Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був між ними 01.09.2002 року в Мигіївській сільській раді Первомайського району Миколаївської області, актовий запис № 9. Від шлюбу мають двох дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу будуть проживати з матір`ю. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказала, що більше року тому вони припинили шлюбні відносини. Підставою для такого рішення є те, що відповідач не бажає працювати та утримувати сім`ю, зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки та принижує її, не цікавиться життям дітей. Фактично шлюб є формальним, оскільки їх більше нічого не зв`язує. Вважає примирення між ними неможливим і наполягає на розірванні шлюбу. Спільного майна немає. За таких обставин, на думку позивачки, подальше сумісне життя неможливе, а збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу просила прізвище не змінювати. На підставі ст.ст. 278-279 ЦПК України, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторони в судове засідання надали заяви про розгляд справи без їх участі, просили про розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована, ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. В судовому засіданні судом встановлено, що 01.09.2002 року в Мигіївській сільській раді Первомайського району Миколаївської області, актовий запис № 9, між сторонами по справі було зареєстровано шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки припинені через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння й поваги. Спір про розподіл майна та утримання дітей на даний момент відсутній. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка не заперечує проти цього, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин справи суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved