Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-05 00:00:00

Концерн „Міські\~теплові мережі\~звернулося до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~послуги з\~ постачання\~теплової енергії,\~обґрунтовуючи вимоги\~тим,\~що Концерн\~„Міські теплові\~мережі у\~період з\~01.11.2021\~р.\~по 28.02.2023\~р. надав послуги з постачання теплової енергії в нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , приміщення №ХІІІ, власником якого є відповідач на загальну суму 48769,10 гривень. Концерн „МТМ по відношенню до відповідача як споживача послуг являється виконавцем послуг з постачання теплової енергії. Позивач просить стягнути вказану заборгованість з відповідача та сплачений судовий збір. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 липня 2023 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву. 02.08.2023 року відповідачем [PERSON] надано відзив на позовну заяву, в якій відповідач зазначив, що він частково сплатив заборгованість за постачання теплової енергії у розмірі 5039,46 гривень, тому сума заборгованості повинна бути врахована зі сплаченою сумою, у звязку з чим не заперечує проти суми заборгованості у розмірі 43729,64 гривень, а також подав заяву про розстрочення виконання судового рішення. 21.08.2023 року від представника концерну „ Міські теплові мережі надійшли письмові заперечення, в яких зазначено, що відповідачем була внесена оплата у розмірі 5039,46 гривень за договором №204309 згідно платіжної інструкції квитанції від 27.06.2023 року, який було укладено з відповідачем до 31.10.2021 та втратив свою чинність, та з відповідачем було укладено типовий індивідуальний договір №72223631, оскільки відповідачем здійснено оплату за договором №204309, який втратив чинність, тому у позивача відсутні підстави для зарахування оплати в розмірі 5039,46 гривень за договором №72223631,у звязку з чим позивач заперечує щодо врахування факту часткової оплати заборгованості. Крім того, заперечують проти розстрочення виконання судового рішення, з тих підстав, що відповідачем не надано достатніх доказів для підтвердження наявних обставин скрутного матеріального становища. На підставі викладеного просить задовольнити позовні вимоги повністю. В судовому засіданні представник Концерн „МТМ позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача, зазначив, що відповідач позовні вимоги визнає частково, не заперечує проти суми заборгованості у розмірі 43729,64 гривень, а також просив розстрочити виконання судового рішення. Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягає задоволенню у звязку з наступним. В судовому засіданні було встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Концерн «Міські теплові мережі» діє на підставі статуту. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла , а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій , її збут та інше. Відповідачу [PERSON] на праві власності належить нежитлове приміщення №ХІІІ цокольного поверху літ.А-5, площею 71,20 кв.м.\~за\~адресою: [ADDRESS] . Правовідносини між Позивачем та Споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України « Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуг з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінетів Міністрів України, від 21 серпня 2019 року № 830, Положенням про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 року № 315 про затвердження « Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» та іншими нормативно-правовими актами України. Згідно із ч.7 ст.14 Закону України « Про житлово-комунальні послуги» до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організацій договірних відносин, визначених ч.1 цієї статті, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог ч.5 ст.13 цього Закону. Частиною 5 статті 13 Закону встановлено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. 02 жовтня 2021 року на виконання вимог Закону Позивач на офіційному сайті розмістив індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Вказані договори є публічними договорами приєднання та вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Умови вказаних договорів будуть застосовуватись до співвласників багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцем комунальних послуг, які обрали форму індивідуального договору та до власників індивідуальних (садибних) житлових будинків. Станом на 01 листопада 2021 року Типовий індивідуальний договір № 72223631 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] між Позивачем та відповідачем [PERSON] з 01 листопада 2021 року є укладеним. Житловий будинок [ADDRESS] , оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії, відповідно обсяг спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень визначається за показаннями вузла комерційного обліку. Пунктом 5 Договору зазначено, що Виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України « Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Відповідно пункту 11 Договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахункового відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року № 315. Згідно пункту 32 Договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Пунктом 34 Договору вказано споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Відповідно до пункту 38 Договору споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього Договору. Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст. 525,526, 530 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до положень ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. На виконання п.5 Договору №72223631 Позивач надавав послугу з постачання теплової енергії Відповідачу в нежитлове приміщення ХІІІ, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, Концерн «Міські теплові мережі у період\~з 01.11.2021 р. по 28.02.2023 р. надав відповідачу послуги з постачання теплової енергії в нежитлове приміщення № ХІІІ за адресою: [ADDRESS] .\~В зв`язку з тим, що відповідач не сплачує за надані послуги, за вказаний період\~виникла заборгованість в розмірі 48769,10 грн., що підтверджено відповідним розрахунком. Тобто відповідач не виконав свої обов`язки згідно Договору по оплаті за надану послугу з постачання теплової енергії, у зв`язку з чим за Відповідачем виникла грошова заборгованість у розмірі\~48769,10 грн. Часткова сплата заборгованості у розмірі 5039,46 гривень, про яку зазначав відповідач у відзиві, сплачена останнім за договором №204309 згідно платіжної інструкції квитанції від 27.06.2023 року, який не є предметом цієї справи, а тому суд не бере до уваги зазначену суму. Факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку в якому знаходиться приміщення відповідача підтверджується рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону відповідно до яких позивачем було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м. Запоріжжі, знаходженням нежитлового приміщення відповідача у багатоквартирному житловому будинку. Тож, послуга\~з постачання теплової енергії\~надавалась відповідачу в межах опалювального сезону. Отже, фактично відносини між сторонами з приводу надання послуг\~з постачання теплової енергії\~тривають.\~Згідно норм діючого законодавства на відповідача покладається обовязок по оплаті наданих йому послуг. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований, тому підлягає задоволенню. Щодо заявленого відповідачем [PERSON] у відзиві клопотання про розстрочення виконання судового рішення на строк 12 місяців рівними частками по 3644,14 гривень, суд дійшов висновку, що підстави для розстрочення виконання судового рішення на даний час відсутні, враховуючи наступне. Так обґрунтовуючи заявлене клопотання, відповідач зазначив, про відсутність у нього додаткових джерел для погашення заборгованості, неможливістю одночасного виконання рішення суду, введення воєнного стану на всій території України, знаходження не житлового приміщення відповідача впритул до місць ведення бойових дій. За змістом п.п.1,2 ч.7 ст.265 ЦПК України, у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про: 1) порядок і строк виконання рішення; 2) надання відстрочення або розстрочення виконання рішення. Відповідно до вимог ч.1 ст.267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Можливість розстрочення виконання рішення суду також можливо на стадії виконання рішення суду за заявою сторони. При цьому за змістом ч.3 цієї статті підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Частиною 4 цієї статті визначено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. За змістом частини 5 цієї статті розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Відповідно до вимог ч.9 ст.10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Враховуючи, що вищенаведена ст.265\~ЦПК України не містить окремо визначені підстави для розстрочення виконання рішення суду, виходячи із засад законності, змагальності та диспозитивності, а також, враховуючи завдання цивільного провадження щодо ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, слід дійти висновку, що розстрочення виконання рішення суду одночасно з його ухваленням не повинно порушувати зазначені засади, має слугувати завданням цивільного провадження та застосовуватись судом виключно за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Такі обставини мають бути встановлені на підставі досліджених в судовому засіданні належних і допустимих доказів. Проте, доказів свого зокрема дійсного матеріального стану, відсутності додаткових джерел для погашення заборгованості відповідач не надав. При цьому суд звертає увагу, що за загальним правилом, визначеним ч.1 ст.625 ЦК України,\~\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того, за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, відповідач не позбавлений можливості звернутись до суду з відповідною обґрунтованою заявою про розстрочення виконання рішення суду на стадії його виконання. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved