Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

[PERSON] (далі-\~позивач)\~звернувся до суду з позовом до [PERSON] \~про\~припинення стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що від шлюбу з відповідачкою, який розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 23.06.2023 року, мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Рівненського міського суду Рівненської області від 06.06.2023 року стягнуто з\~ [PERSON] \~( [INFO] , [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ,\~в розмірі 1/3 частини усіх доходів боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 01.06.2023 та до досягнення дітьми повноліття. Зазначає, що відповідачка разом з донькою, [PERSON] разом з ним не проживає, старший син [PERSON] проживає разом з ним. Позивач стверджує, що він повністю утримує сина, забезпечує його всім необхідним, тому вважає, що слід припинити аліменти, які з нього стягуються на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає та в подальшому має бажання проживати з позивачем. Вважає, що з врахуванням того, що стягнення аліментів судовим наказом на одну дитину не може бути в частці 1/3 від доходу, то на думку сторони позивача, є доцільним припинити стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання неповнолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що стягуються відповідно до судового наказу Рівненського міського суду Рівненської області від 06.06.2023 року. Просить постановити рішення, яким припинити стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , які стягнуті судовим наказом Рівненського міського суду Рівненської області від 06.06.2023 року та звільнити від сплати заборгованості по аліментах в частині їх стягнення на утримання сина. 18 липня 2023 року відповідач не заперечила щодо припинення стягнення аліментів з позивача на її користь на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , проте не погодилася з підставами наведеними в позові. Зазначила, що на момент їх з позивачем спільного проживання та до її переїзду, тобто до 19.06.2023 року обоє дітей перебували на її матеріальному утриманні, у тому числі всі зароблені нею кошти витрачалися як на самого позивача та к і на потреби обох дітей, про що долучила докази цьому. Вказала, що була змушена звернутися до суд із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів. Такі дії були вчинені на час їх спільного проживання. До органів ДВС вона поки судовий наказ не подавала. Жодних коштів за цим наказом з позивача не стягнуто. Зауважила, що 19.06.2023 року переїхала від позивача до орендованого житла разом з дочкою, оскільки син виявив бажання проживати з батьком. Зазначила, що так як вона нещодавно переїхала на нове місце проживання, за таких обставин їх син на момент її проживання з ним, був забезпечений всім необхідним за рахунок її зусиль. Просила припинити стягнення з позивача аліментів на її користь на утримання сина та частково звільнити позивача від утвореної заборгованості по сплаті аліментів на утримання сина, починаючи з 19.06.2023 року. Решту судового наказу, в частині стягнення аліментів з позивача на її користь на утримання доньки залишити без змін. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав, викладених у позові. Представник відповідача в судовому засіданні просила взяти до уваги доводи її довірительки, викладені у відзиві. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що від шлюбу, який розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 23.06.2023 року, сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , про що свідчать свідоцтва про народження дітей відповідно. На підставі судового наказу, виданого Рівненським міським судом Рівненської області від 06.06.2023 року стягнуто з\~ [PERSON] \~( [INFO] , [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ,\~в розмірі 1/3 частини усіх доходів боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 01.06.2023 та до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до акту від 29.06.2023 року, підписаного сусідами, зазначено, що 19.06.2023 року [PERSON] та донька, [PERSON] не проживають за [ADDRESS] . За вказаною адресою проживає [PERSON] разом з сином [PERSON] . Стаття 179 СК України\~передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом\~ст. 181 СК України, аліментами є кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Сімейний кодекс\~України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192\~СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а\~ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначенихст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України,зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК Українимає на меті скасування їх присудження. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Відповідно норм\~Сімейного кодексу України, вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів матері дитини. При цьому обов`язок платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Як встановлено в судовому засіданні судовим наказом Рівненського міського суду Рівненської області від 06.06.2023 року стягнуто з\~ [PERSON] \~( [INFO] , [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ,\~в розмірі 1/3 частини усіх доходів боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 01.06.2023 та до досягнення дітьми повноліття. Судом встановлено, що і визнається стороною відповідача, що син [PERSON] ,\~ [INFO] проживає з батьком. Проживання відповідача окремо від старшого сина сторін, дає суду підстави для припинення стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання сина, [PERSON] ,\~ [INFO] . Враховуючи вищенаведене та те, що відповідач не заперечила проти припинення стягнення аліментів на її користь на утримання сина, суд приходить до висновку, що позов в частині припинення стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання сина, [PERSON] ,\~ [INFO] підлягає до задоволення. Припинення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, суд вважає, що припинення стягнення аліментів має бути з дати подання позову до суду, тобто з 30 червня 2023 року. Щодо вимоги позивача про звільнення від сплати заборгованості по аліментах в частині їх стягнення на утримання сина, то суд вказав на таке. Частина 2 ст.197 Сімейного кодексу України визначає, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначено ст.\~ст. 194-197 СК України\~та\~ст.74 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно зазначених норм законодавства, розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем. У разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці, стягнення може бути звернуто на майно боржника. При цьому, звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи-підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії, та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби, за власною ініціативою; в інших передбачених законом випадках. Однак, [PERSON] не звертала до виконання судовий наказ Рівненського міського суду Рівненської області від 06.06.2023 року, що не заперечувалось нею у судовому засіданні. При цьому, суд звертає увагу на те, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання на даний час не сплив та визначений ст.12 Закону до повноліття дитини, на утримання якої стягуються аліменти. Виходячи з вищенаведеного\~у контексті обставин даної справи, враховуючи факт наявності рішення суду про стягнення аліментів, яке не було звернуто до виконання, за відсутності розрахунку державного виконавця про розмір заборгованості, суд вважає вимоги в частині звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментах в частині їх стягнення на утримання сина є передчасними, а тому не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed