Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-14 00:00:00

у лютому 2021 року Акціонерне товариство «Мегабанк» (далі позивач) звернулося до Червонозаводського районного суду м. Харкова з вищевказаним позовом. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 05 квітня 2016 року між [PERSON] (далі відповідач) та ПАТ «Мегабанк» (правонаступником якого є АТ «Мегабанк») укладено Кредитний договір № 19-165-827-2-16-Г (з ануїтентними платежами). Відповідно до умов договору Банк надав відповідачу грошові кошти на споживчі цілі шляхом видачі готівки через касу банку в розмірі 50\~001,00 грн, на строк з 05 квітня 2016 року по 04 квітня 2019 року, а відповідач зобов`язався на передбачених договором умовах повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 15,00% річних. З 30 січня 2017 року відповідачу була встановлена процентна ставка в розмірі 0,1% річних. Позивач виконав зобов`язання за Кредитним договором, видавши грошові кошти відповідачу у розмірі 50\~001,00 грн. З 01 жовтня 2016 року відповідачем порушуються умови та строку сплати платежів за кредитом, у зв`язку з чим, станом на 01 грудня 2020 року заборгованість за кредитом складає 64\~274,31 грн та складається з: суми заборгованості за кредитом у розмірі 41\~710,13 грн, суми нарахованих та несплачених процентів за період з 01 червня 2019 року по 30 листопада 2020 року включно у розмірі 63,73 грн та суми штрафу у розмірі 22\~500,45 грн. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 червня 2021 року справу передано за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Сєвєродонецького міського суду Луганської області. Розпорядженням Голови Верховного Суду від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Сєвєродонецького міського суду Луганської області і визначено Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області. Ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, 15 вересня 2023 року надала клопотання про розгляд справи за її відсутності, у якому підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, а у разі неявки у судове засідання відповідача не заперечила проти ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про день, місце та час розгляду справи повідомлена своєчасно, належним чином в порядку, встановленому ч. 10 ст. 130 ЦПК України та ч. 1 ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» з огляду на зареєстроване місце проживання на тимчасово окупованій території України. Відзиву на позов, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача, вважає за можливе, проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом установлено, що відповідно до п.1.8 статуту Акціонерного товариства «Мегабанк», Акціонерне товариство «Мегабанк» є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» /а.с.33-35/. 05 квітня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Мегабанк» та [PERSON] укладений Кредитний договір № 19-165-827-2-16-Г, за умовами якого відповідач отримала кредит у сумі 50\~001,00 грн, на строк з 05 квітня 2016 року до 04 квітня 2019 року зі сплатою 15,00% річних. Тип процентної ставки за цим договором фіксована процентна ставка /а.с.11/. Відповідно до п. 4.2 кредитного договору погашення кредитної заборгованості та сплату процентів за Договором Позичальник здійснює ануїтетними платежами. Згідно з п. 3.2.3 кредитного договору відповідач зобов`язаний своєчасно та в повній сумі сплачувати щомісячні платежі (ануїтетні платежі та відповідні комісійні винагороди) за договором на передбачених договором умовах. 05 квітня 2016 року грошові кошти у розмірі 50\~001,00 грн видані позивачем відповідачу, що підтверджується випискою з особового рахунку за період з 05 квітня 2016 року по 30 листопада 2020 року /а.с.17/. Пунктом 4.5 Кредитного договору визначено, що розмір щомісячного платежу, який включає суму ануїтентного платежу (крім першого та останнього) та суму щомісячної комісійної винагороди складає 3\~244,97 грн. Відповідно до п. 4.10 Кредитного договору у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів позивач обліковує заборгованість за кредитом в повному обсязі на відповідному рахунку простроченої заборгованості. Згідно з розрахунком заборгованості за Кредитним договором № 19-165-827-2-16-Г від 05 квітня 2016 року станом на 01 грудня 2020 року [PERSON] має заборгованість у розмірі 64\~274,31 грн та складається з: суми заборгованості за кредитом у розмірі 41\~710,13 грн, суми нарахованих та несплачених процентів за період з 01 червня 2019 року по 30 листопада 2020 року включно у розмірі 63,73 грн та суми штрафу у розмірі 22\~500,45 грн /а.с.15-16/. Отже, відповідачем порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Вирішуючи спір, суд ураховує наступні положення законодавства, що регулює спірні правовідносини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як установлено у ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивачем за допомогою належних та допустимих доказів доведено факт отримання відповідачем кредитних коштів та невиконання ним належним чином зобов`язань за кредитним договором. Доказів сплати відповідачем суми заборгованості за кредитним договором суду не надано, внаслідок чого суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 64\~274,31 грн, яка складається з: суми заборгованості за кредитом у розмірі 41\~710,13 грн, суми нарахованих та несплачених процентів за період з 01 червня 2019 року по 30 листопада 2020 року включно у розмірі 63,73 грн та суми штрафу у розмірі 22\~500,45 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2\~102,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved