Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-10 00:00:00

10\~липня 2023\~року адвокат Лисенко С.С., діючи в інтересах позивача [PERSON] , звернулася до Варвинського районного суду Чернігівської області із зазначеним позовною заявою, яка 14 серпня 2023 року була розподілена судді Савенку А.І., після його виходу з щорічної відпустки. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 06 липня 2023 року [PERSON] з відкритих джерел, а саме мобільного додатку «Дія», стало відомо, що відносно нього приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Яковенко Т.М. було відкрито виконавче провадження. Скориставшись ідентифікатором доступу до Автоматизованої системи виконавчих проваджень, йому стало відомо, що на примусовому виконанні вказаного приватного виконавця перебуває виконавче провадження №69637292 за заявою ТОВ «АВАНСАР», на підставі виконавчого напису нотаріуса №77392 від 01 червня 2021 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., яким стягнуто з нього на користь ТОВ «ФК «АВАНСАР» заборгованість за кредитним договором №200328928 від 25 серпня 2015 року, укладеним між позивачем та ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», та плату за вчинення цього виконавчого напису, у загальному розмірі 34\~786, 58 грн. Сторона позивач стверджує, що заборгованість за кредитним договором на час вчинення виконавчого напису нотаріуса була спірною, необґрунтованою та безпідставною, вказаний кредитний договір нотаріально не посвідчувався. У зв`язку з цим, на переконання позивача спірний виконавчий напис вчинено з порушенням норм чинного законодавства, а тому просить визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М., зареєстрований у реєстрі за №77392 від 01 червня 2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «АВАНСАР» (у подальшому найменування змінено на ТОВ «АВАНСАР») заборгованості за кредитним договором №200328928 від 25 серпня 2015 року таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 15 серпня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу за правилами спрощеного позовного провадження до судового розгляду на 11 вересня 2023 року. Крім того, на підставі заяви [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , про забезпечення позову ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 15 серпня 2023 року, стягнення, яке здійснюється в межах виконавчого провадження №69637292, відкритого 12 серпня 2022 року, що перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Яковенко Т.М. за виконавчим написом, зареєстрованим у реєстрі за №77392, вчиненим 01 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «АВАНСАР» загальну заборгованість на суму - 34\~786, 58 копійок, зупинено. 23 серпня 2023 року, засобами електронного зв`язку, від представника відповідача ТОВ «АВАНСАР» Сосюрко С.Ю. до суду надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги (а.с. 49-53). Відповідно до змісту якого, представник відповідача заперечує щодо заявлених стороною позивача витрат на правову допомогу у розмірі 7\~200 грн, з підстав їх не співмірності, необґрунтованості та значним завищенням для даної категорії справ, адже такий розмір не відповідає критерію розумності та дійсної вартості наданих послуг. 28 серпня 2023 року від приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Яковенко Т.М. на виконання ухвали суду щодо забезпечення позову надійшли документи на підтвердження зупинки вчинення виконавчих дій з примусового виконання в межах виконавчого провадження №69637292 (а.с. 63). 11 вересня 2023 року від [PERSON] до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів по справі (а.с. 65, 66, 67, 68). У судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 44, 45, 46). 11 вересня 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про здійснення розгляду справи без його участі та без участі його представника, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні (а.с. 65). Відповідач ТОВ «АВАНСАР» свого представника в судове засідання не направило, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, причину своєї неявки до суду не повідомляли. 23 серпня 2023 року, засобами електронного зв`язку, від представника відповідача ТОВ «АВАНСАР» Сосюрко С.Ю. до суду надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. Відзиву на позовну заяву до суду від відповідача не надходило. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку (а.с. 47, 64). Заперечень, пояснень або заяв з процесуальних питань до суду від нотаріуса не надходило. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Яковенко Т.М., у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином. 24 серпня 2023 року, використовуючи засоби поштового зв`язку, звернулася з заявою про здійснення розгляду справи без її участі (а.с. 57). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 серпня 2015 року [PERSON] звернувся до ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» із заявою №200328928 щодо відкриття поточного рахунку та надання кредиту у сумі 18\~598, 98 грн, на умовах платності, строковості та повернення, про що свідчить її відповідна копія (а.с. 22-23). 01 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис №77392, яким стягнуто з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором №200328928 від 25 серпня 2015 року, укладеним з Публічним акціонерним товариством «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», на загальну суму 34\~786, 58 грн, на користь правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВАНСАР» (код ЄДРПОУ 40199031), якому ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФАГОР» (код ЄДРПОУ 40202955), відступило право вимоги на підставі Договору факторингу №27/05/2020-4 від 27 травня 2020 року, якому у свою чергу ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПЛЕЯДА» (код ЄДРПОУ 40210636) відступило право вимоги на підставі Договору факторингу №1 від 20 травня 2016 року, якому у свою чергу ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» на підставі Договору факторингу №1905 від 19 травня 2016 року і відступило своє право вимоги за вищезазначеним кредитним договором (а.с. 21). На підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса, 12 серпня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Яковенко Т.М. відкрито відповідне виконавче провадження №69637292 (а.с. 25). Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, яку вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до пунктів 1.1, 3.1, 3.2 розділу 2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Згідно з пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При цьому на сьогодні є чинною постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, якою визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зокрема, скасовано пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», яким було передбачено, що для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. У постанові Верховного Суду від 29 січня 2019 року по справі № 910/13233/17 зазначено, що у зв`язку з визнанням судом нечинною Постанови Кабінету Міністрів України N 662 від 26 листопада 2014 року до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29 червня 1999 року в редакції від 29 листопада 2001 року. Вказаною редакцією було передбачено вчинення виконавчого напису нотаріуса лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченої угоди. Таким чином, як на момент вчинення приватним нотаріусом Остапенком Є.М. спірного виконавчого напису №77392 від 01 червня 2021 року, так як і на час розгляду справи, обов`язковою умовою для вчинення нотаріусом виконавчого напису за кредитним договором є нотаріальне посвідчення такого договору. Водночас матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що Кредитний договір від 25 серпня 2015 року №200328928, укладеним між ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» та [PERSON] посвідчувався нотаріально. Відомостей про нотаріальне посвідчення згадуваного договору, як у його змісті (а.с. 22-23), так і в самому виконавчому написі (а.с. 21) не зазначено. Відповідачем вказаний факт також не доведено. Суд звертає увагу, що вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, про захист якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт, зокрема, подання стягувачем відповідних документів нотаріусу, не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 закону «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів нотаріуса може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і необґрунтованість вимог стягувача до боржника. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 по справі №754/9711/14-ц та застосований у постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року по справі №137/1666/16-ц. Протягом усього часу розгляду справи в суді стороною відповідача, відповідно до положень ст. 76-81 ЦПК України, з метою отримання спірного виконавчого напису, не було надано суду належних і допустимих доказів на обґрунтування того, що приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенку Є.М. були подані відомості про безспірність суми заборгованості позивача за кредитним договором. Крім того, стороною відповідача не було надано доказів надсилання стороні позивача досудових вимог про виконання зобов`язань за кредитним договором, що позбавило його процесуальної можливості реалізувати свої права щодо вирішення спору в добровільному порядку чи оскарження такої заборгованості. Суд звертає увагу, що з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримав від установи первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), у зв`язку з чим у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед кредитною установою, сума відсотків, пені та штрафів, зазначені у написі, є безспірними. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, а також не пересвідчився в отриманні позивачем вимоги банку про можливе стягнення заборгованості за договором позики шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд,

Outcome: approved