Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

10.11.2022 р. позивач звернувся з позовом до Фастівського міськрайонного суду Київської області про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Як стверджував позивач після смерті матері він звернувся до Другої Фастівської державної нотаріальної контори Київської області з заявою про прийняття спадщини за законом, проте ним було пропущено шестимісячний строк та державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, рекомендовано звернутися до суду з заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Як зазначав позивач, заяву про прийняття спадщини він не подав вчасно з поважних причин, оскільки хворіє на бронхіт і астму та час від часу його здоров`я погіршується та він потребуває лікування в стаціонарі в зв`язку з чим не мав змоги подати відповідну заяву. Вже після покращення стану здоров`я звернувся до натаріуса з заявою про прийняття спадщини. На підставі наведеного просив позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11.11.2022 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного провадження з викликом сторін (а.с.20). Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30.01.2023 р. справу передано за підсудністю до Святошинського районного суду м.Києва (а.с.40). 25.05.2023 року матеріали вказаної позовної заяви надійшли до Святошинського районного суду м. Києва згідно ухвали (а.с.43). 25.05.2023 року здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями Святошинського районного суду м. Києва та визначеного головуючого по справі Бабич Н.Д. 26.05.2023 року справа передана головуючому (а.с.47-48). Ухвалою суду від 30.05.2023 р. справу прийнято до провадження та призначено розглядати її за правилами спрощеного провадження та призначено судовий розгляд, крім того витребувано у державного нотаріуса Другої Фастівської державної нотаріальної контори Бігіч С.Ю. належним чином завірену копію спадкової справи відносно майна померлої [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.49). 11.07.2023 р. до суду від державного нотаріуса Другої Фастівської державної нотаріальної контори Другої Фастівської державної нотаріальної контори Київської області Бігіч С.Ю. надійшла відповідь, що спадкова справа відносно майна померлої [PERSON] відсутня (а.с. 60). В судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, останній подав до суду заяви про розгляд справи за його відсутності (а.с.54, 69). В судове засіданні представник відповідача не з`явився, причини неявки не відомі, клопотань про відкладення до суду не надходило, відзив на позов не надійшов. Суд, розглянувши справу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.12). [PERSON] , яка померла [INFO] , була матір`ю позивача [PERSON] (а.с. 11). [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , разом із своїм сином [PERSON] без реєстрації (а.с.13). В матеріалах справи наявна копія постанови державного нотаріса Другої Фастівської державної нотаріальної контори Другої Фастівської державної нотаріальної контори Київської області Бігіч С.Ю. від 11.08.2022 р., якою [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] (а.с. 14). 11.07.2023 р. до суду від державного нотаріса Другої Фастівської державної нотаріальної контори Київської області Бігіч С.Ю, надійшла відповідь, що спадкова справа відносно майна померлої [PERSON] , яка померла [INFO] відсутня (а.с. 60). Також в матеріалах справи наявна виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 12.08.2022 р., згідно якої [PERSON] , перебував на стаціонарному лікуванні з 14.06.2015 р. по 21.07.2015 р. (а.с. 16). Також наявна виписка з Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 Святошинського району м. Києва", проте що [PERSON] перебував 12.08.2022 р. на обстеженні (а.с.17). З листа та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №73033028 від 30.06.2023 року, яка сформована Другою Фастівською державною нотаріальною конторою Київської області, вбачається, що спадкова справа після померлої [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилася (а.с. 61). Наведеним підтверджується, що за прийняттям спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , ніхто не звертався. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Ч. 1 статті 1270 Цивільного кодексу України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України. Відповідно до ст. 1220 Цивільного кодексу України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно ч. 1, 2 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. У ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України встановлено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. П. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України (абз.1 п. 24 Постанови). При цьому, при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (абз.2 п. 24 Постанови). Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не виконано свого обов`язку, встановлено ч. 1 ст. 81 ЦПК України, щодо доведення тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог. Позивачем не наведено та необгрунтовано жодних поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини, які були б пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї на вчинення дій. З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, як наслідок приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю та необгрунтованістю.

Outcome: dismissed