Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовної заявою до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Центру надання адміністративних послуг Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації за участю третьої особи [PERSON] про визнання права на реєстрацію місця проживання, зобов`язання здійснити реєстрацію місця проживання та стягнення моральної шкоди. Свої вимоги мотивував тим, що 18 січня 2023 року позивачем до Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації подано заяву про реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] . 20 січня 2023 року Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації відмовлено позивачу у реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] , оскільки позивачем було подано не повний пакет документів, а саме: відсутність згоди на реєстрацію місця проживання всіх співвласників. Вважає дії відповідачів щодо відмову у здійсненні реєстрації місця проживання незаконними. Своєю бездіяльністю відповідачі спричинили позивачу моральні страждання, у зв`язку з чим позивач вважає за необхідне стягнути моральну шкоду, яку оцінює в 100 000 грн. Позивач просить про визнання за ним права на реєстрацію місця проживання, зобов`язання відповідачів здійснити реєстрацію місця проживання та стягнення моральної шкоди у розмірі 100 000 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 лютого 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. 19 квітня 2023 року ухвалою суду визнано заявлений [PERSON] відвід головуючого судді по справі необґрунтованим, заяву передано для визначення судді в порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва Арапіної Н.Є. від 01 травня 2023 року прийнято справу до свого провадження. 27 липня 2023 року протокольною ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 19 вересня 2023 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги повністю. Дав пояснення, аналогічні викладеним у позові Представник відповідача Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації Дещенко О.М. позовні вимоги не визнав з підстав, вказаних у відзиву на позов. Представник відповідача Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації Яценюк Л.П. підтримала пояснення представника відповідача Дещенка О.М. Представника відповідача ЦНАП Дніпровської РДА Кострова О.В. позовні вимоги не визнав з підстав, вказаних у відзиву на позов. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. 18 січня 2023 року позивачем до Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації подано заяву про реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с. 180). 20 січня 2023 року Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації відмовлено позивачу у реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] , оскільки позивачем було подано не повний пакет документів, а саме: відсутність згоди на реєстрацію місця проживання всіх співвласників (а.с. 181). 13 січня 2023 року на звернення позивача від 10 січня 2023 року щодо реєстрації місця проживання Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією надана відповідь про необхідність надати пакет документів, зазначених у п. 35 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 року № 265 (а.с. 8). 01 серпня 2022 року на звернення позивача щодо реєстрації його місця проживання Центром надання адміністративних послуг Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації роз`яснено, що повноваження з питань реєстрації місця проживання здійснюються відділом з питань реєстрації проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (а.с.9). Позивач просить про визнання за ним права на реєстрацію місця проживання, зобов`язання відповідачів здійснити реєстрацію місця проживання зареєструвати місце проживання позивача за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що під час звернення із заявою про реєстрацію місця проживання було подано всі необхідні документи. На підтвердження позовних вимог позивач надав суду заяву [PERSON] про згоду реєстрації сина за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5); копію договору купівлі-продажу частини квартири за адресою: [ADDRESS] , укладеного 15 лютого 2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Аракелян О.І., реєстр № 65, на підставі якого третя особа [PERSON] є власником кімнати загальною площею 29,18 кв.м, житловою площею 18 кв.м, що складає 15/100 частини квартири (а.с.6-7). Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Представник відповідача Центру надання адміністративних послуг Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, відповідно до якого позовні вимоги не визнав повністю, оскільки 31 серпня 2022 року позивач звертався із заявою надати розпорядження щодо реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Згідно із п. 1 ст. 12 Закону України «Про адміністративні послуги» Управління (Центр) надання адміністративних послуг є підрозділом Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, утворений для надання адміністративних послуг шляхом взаємодії з суб`єктами надання адміністративних послуг. Суб`єктом надання адміністративних послуг є відділ з питань реєстрації проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації. Згідно інформації з веб-порталу надання адміністративних послуг міста Києва позивач не звертався до Центру надання адміністративних послуг Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, 18 січня 2023 року заяви позивача про реєстрацію місця проживання через Управління (Центр) надання адміністративних послуг Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації. Оскільки позивач не подавав документів для отримання адміністративних послуг через Управління (Центр) надання адміністративних послуг Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації у задоволенні позову слід відмовити (а.