERSON] судом установлено таке. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, 24.05.2021 року Відділом у Високопільському районі Головного управління Держеокадастру у Херсонській області на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виготовленої 28.12.2020 року ФОП [PERSON] , здійснено державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 5321886403:03:001:0041, площею 0,03 га, призначеної для індивідуального дачного будівництва в с. Кишеньки Кобеляцького району Полтавської області (т. 1 а.с. 24). Право власності на земельну ділянку площею 0,03 га, кадастровий номер 5321886403:03:001:0041, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2386429753218, зареєстровано 11.06.2021 року, номер запису про право власності 42522214, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 58770596 від 16.06.2021 року, прийняте реєстратором Пришибської сільської ради Кременчуцького Полтавської області Зеленцовою О. О, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т. 1 а.с. 23). При чому підставою для виготовлення технічної документації та подальшого прийняття рішення щодо реєстрації земельної ділянки за [PERSON] стало рішення Світлогірської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області від 15.05.1998 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам», яким [PERSON] передано безкоштовно у приватну власність для цільового використання земельну ділянку для індивідуального дачного будівництва площею 0,03 га, яка знаходиться в с. Кишеньки Кобеляцького району Полтавської області (т. 1 а.с. 23). Однак згідно інформації архівного відділу Полтавської райдержадмі- ністрації, після науково-технічного опрацювання архівної документації встановлено, що у протоколі засідання виконавчого комітету Світлогірської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області рішення від 15.05.1998 року відсутнє, що свідчить про відсутність факту як розгляду заяви [PERSON] , так і прийняття будь-якого рішення, у тому числі й 15 травня 1998 року, про передачу безкоштовно у приватну власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва, площею 0,03 га в с. Кишеньки [PERSON] . Також, згідно наявної у архівному відділі інформації, ні [PERSON] , ні інша уповноважена ним особа, не зверталися про видачу копії такого рішення, у зв`язку з його відсутністю. Матеріали засідання виконавчого комітету Світлогірської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області за 15.05.1998 року містять інформацію щодо розгляду заяв громадян про передачу їм у власність земельних ділянок, при цьому інформація щодо громадянина [PERSON] та прийняття будь-яких рішень на його користь, у матеріалах архівних справ відсутня (т. 1 а.с. 33). Також згідно інформації наданої Полтавською районною військовою адміністрацією від 18.08.2022 року № 2640/1/01-29/BA вбачається, що після науково-технічного опрацювання архівної документації, переданої на державне зберігання Архівному відділу Полтавської райдержадміністрації, в протоколі засідання виконавчого комітету Світлогірської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області від 15 травня 1998 року, рішення сільської ради від 15.05.1998 року відсутнє, що свідчить про відсутність факту як розгляду заяви [PERSON] , так і прийняття будь-якого рішення (т. 1 а.с. 35). Згідно даних виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області від 31.08.2022 року за №02-26/1550 встановлено, що рішення бувшої Світлогірської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області від 15.05.1998 року та 14.10.2011 року № 61/1 відсутні. У документах (протоколах сесій, протоколах засідань виконкому) Світлогірської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, які передавалися на зберігання до архівного відділу, відсутнє рішення від 14.10.2011 року № 61/1. Також повідомлено, що згідно відомостей по господарської книги відкритої за період 1996-2000 років будинок за адресою: [ADDRESS] не обліковується, а також відсутня інформацію про присвоєння літер до вказаної вище адреси. Згідно по господарських книг за період 2011-2015 років, 2016-2020 років будинок за адресою: [ADDRESS] також не обліковується. Окремо зазначено, книга за період з 2016-2020 роки містить відомості про присвоєння адрес в [ADDRESS] , а також встановлено, що жодна з вказаних адрес в [ADDRESS] не пов`язана з [PERSON] (т. 1 а.с. 37). Як вбачається з наданих виписок із по господарських книг № 16 за 1998 рік, № 18 за 2011 рік та № 18 за 2020 рік, за періоди 1996-2000 роки, 2011-2015 роки та 2016-2020 роки, будинок за адресою: [ADDRESS] не обліковується. Разом з тим, що за період 2016-2020 роки по [ADDRESS] присвоєна адреса з літерами «А», «Б», «Г», «Д» (т. 1 а.с. 38-40). Згідно зі статтею 144 Конституції України органи місцевого самоврядування у межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду. Частиною першою статті 21 Цивільного кодексу України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. За умовами статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Відповідно до пункту 10 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або Законам України визнаються незаконними у судовому порядку. При цьому, суд звертає увагу, що Конституційний Суд України у рішенні №7-рп/2009 від 16.04.2009 року у справі №1-9/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини 2 статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини 14 статті 46, частин 1 та 10 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. У вищезгаданому рішенні № 7-рп/2009 від 16.04.2009 року Конституційний Суд України зазначив, що зі змісту частини другої статті 144 Конституції України та частини десятої статті 59 Закону вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто в судовому порядку. Отже, умовою звернення до суду з позовом про визнання незаконним (протиправним) рішення органу місцевого самоврядування є заінтересованість позивача. Заінтересованість повинна мати правовий характер, який виявляється в тому, що рішення суду повинно мати правові наслідки для позивача. При цьому вищезазначені дії повинні мати місце в тому випадку, коли таке рішення прийнято, однак із порушенням вимог закону України. В цій же справі судом фактично встановлено, що рішення відсутнє, тобто є нікчемним у силу закону. Також гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Частинами першою, другою статті 152 Земельного кодексу України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. За змістом пункту «г» частини третьої статті 152 земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до частини першої та другої статті 393 Цивільного кодексу України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Якщо інше не встановлено законом, власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди. Відповідно до частин другої, п`ятої статті 158 Земельного кодексу України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органу місцевого самоврядування спір вирішується у судовому порядку. За змістом статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Із офіційним визнанням державою права власності пов`язується можливість матеріального об`єкта (майна) перебувати в цивільному обороті та судового захисту права власності на нього. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для виникнення права власності, а самостійного значення щодо підстав виникнення права власності не має. Наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про право іпотеки чи іншого речового права створює презумпцію належності права особі, яка ним володіє внаслідок державної реєстрації (buchbesitz (нім. - книжкове володіння) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20, пункт 70)). ВС неодноразово зазначав, що державна реєстрація не є способом набуття права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення речових прав на нерухоме майно. З огляду на викладене, володіння нерухомим майном, яке посвідчується державною реєстрацією права власності, може бути правомірним або неправомірним (законним або незаконним). Натомість право володіння як складова права власності неправомірним (незаконним) бути не може. Право володіння як складова права власності на нерухоме майно завжди належить власникові майна. Отже, особа, за якою зареєстроване право власності, є володільцем нерухомого майна, але право власності (включаючи право володіння, користування та розпорядження як складові права власності) може насправді належати іншій особі - власникові. Тому заволодіння земельною ділянкою шляхом державної реєстрації права власності є можливим незалежно від того, набув володілець право власності (і право володіння) на таку ділянку чи ні. Таким чином, сама по собі державна реєстрація не є окремою підставою набуття особою права власності на нерухоме майно, а є лише офіційним засвідченням державою (засобом підтвердження) набуття особою права власності. Набуття права власності на земельну ділянку без визначеної законом (частиною першою статті 116 ЗК України) підстави є неправомірним. Відповідно до частин першої, другої статті 78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Під час розгляду цієї судом не встановлено, що [PERSON] є законним власником земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва площею 0,03 га, яка знаходиться в с. Кишеньки Полтавського району Полтавської області так як рішення про передачу йому зазначеної нерухомості в приватну власність не приймалось. За змістом статей 91, 96 ЗК України власники земельних ділянок та землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Зі змісту позовної заяви вбачається, що в обґрунтування порушення інтересів [PERSON] , як підстави для звернення до суду з позовом, зокрема, про скасування державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер 5321886403:03:001:0041, представник позивача посилається на те, що відповідач [PERSON] 21.04.2022 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] про встановлення земельного сервітуту до належної йому земельної ділянки, за рахунок земельної ділянки [PERSON] , тим самим, вважаючи, що оскільки [PERSON] незаконно набув право власності на земельну ділянку та на підставі неіснуючих документів здійснив державну реєстрацію права на таку земельну ділянку, останній намагається обмежити право [PERSON] на володіння, користування та розпорядження належною йому земельною ділянкою з кадастровим номером 5321886403:03:001:0486. Судом установлено, що дійсно у провадженні Кобеляцького районного суду Полтавської області перебувала цивільна справа № 532/441/22 (2/532/225/2022) за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про встановлення земельного сервітуту та повернення самовільно зайнятої земельної ділянки (т. 1 а.