Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради, Кам`янець-Подільської райдержадміністрації , третя особа [PERSON] про визнання недійсним розпорядження Кам`янець-Подільської райдержадміністрації від 28 лютого 2008 року за № 123/2008 «Про передачу [PERSON] земельної ділянки площею 11,32 га. на території Устянської сільської ради Кам`янець - Подільського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 006390 від 27 березня 2008 року з кадастровим номером : 6822469100:12:016:0080. Позовні вимоги обґрунтовує тими обставинами, що бабі позивача [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) ХМ № 0265270 від 10.12.1996 року після її смерті [INFO] право на дану земельну частку (пай) успадкував батько позивачки - [PERSON] , який в подальшому на підставі даного сертифікату отримав державний акт на право власності на земельну ділянку. Рішенням Кам`янець - Подільського міськрайонного суду від 23 квітня 2013 року було визнано недійсним свідоцтво про право власності на спадщину , згідно якого батько позивача успадкував право на земельну частку (пай). В подальшому позивачка звернулась за роз`ясненнями до Відділу Держгеокадастру у Кам`янець Подільському районі, звідки отримала відповідь, що на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай), який видавався [PERSON] було видано згідно розпорядження Кам`янець-Подільської райдержадміністрації від 28 лютого 2008 року за № 123/2008 про передачу [PERSON] земельної ділянки площею 11,32 га. на території Устянської сільської ради Кам`янець - Подільського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 006390 від 27 березня 2008 року з кадастровим номером : 6822469100:12:016:0080. В подальшому цю земельну ділянку успадкувала [PERSON] . Оспорювані розпорядження і державний акт на право приватної власності на земельну ділянку підлягають визнанню недійсними , оскільки спірна земельна ділянка мала бути передана у власність батька позивача. Представник позивача, [PERSON] в ході судового розгляду позов підтримала , в подальшому подала заяву про слухання справи у її відсутності, позов підтримала. В ході судового розгляду [PERSON] позов не визнала. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала заяву про слухання справи у її відсутності. Позов не визнала. Представник Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради подав заяву про слухання справи у його відсутності ( т. 1 ас. 94). Представник Кам`янець-Подільської райдержадміністрації (районної військової адміністрації) в судове засідання не з`явився. Подав заяву про слухання справи у його відсутності. При вирішенні спору покладається на думку суду ( т. 1 а.с. 31). Вивчивши матеріали справи суд встановив наступне. Згідно Розпордження Кам`янець - Подільської районної адміністрації від 02 грудня 1996 року за № 544 р. [PERSON] , яка померла [INFO] , було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) ХМ № 0265270 від 10.12.1996 року площею 2,23 умовних кадастрових гектари ( т. 1 а.с. 57). Після її смерті право на дану земельну частку (пай) успадкував батько позивачки - [PERSON] , Свідоцтво про право на спадщину за законом від 04 грудня 2008 року, видане державним нотаріусом Другої Кам`янець Подільської державної нотаріальної контори, зареєстроване в реєстрі нотаріальних дій за № 1 5158 (т. 1 а.с. 16, т. 1 а.с. 82), який в подальшому на підставі даного сертифікату отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку від 09.10.2009 року , серії ЯБ № 592485 ( т. 1 а.с. 8). Рішенням Кам`янець - Подільського міськрайонного суду від 23 квітня 2013 року , справа № 2208/5113/12 визнані недійсними : Свідоцтво про право на спадщину за законом від 04 грудня 2008 року, видане державним нотаріусом Другої Кам`янець Подільської державної нотаріальної контори, зареєстроване в реєстрі нотаріальних дій за № 1 5158 , та Державний акт на право власності на земельну ділянку від 09.10.2009 року , серії ЯБ № 592485. Тобто після визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку від 09.10.2009 року, серії ЯБ № 592485 могли виникнути в спадкоємців права тільки на спадкування відповідних часток у праві за земельну частку (пай), яка належала спадкодавцю - [PERSON] , яка померла [INFO] . Однак факт наявності спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] заведеної за заявою батька позивачки - [PERSON] ( т. 1 а.с. 61) , а також те, що нотаріус не має можливості видати позивачці свідоцтво про право на спадщину ( Т. 1 а.с. 18) після смерті [PERSON] який помер [INFO] .( т. 1 а.с. 15) свідчить , що позивачка набула право на спадкування сертифікату на право на земельну частку (пай) ХМ № 0265270 від 10.12.1996 року площею 2,23 умовних кадастрових гектари ( т. 1 а.с. 57) яка належала бабі - [PERSON] , яка померла [INFO] . Мати відповідачки [PERSON] теж звали [PERSON] . Вона теж була членом спілки селян КСГП «Україна» с. Устя Кам`янець - Подільського району. Дана обставина підтверджується наступними матеріалами справи. Рішенням Устянської сільської ради від 01 листопада 2002 року за № 2 к затверджено розроблений проект розподілу земель колективної власності та дозволено проектним організаціям виготовляти державні акти на земельні частки (паї) згідно додатку до даного списку. ( т. 2 а.с. 14- 24). В додатку № 1 під номером запису по порядку вказано , що [PERSON] була при жеребкуванні під час паювання була розподілена земельна ділянка під номером «864». Про те, що дане рішення стосується [PERSON] , яка померла [INFO] , матері відповідачки [PERSON] підтверджується довідкою № 359/15-11 від 27 лютого 2018 року [PERSON] в якій вказується, що [PERSON] матері [PERSON] була передана земельна ділянка, яка при розпаюванні мала номер для жеребкування «864». З копії державного акту на право власності на земельну ділянку від 27 березня 2008 року серії ЯД№ 006390 виданого [PERSON] , матері відповідача [PERSON] , що він виданий на підставі розпорядження Кам`янець Подільської райдержадміністрації від 29 лютого 2008 року № 123/2008. З копії свідоцтва про право на спадщину від 21 серпня 2010 року , виданого державним нотаріусом Другої Кам`янець Подільської державної нотаріальної контори , зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 1-1713 вбачається, що [PERSON] успадкувала після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] земельну ділянку з кадастровим номером 6822489100:12:016:0080 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. ( т. 1 а.с. 218). З копії книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСГП «Україна» ( т. 2 а.с. 7 9) вбачається, що 12.12.1996 року [PERSON] було видано сертифікат № 0265402 площею 2,23 умовних кадастрових гектари ( т. 2 а.с. 9) і номер даного сертифікату відмінний від номеру сертифікату баби позивачки - [PERSON] ( т. 2 а.с. 8) - 0265270 від 10.12.1996 року. [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої є позивачка не могла бути вказана в додатку № 1 до рішення Устянської сільської ради від 01 листопада 2002 року за № 2 к , оскільки вона померла до прийняття рішення, а після смерті особа втрачає правоздатність і не може набувати будь яких прав. Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Крім того суд враховує, що з довідки ( т. 2 а.с. 63) № 372/15-11 від 01 березня 2018 року [PERSON] вказується, що [PERSON] матері [PERSON] була передана земельна ділянка яка при розпаюванні мала номер для жеребкування «1034» площею 4,53 умовних кадастрових гектари. Суд вважає, що відомості , які містяться в даній довідці є достовірними, оскільки додатку № 1 до рішення Устянської сільської ради від 01 листопада 2002 року за № 2 к немає інформації про набуття членами спілки селян КСГП «Україна» с. Устя Кам`янець - Подільського району земельної ділянки , яка під час жеребкування при паюванні мала номер «1034». Відповідно до ч.1\~ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1\~ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1\~ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Пленум Верховного Суду України у пункті 24 Постанови "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" роз`яснив, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК ( 2768-14 ). При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 (720/95 ) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Відповідно до ст. 1 Закону України « Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають в тому числі громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). При відмові в задоволенні позову суд враховує, що позивачка, яка набула право на земельну частку (пай) у спадщину, має право звернутись з заявою про виділення земельної ділянки в натурі ( на місцевості) і їй ця земельна ділянка повинна бути виділена за рахунок розпайованих земель , або за рахунок земель запасу. За таких обставин позивачка не має права на земельну ділянку відповідачки і ніяких доказів про незаконність виділення земельної ділянки матері відповідачки, незаконності оспорюваних розпорядження та державного акту на право власності на земельну ділянку , позивачка та її представник суду не надали. Статтею 10 ЦПК України\~визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. За змістом статей\~15\~і\~16 ЦК України\~кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини другої\~статті 16 цього Кодексу\~способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Тому суд не вбачає за необхідне давати оцінку доказам щодо обставин видачі державного акту на право власності на земельну ділянку батькові позивача - [PERSON] , що був визнаний недійсним рішенням Кам`янець - Подільського міськрайонного суду від 23 квітня 2013 року , справа № 2208/5113/12. В зв`язку з відмовою в задоволенні позову з відповідачів не підлягає стягненню в рівних частинах судовий збір , сплачений позивачем. На підставі викладеного ,

Outcome: dismissed