Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

20 липня 2023 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу посилаючись на те, що між ними 09 червня 2016 року у Оболонському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 637. Від шлюбу мають дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось, тому що мають різні погляди на життя, спільного господарства не ведуть, станом на дату звернення шлюбні відносини між подружжям понад рік як припинено. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, тому з метою розірвання шлюбу Позивач звертається до суду. Зазначає, що бажає повернути дошлюбне прізвище - « [PERSON] ». 27 липня 2023 р. було відкрито спрощене позовне провадження, призначено розгляд справи на 07 вересня 2023 р. Позивач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, її представник надала заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідач, в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений за допомогою оголошення на офіційному сайті суду. Заяв про відкладення не подавав. На підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. За таких умов, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відповідності до ст.ст.280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на таких підставах. Під час розгляду справи судом встановлено, що 09 червня 2016 року у Оболонському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено актовий запис № 637. Від шлюбу мають дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що сторони спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, надання строку на примирення - недоцільне. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог і необхідність їх задоволення судом. Крім того, 07.09.2023 року до суду від позивача електронною поштою подана заява про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 4790,00 грн., з копіями документів. Відповідно до ч. 9 ст. 83 ЦПК України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Суд звертає увагу, що докази на підтвердження витрат на правничу допомогу не були подані разом із позовом, як того вимагає ч. 2 ст. 83 ЦПК України. В порушення ч. 9 ст. 83 ЦПК України, позивачем не надано суду підтвердження надсилання відповідачу доказів щодо витрат на правничу допомогу. Отже, докази на підтвердження витрат на правничу допомогу подані з порушенням встановленого процесуального порядку, і тому суд не бере їх до уваги і відмовляє у відшкодуванні заявлених витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved