Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-17 00:00:00

позивачка звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову покликається на те, що Добросинсько-Магерівська сільська рада щодо надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] з приводу [PERSON] , [INFO] , встановила, що [PERSON] , [INFO] , проживає в [ADDRESS] , з матір`ю [PERSON] . Зі слів [PERSON] , [PERSON] , який є батьком малолітнього [PERSON] , не залучений в його вихованні та не сплачує аліменти. Із жовтня 2018 року не спілкується із дитиною, не цікавиться його життя та здоров`ям, не надає ніякого матеріального забезпечення. Враховуючи те, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та розвитку дитини, комісія із захисту прав дітей виконавчого комітету Добросинсько-Магерівської сільської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] .Даний висновок комісії із захисту прав дітей виконавчого комітету Добросинсько-Магерівської сільської ради затверджено 23.02.2023 року рішенням № 22 виконавчого комітету Добросинсько-Магерівської сільської ради. Вказує, що відповідач з сином проживає, виховання дитини не здійснює. Відповідно до довідки Добросинсько-Магерівської сільської ради тa акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, мама [PERSON] проживає в [ADDRESS] разом з сином [PERSON] , 2018р.н., батько [PERSON] з сином не проживає. Згідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 01.02.2023року, м. Пустомити здійснені державним виконавцем Пустомитівського відділу виконавчої служби Микиташ Орест Іванович має заборгованість по сплаті аліментів згідно до виконавчого документу станом на 31.01.2023року в розмірі 130 648, 63 гривень. Вказує, що у зв`язку з одруженням прізвище позивачки змінено з " [PERSON] " на " [PERSON] ". На підставі наведеного, просить позовні вимоги задоволити. 03.05.2023 року провадження у справі відкрито. 16.08.2023 року справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала у повнмоу обсязі та просила такі задоволити з підстав, вказаних у позові. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`являвся, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоч був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву та заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, однак подав на адресу суду заяву, в якій вказав, що покладається на розсуд суду. Суд, заслухавши думку позивача, з`ясувавши думку представника третьої особи, висловлену у поданій ним заяві, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задоволити з таких підстав. Відповідно до копії заочного рішення Жовківського районного суду Львівської області від 09.07.2020 року, справа № 444/414/20, провадження № 2/444/517/2020 року вбачається, що сторони з 24.11.2017 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який вказаним рішенням між ними розірвано; позивачці після розірвання шлюбу залишено прізвище " [PERSON] ". Вказане рішення набрало законної сили 10.08.2020 року. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що прізвище позивачки змінено з " [PERSON] " на " [PERSON] " у зв`язку з укладенням шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 22.03.2021 року, що зареєстрований виконавчим комітетом Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області. У шлюбі між позивачкою та відповідачем народилась дитина: син [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 19.04.2018 року, що видане Пустомитівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 107. З копії довідки № 541 від 06.10.2022 року, яка видана Добросинсько-Магерівською сільською радою Львівського району Львівської області та Витягу з реєстру територіальної громади № 2023/000831216 від 01.02.2023 року вбачається, що дитина [PERSON] , 2018 року народження, проживає з матір`ю, позивачем у справі, [PERSON] , 1996 року народження, за місцем її реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 06.10.2023 року, який виданий Добросинсько-Магерівською сільською радою Львівського району Львівської області вбачається, що мама [PERSON] проживає в [ADDRESS] , разом з сином [PERSON] , 2018р.н., батько дитини, [PERSON] , з сином не проживає. Із характеристики вихованця старшої групи Добросинського ЗДО вбачається, що [PERSON] , 2018 року народження, відвідує дитячий садок з 2021 року по теперішній час. У вихованні дитини батько участі не бере, в ЗДО його ніколи не бачили. Встановлено, що заочним рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 04.06.2019 року у справі № 444/407/19 вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , проживає у [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , проживає [ADDRESS] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини, а саме сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.02.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного рішення Жовківським районним судом Львівської області 04.06.2019 року видано виконавчий лист, строком пред`явлення до виконання якого є повноліття дітей. Відповідно до розрахунку заборгованості аліментів у межа виконавчого провадження № 61473107 від 01.02.2023 року, що виданий державни виконавцем Пустомитівського ВДВС у Львівському районі Львівської області Оленою Чабрею, вбачається, що заборгованість боржника [PERSON] зі сплати аліментів станом на 31 січня 2023 року становить 130 648, 63 грн. Таким чином, судом встановлено, що батько [PERSON] з дитиною [PERSON] , 2018 року народження, не проживає, дитину не навідує та її життям, здоров`ям та вихованням не цікавиться, аліментів на його утримання не сплачує, а також добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини позивачу не надає, тобто, дитину матеріально не забезпечує, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дитини, не цікавиться її здоров`ям, навчанням, вихованням, залишив її на повному утриманні матері. Разом з тим, відповідач в судові засідання не з`являвся, хоч був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, жодних доказів на підтвердження заперечення позову суду не надано, відзив на позовну заяву суду та позивачу відповідачем не представлено. В матеріалах справи наявний висновок комісії із захисту прав дітей виконавчого комітету Добросинсько-Магерівської сільської ради (як органу опіки та піклування) про доцільність позбавлення батьківських прав, який затверджено 23.02.2023 року рішенням № 22 виконавчого комітету Добросинсько-Магерівської сільської ради "Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав", відповідно до якого комісія вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . У висновку зазначається, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та розвитку дитини, не забезпечує його матеріально, не піклується про його життя та здоров`я, не дбає про його фізичний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В той же час відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пункт 16 Постанови роз`яснює, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Безспірно встановлено, що протягом тривалого часу [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків по відношенню до свого сина [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. Відповідно до ст. 39 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці вживають всіх необхідних заходів для сприяння фізичному та психологічному відновленню та соціальній інтеграції дитини, яка є жертвою будь-яких видів нехтування, експлуатації чи зловживань, катувань чи будь-яких жорстоких, нелюдських або принижуючих гідність видів поводження, покарання чи збройних конфліктів. Таке відновлення і реінтеграція мають здійснюватися в умовах, що забезпечують здоров`я, самоповагу і гідність дитини. Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання, ця відповідальність покладена переш за все на батьків. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Встановлено, що [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків, дитиною, її здоров`ям, моральним та психологічним розвитком не цікавиться, не бере участі в її вихованні та навчанні, не цікавиться навчанням і дошкільним життям дитини, разом з сином не проживає, дитину не навідує, аліменти протягом тривалого часу не сплачує, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 130 648, 63 грн. Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, враховуючи що в матеріалах справи відсутні докази, які б позитивно характеризували відповідача, як особистість та члена суспільства, те, що батько не бажає спілкуватись з дитиною, займатись вихованням та матеріальним її утриманням, суд приходить до переконання, що позовна заява є підставною і підлягає задоволенню, оскільки відповідач без поважних причин не виявляє щодо своєї дитини батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, маючи юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов`язку, а тому його слід позбавити батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені сплачені останнім судові витрати, які складаються із судового збору. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1 073, 60 грн.

Outcome: approved