с.20-21). На підтвердження надано лист позивача від 26 серпня 2022 року до керівника Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (а.с.30); Положення про Управління (Центр) надання адміністративних послуг Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (а.с.23 зв.-26); інформацію з веб-порталу Центру надання адміністративних послуг міста Києва про надходження 18 січня 2023 року заяви позивача про реєстрацію місця проживання через Управління (Центр) надання адміністративних послуг Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації (а.с.29). Представник відповідача Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, відповідно до якого позовні вимоги не визнав повністю, оскільки 13 січня 2023 року на звернення позивача щодо реєстрації місця проживання відповідачем надана відповідь про необхідність надати пакет документів, зазначених у п. 35 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 року № 265. Інші звернення з приводу реєстрації місця проживання від позивача до Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації не надходили. Щодо солідарного стягнення з відповідачів моральної шкоди позивачем не надано доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральних чи фізичних страждань (а.с. 34-39). Третя особа [PERSON] скористалася процесуальним правом подачі письмових пояснень на позовну заяву, в яких зазначила, що є власником приміщення і має право зареєструвати у квартирі свого сина без будь-якого погодження з мешканцями-власниками інших квартир. Вона надала письмову згоду га реєстрацію та проживання її сина. Щодо стягнення моральної шкоди, то кожен крок спричиняє сину нестерпний біль та страждання, це підтверджується медичними документами. (а.с. 163-166). Правовідносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, на час виникнення спірних правовідносин, регулюються Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» та Порядком декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 року № 265. Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом. Згідно ст.3 цього Закону України місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги;. Згідно ч.1 ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Правомочність володіння слід розуміти як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (панувати над ним, зараховувати на свій баланс і под.). Правомочність користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання. Правомочність розпорядження означає юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення (відчуження за договором, передача у спадщину, знищення, переробка і т. ін.). Аналізуючи складові правомочності права власності у контексті спірних правовідносин, слід виходити з того, що надання особою, яка є власником житла, дозволу на реєстрацію місця проживання особи стосується права користування майном. Відповідно до ч.1 ст.356 Цивільного кодексу України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Статтею 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Основні засади здійснення права спільної часткової власності визначені у ст.358 Цивільного кодексу України. Так, ч.1 ст.358 Цивільного кодексу України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ч.2 ст.358 Цивільного кодексу України, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (ст 383 ЦК України). Механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також встановлює форми необхідних для цього документів здійснюється відповідно до Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 року № 265. Відповідно до п.3 Порядку декларування/реєстрація місця проживання (перебування), зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), зміна місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування) особи здійснюється органом реєстрації, на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради. Реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється під час особистого відвідування органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) за адресою житла незалежно від форми власності. У разі коли особа не може самостійно звернутися до органу реєстрації, реєстрація місця проживання (перебування) може бути здійснена за зверненням законного представника або представника на підставі довіреності, посвідченої в установленому законом порядку (далі - представник). Реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється в день отримання органом реєстрації документів (п.п.27-29 Правил). Пунктом 35 цих Правил визначено, що для реєстрації місця проживання (перебування) особа або її законний представник (представник), уповноважена особа житла або уповноважена особа спеціалізованої соціальної установи, закладу для бездомних осіб, іншого надавача соціальних послуг з проживанням подає: заяву за формою згідно з додатками 2, 3 і 8; паспортний документ особи або довідку про звернення за захистом в Україні (для осіб, які реєструють місце перебування); свідоцтво про народження (для дітей віком до 14 років), крім іноземців та осіб без громадянства, або документ про реєстрацію народження, виданий компетентним органом іноземної держави і легалізований у встановленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; довідку про реєстрацію особи громадянином України (у разі здійснення вперше реєстрації місця проживання дитини віком до 14 років, у свідоцтві про народження якої зазначено, що батьки або один із батьків є іноземцем чи особою без громадянства); документи, що підтверджують: право на проживання (перебування) в житлі, зокрема свідоцтво про право власності, ордер, договір оренди (найму, піднайму), договір найму житла у гуртожитку (для студентів), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші підтверджуючі документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється за згодою власника (співвласників) житла, наймача та членів його сім`ї, уповноваженої особи житла (зазначені документи та згода не вимагаються під час реєстрації місця проживання (перебування) малолітніх та неповнолітніх дітей за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або законних представників (представників), або одного з них; право на перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, іншого надавача соціальних послуг з проживанням (довідка про прийняття на обслуговування в спеціалізованій соціальній установі, іншого надавача соціальних послуг з проживанням за формою згідно з додатком 4, копія посвідчення про взяття на облік бездомної особи, форма якого затверджується Мінсоцполітики (для осіб, які перебувають на обліку у таких установах або закладах); відомості або документ, що підтверджує сплату адміністративного збору (не подається у разі здійснення реєстрації місця перебування); військово-обліковий документ (для громадян України, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку). Судом встановлено, що розпорядженням № 1071 від 29 травня 2002 року Київської міської державної адміністрації змінено статус гуртожитку на жилий будинок із загальними квартирами, зокрема, у будинку [ADDRESS] (а.с.190). Розпорядженням № 1346 від 23 липня 2004 року Київської міської державної адміністрації житловий будинок на вулиці Вершигори,7 передано у власність Дніпровської районної у місті Києві ради (а.с.191,192). Згідно витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва за адресою: [ADDRESS] зареєстровано 13 осіб (а.с.188). Листом Управління житлово-комунального господарства Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 13 вересня 2023 року повідомлено на підставі інформації приватизаційної справи по квартирі спільного заселення [ADDRESS] в 2006-2008 роках про оформлення свідоцтва про право власності: на 20,62 кв.м, що становить 11/100 частини квартири (кімната № 2 ); 29,63 кв.м, що становить 15/100 частини квартири (кімната № 1 ); 19,42 кв.м, що становить 10/100 частини квартири(кімната № 3 ); 29,18 кв.м, що становить 15/100 частини квартири (кімната № 8 ); 19,72 кв.м, що становить 10/100 частини квартири(кімната [ADDRESS] ); 28,43 кв.м, що становить 14/100 частини квартири(кімната № 4 ); 20,92 кв.м, що становить 11/100 частини квартири (кімната № 6 ) (а.с.189). Оскільки квартира [ADDRESS] , яка складається з восьми кімнат, придбана різними особами у власність із визначенням часток та конкретних кімнат, відсутність згоди цих осіб для реєстрації місця проживання позивача не є перешкодою для реєстрації місця проживання співвласниками такого житла. Отже, позивачем під час звернення із заявою про реєстрацію місця проживання було подано всі необхідні документи, визначені Порядком декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 року № 265. Разом з цим, позивачем не доведено не визнання відповідачами за ним права на реєстрацію місця проживання порушення відповідачами його права на реєстрацію місця проживання, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів порушення його прав відповідачем Центром надання адміністративних послуг Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації. З урахуванням викладеного, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Центру надання адміністративних послуг Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації за участю третьої особи [PERSON] про визнання права на реєстрацію місця проживання, зобов`язання здійснити реєстрацію місця проживання частково: зобов`язати Дніпровську районну в місті Києві державну адміністрацію здійснити реєстрацію місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ). В решті вимог відмовити. Крім того, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів у відшкодування моральної шкоди 100 000 грн. 00 коп. При з`ясуванні фактів, з якими закон пов`язує відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ст. 1167 ЦК України, яка визначає підстави покладання обов`язку по відшкодуванню такої шкоди та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування. Стаття 23 ЦК України передбачає підстави моральної шкоди. Моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болі і стражданнях, що особа зазнала в зв`язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв`язку з протиправною поведінкою у відношенні його; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв`язку з ушкодженням чи знищенням майна; у приниженні честі, достоїнства, а також ділової репутації. Моральна шкода стягується незалежно від стягнення майнової шкоди. У пункті 3 постанови № 4 Пленуми Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" указується, зокрема, порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні відносин з оточуючими людьми, настання інших негативних наслідків. Звідси, потерпілий вважається зазнавшим моральну шкоду, якщо він перетерпів душевні страждання у виді негативних змін душевно-психологічного функціонування організму чи фізичні страждання у виді негативних змін біологічного функціонування організму. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 5 цієї постанови обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Відповідно до п.7 зазначеної постанови заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Враховуючи роз`яснення, що містяться у п.9 постанови № 4 Пленуми Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди, виходячи з характеру й обсягу фізичних, душевних і психічних страждань, що випробував позивач. Однак позивачем не надано належних та допустимих доказів наявності моральної шкоди, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За встановлених обставин суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди.

Outcome: partial