Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом до Білецької сільської ради, [PERSON] , [PERSON] в якому просять визнати за ними права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] зазначає, що є спадкоємцем після померлого чоловіка [PERSON] . Інші спадкоємці першої черги, діти померлого [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини після батька. Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві. У зв`язку із цим, позивач [PERSON] просить визнати за нею право власності на 1/9 частину житлового будинку [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що є спадкоємцем після померлої баби [PERSON] і прийняла спадщину, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві. У зв`язку із цим, позивач [PERSON] просить визнати за нею право власності на 1/9 частину житлового будинку [ADDRESS] . Ухвалою судді від 03.07.2023 відкрито провадження у цивільній справі №607/11706/23. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою судді без видалення суду до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 17.08.2023 постановлено залучити співвідповідачами по справі [PERSON] та [PERSON] , закрити підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, що відображено в протоколі судового засідання. В судове засідання позивачі та їхній представник не з`явилися. Представником позивачів адвокатом Семененко С.М. подано суду заяву про розгляд справи у їхній відсутності, позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просили суд позов задоволити. Представник Білецької сільської ради в судове засідання не з`явився, попередньо подавши суду заяву про розгляд справи у відсутності представника, щодо задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подавши попередньо суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі, проте позовні вимоги [PERSON] визнає частково, а саме не заперечує, щодо визнання за [PERSON] після смерті [PERSON] права власності на 1/27 частину житлового будинку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подавши попередньо суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі, проте позовні вимоги [PERSON] визнає частково, а саме не заперечує, щодо визнання за [PERSON] після смерті [PERSON] права власності на 1/27 частину житлового будинку. Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] серія [NUMBER] , виданого Ігровицькою сільською радою 06 березня 1966 року, вона народилася [INFO] в с. Ігровиця Зборівського району Тернопільської області, у відомостях про батьків [PERSON] вказаний батьком, а [PERSON] - матір`ю. 06 жовтня 1984 року між позивачем [PERSON] та громадянином [PERSON] укладено шлюб, актовий запис № 12. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] », про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серія [NUMBER] , видане Ігровицькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 06 жовтня 1984 року. [INFO] народилася [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 20.12.1986 Ігровицькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. У відомостях про батьків [PERSON] вказаний батьком, а [PERSON] матір`ю. 21 жовтня 2006 року між позивачем [PERSON] та громадянином [PERSON] укладено шлюб, актовий запис № 09. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] », про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серія [NUMBER] , видане Ігровицькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 21 жовтня 2006 року. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 02.12.2019 Виконавчим комітетом Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №103. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася з 1/9 частини житлового будинку [ADDRESS] . Як вбачається із копії спадкової справи №92/2020 заведеної державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори до майна померлого [INFO] [PERSON] , наданої на запит суду, вбачається, що спадкова справа заведена за заявою сина померлого [PERSON] про відмову від прийняття спадщини за законом від 20 травня 2020 року за №288. 20 травня 2020 року за №289 до Тернопільської районної державної нотаріальної контори надійшла заява про відмову від прийняття спадщини за законом від дочки померлого [PERSON] . Іншим спадкоємцем,який прийняв спадщину за фактом спільної реєстрації разом з померлим на час смерті, є дружина померлого [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. від 07.06.2023, [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на частку житлового будинку [ADDRESS] , після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки відсутній правовстановлюючий документ про належність майна спадкодавцеві. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 12.02.2021 Виконавчим комітетом Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №22. Померла [PERSON] являється для позивача [PERSON] матір`ю, а для позивача [PERSON] бабою. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася з 1/9 частини житлового будинку [ADDRESS] . Як вбачається із копії спадкової справи №259/2021 заведеної державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори до майна померлої [INFO] [PERSON] , наданої на запит суду, вбачається, що спадкова справа заведена за заявою дочки померлої [PERSON] про прийняття спадщини за законом від 08 червня 2021 року за №781. 16 липня 2021 року за №1062 до Тернопільської районної державної нотаріальної контори надійшла заява про відкликання заяви про прийняття спадщини за законом від дочки померлої [PERSON] . 16 липня 2021 року за №1063 до Тернопільської районної державної нотаріальної контори надійшла заява про відмову від прийняття спадщини за законом в користь [PERSON] від дочки померлої [PERSON] . Іншими спадкоємцями, які прийняли спадщину шляхом подання відповідних заяв у встановлений законом термін, є діти померлої [PERSON] та [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. від 21.06.2023, [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на частку житлового будинку [ADDRESS] , після смерті бабусі [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки відсутній правовстановлюючий документ про належність майна спадкодавцеві. Згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 05.09.1990 вказано, що цілий житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] на праві особистої власності. Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Тернопільської районної Ради народних депутатів та зареєстровано реєстровим написом на документі про право особистої власності за реєстром №110 від 05 вересня 1990 року. Згідно довідки Білецької сільської ради від 27 червня 2023 року №167 будинковолодіння по [ADDRESS] рахується за померлим [PERSON] , станом на 01 липня 1990 року - колгоспний двір, членами якого були: голова двору: [PERSON] , 1937 р.н., [PERSON] дружина, 1947 р.н.; [PERSON] син, 1975 р.н.; [PERSON] дочка, 1966 р.н.; [PERSON] мати, 1914 р.н.; [PERSON] син, 1967 р.н.; [PERSON] - зять, 1961 р.н.; [PERSON] внук, 1985 р.н.; [PERSON] внучка, 1986 р.н. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.09.2018 у справі №607/11934/18, визнано за [PERSON] право власності на 2/9 частини житлового будинку загальною площею 102,4 кв.м, житловою площею 65,9 кв.м з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом, після померлого [INFO] [PERSON] . 24.07.2017 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації на замовлення [PERSON] було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок по [ADDRESS] . Відповідно до експлікації приміщень житлового будинку, загальна площа житлового будинку становить 102,4 кв.м., житлова 65,9 кв.м. Згідно інформаційної довідки № 239 від 21.03.2023, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, вбачається, що за матеріалами бюро станом на 01.01.2013 року житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 05.09.1990 на підставі рішення виконкому №170 від 28.08.1990 та записано 05.09.1990 в реєстрову книгу №1 за реєстровим №110. Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4, 5), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Статус майна колгоспного двору був врегульований статтями 120-126 ЦК України в редакції 1963 року, які були виключені з кодексу у 1993 році (Закон від 16 грудня 1993 року № 3718-ХІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності з 18 січня 1994 року). Відтак, у вказаній частині підлягають застосуванню норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Частиною 1 статті 112 ЦК УРСР передбачено, що колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Згідно зі ст.120 ЦК УРСР 1963 року, майно колгоспного двору належить всім членам двору на праві спільної сумісної власності. За змістом ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено у зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 14.01.2014 року у справі №6-14 5цс 13 та від 18 листопада 2015 року № 6-350цс15. Таким чином, право на частку у колгоспному дворі мають всі члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на таку частку. Оскільки вищевказаний житловий будинок збудовано в 1979 році, що стверджується копією технічного паспорта, виготовленого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, тобто в період до 15.04.1991 року, до введення в дію Закону України «Про власність», всі члени колгоспного двору набули права спільної сумісної власності на вказаний будинок. Це право збереглося за ними і після припинення колгоспного двору після введення в дію вищезазначеного Закону. Таким чином, всім членам колгоспного двору, належить на праві власності по 1/9 частині житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд загальною площею 102,4 км.в., з яких житлова 65,9 кв.м., який знаходиться в [ADDRESS] . Відповідно до ст.ст. 1216-1219 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Враховуючи те, що [PERSON] заповіту щодо належного йому майна 1/9 частини житлового будинку по [ADDRESS] не складав, спадщину після його смерті прийняла дружина [PERSON] , яка є спадкоємцем першої черги за законом та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою № 165 від 23.06.2023, виданою Білецькою сільською радою, так як діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] подали до нотаріальної контори заяви про відмову від прийняття спадщини. Таким чином [PERSON] успадкувала належну померлому [PERSON] 1/9 частку житлового будинку. Також, беручи до уваги те, що [PERSON] , заповіту щодо належного їй майна 1/9 частини житлового будинку по [ADDRESS] не складала, спадщину після її смерті, шляхом подання відповідних заяв прийняли діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Однак [PERSON] , подала до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини за законом на користь [PERSON] . Отже, спадкоємцями щодо майна померлої [INFO] [PERSON] є діти [PERSON] , [PERSON] та онука [PERSON] . Таким чином, кожному із спадкоємців належить 1/27 (1/9:3) частка житлового будинку по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] . Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, визнання позовних вимог [PERSON] відповідачами, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок, позивач [PERSON] не може реалізувати своїх спадкових прав, а тому її право підлягає захисту в судовому порядку, шляхом визнання за [PERSON] права власності на 1/9 частину житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . Що ж стосується позовних вимог [PERSON] , то вони підлягають до часткового задоволення, оскільки як було встановлено Судом, спадкоємцями щодо майна померлої [INFO] [PERSON] є діти [PERSON] , [PERSON] та онука [PERSON] , тому кожному із них належить по 1/27 частині житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] . Тому, враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, часткове визнання позову [PERSON] відповідачами, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок, позивач [PERSON] не може реалізувати своїх спадкових прав, а тому її право підлягає захисту в судовому порядку, шляхом визнання за [PERSON] права власності на 1/27 частину житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті баби [PERSON] , померлої [INFO] .

Outcome: partial