с. 26-28). При цьому ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 12 жовтня 2022 року у справі № 532/441/22 (2/532/225/2022) за заявою [PERSON] позов до [PERSON] про встановлення земельного сервітуту та повернення самовільно зайнятої земельної ділянки залишено без розгляду. Таким чином, на цей час спір про встановлення на користь [PERSON] земельного сервітуту щодо земельної ділянки із кадастровим номером 5321886403:03:001:0486, яка належить на праві власності [PERSON] для проїзду (проходу) до дачного будинку за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки з кадастровим номером 5321886403:03:001:0041, відсутній. Із висновку експерта № 100, складеного судовим експертом Федоро- вим Д. Ф. 14.12.2021 року вбачається, що за результатами експертного земельно-технічного дослідження щодо технічної можливості встановлення земельного сервітуту встановлено, що для улаштування проїзду до дачного будинку за адресою: [ADDRESS] , розташованої на земельній ділянці з кадастровим номером 5321886403:03:001:0041 вбачається, що на підставі проведених досліджень, для забезпечення нормативного рівня пожежної безпеки, технічно необхідно установлення земельного сервітуту [PERSON] по наявному шляху на земельній ділянці [PERSON] (кадастровий номер 5321886403:03:001:0486) для проїзду від вулиці Приморської до дачного будинку за адресою: [ADDRESS] (т. 2 а.с. 56-58). До експертного дослідження додано фототаблиці, кадастровий план земельних ділянок та план найбільш доцільного варіанту земельного сервітуту, що відповідає будівельно-технічним вимогам. Площа земельного сервітуту для нормального проходу та проїзду [PERSON] до належної йому земельної ділянки складає 39 кв. м. (т. 2 а.с. 59-61). Однак, судом установлено, що зазначений висновок експерта виготовлений на замовлення відповідача по справі - [PERSON] . Для проведення експертизи надані вказані відповідачем вихідні дані, в тому числі адреса об`єкта [ADDRESS] , а суду не надано підтверджень про присвоєння такого адресного номеру. Також наданий висновок не свідчить про те, що для улаштування проїзду до дачного будинку, яким на цей час користується [PERSON] єдиним можливими способом є встановлення земельного сервітуту через земельну ділянку [PERSON] . На зазначене також вказує і те, що [PERSON] і [PERSON] користуються земельними ділянками понад 20 років і протягом цього часу спір між ними не виникав. Таким чином, зазначений висновок не може бути підтвердженням того, що на цей час між [PERSON] та [PERSON] існує спір щодо користування земельною ділянкою. Також не може бути предметом розгляду цієї справи право [PERSON] звернутися із позовом до [PERSON] про встановлення сервітуту. Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналогічні положення містяться у частині першій статті 4 ЦПК України. Так, статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідачів, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд повинен перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб. Установивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог. Із наданих суду матеріалів, а також встановлених під час розгляду справи обставин вбачається, що відповідач [PERSON] є користувачем земельної ділянки кадастровий номер 5321886403:03:001:0041, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а не є власником такої. При цьому законність користування такою земельною ділянкою має визначати орган місцевого самоврядування, який фактично є власником спірної земельної ділянки. Суд дійшов висновку, що доводи позивача про наявність у нього законного інтересу є абстрактними, не містять жодного обґрунтування негативного впливу оскаржуваних рішень на конкретні реальні індивідуально виражені права, свободи чи інтереси позивача [PERSON] . Позивач не довів суду, що право позивача порушене, оспорюване чи невизнане, та обраний ним спосіб захисту відновить його порушене право. Отже доводи позивача про те, що [PERSON] , звернувшись у квітні 2022 року до суду із позовом до [PERSON] про встановлення земельного сервітуту щодо земельної ділянки із кадастровим номером 5321886403:03:001:0486, тим самим намагається обмежити право [PERSON] на володіння, користування та розпорядження власною земельною ділянкою, і після залишення такого позову без розгляду за заявою [PERSON] спір продовжує існувати не заслуговують на увагу. Суд зазначає, що для захисту права суду необхідний факт його порушення, а те, що такі дії відбудуться у майбутньому - є припущенням позивача. У свою чергу, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, на час розгляду справи по суті є самостійною і достатньою підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. Також суд звертає увагу на те, що в пункті 52 постанови Верховного Суду від 26 липня 2022 року у справі №826/6664/17 зазначено, що вирішуючи кожний конкретний спір на підставі всіх установлених обставин, суд повинен установити, на захист якого права подано відповідний позов, чи порушене, не визнане або оспорюване таке право відповідачем (відповідачами), а також з`ясувати, чи призведе задоволення заявлених вимог до реального та ефективного поновлення порушеного права, та залежно від з`ясованого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Враховуючи вищевикладене, оскільки під час судового розгляду справи факт порушеного права (свободи, охоронюваного законом інтересу) позивача [PERSON] з боку [PERSON] судом не встановлено, а оскільки для захисту права суду необхідний факт його порушення, невизнання або оспорювання, а чи відбудеться це у майбутньому невідомо, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити в повному обсязі. Враховуючи, що судом прийнято рішення про відмову в задоволенні в позові, то відповідно не підлягають задоволенню вимоги про стягнення із відповідача понесених позивачем витрат зі сплати судового збору та витрат на правову допомогу.

Outcome: dismissed