Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, у якій просить суд прийняти рішення, яким стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Також, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь понесені витрати на правову допомогу в сумі 5 000 грн 00 коп. Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08 лютого 2020 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який розірвано рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 18 січня 2023 року. Від даного шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу донька проживає разом з позивачем та перебуває на її повному матеріальному утриманні, а відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, у зв`язку з чим, фактично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Також, позивач зазначає, що донька сторін відвідує дитячий садочок «Сфітлофорчик» у місті Черкаси та потребує матеріального забезпечення на проживання, харчування, оздоровлення та навчання. Крім того, позивач вказує, що 03 червня 2023 року вона зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження від 10 серпня 2023 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. 29 серпня 2023 року, у межах строку, встановленого судом, представником відповідача - адвокатом Власенко А.В., в інтересах відповідача [PERSON] , подано до канцелярії суду відзив на позовну заяву, разом з доказами направлення його копії позивачу, у якому [PERSON] заявлені вимоги в частині стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] визнає, а в частині стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на правову допомогу в сумі 5 000 грн 00 коп., відповідач визнає частково та просить суд зменшити витрати на правову допомогу до 2 000 грн 00 коп. В обґрунтування своєї позиції представник відповідача зазначає, що твердження, про те, що відповідач не надає жодної матеріальної допомоги не відповідає дійсності. Окрім того, представник відповідача звертає увагу суду на те, що відповідач виконує свій батьківський обов`язок з утримання своєї доньки та постійно надавав матеріальну допомогу та ніс всі витрати пов`язані з розвитком дитини, у тому числі витрати на одяг, лікування та інше. Свідками цього виступають батьки відповідача, які постійно спілкувались із онукою, а також дарували подарунки та надавали грошові кошти. У зв`язку з виїздом за межі України, відповідачем у червні 2023 року на банківську картку позивача було перераховано грошові кошти, як аліменти в сумі 4200 грн 00 коп. для дитини. Водночас, представник відповідача повідомляє, що в подальшому у зв`язку із зміною позивачем банківського рахунку, відповідач не має можливості перераховувати кошти за відсутності чинних реквізитів. Щодо заявлених витрат на правову допомогу, то на думку представника відповідача вони є завищеними та не відповідають складності справи. Дана заява по суті справи прийнята судом та долучена до матеріалів справи. Правом на подачу відповіді на відзив позивач не скористалася. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від будь-якої зі сторін до суду не надійшло, а відтак, відповідно до вимог частини п`ятої статті 279 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. З клопотаннями про відкладення розгляду справи учасники справи не звертались. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з позовної заяви, шлюб між сторонами, зареєстрований 08 лютого 2020 року, було розірвано рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 18 січня 2023 року. Від даного шлюбу вони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20 серпня 2020 року. Також, зі змісту позовної заяви встановлено, що позивач одна несе витрати по утриманню доньки, тому не має достатніх коштів для забезпечення першочергових витрат по задоволенню її потреб, а також витрат на забезпечення її життєдіяльності. Крім того, суд бере до уваги позицію відповідача, який в межах розгляду даної справи визнав позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів на утримання доньки. При цьому, відповідачем до відзиву надано платіжну інструкцію від 11 червня 2023 року, з якої вбачається, що відповідачем сплачувалися кошти в рахунок аліментів у розмірі 4200 грн 00 коп. до звернення позивача з позовом до суду. Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). У відповідності до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Розмір аліментів, які позивач просить стягнути з відповідача, відповідає вимогам пункту 2 частини 1 статті 182 СК України щодо розміру аліментів. Відповідно до статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. З огляду на вказане, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Саме такий розмір аліментів, на думку суду, у повній мірі може забезпечити дитині належний рівень життя та умови для розвитку, які гарантовані державою, і при цьому не стане надмірним тягарем для батька у понесених витратах. У порядку статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовної вимоги позивача, яка звільнена від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 1073 грн 60 коп. слід стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд вважає необхідним, з метою забезпечення інтересів дитини, допустити рішення суду про стягнення аліментів до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць. Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно із статтею 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно частин 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано Договір про надання правової допомоги від 03 серпня 2023 року, укладений між Адвокатським бюро «Людмили Гончар» та [PERSON] , Попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат, які особа понесла і які очікує понести у зв`язку розглядом справи згідно «Договору про надання правової допомоги № б/н від 03 серпня 2023 року» від 07 серпня 2023 року, відповідно до якого [PERSON] сплатила за надані адвокатські послуги 5000 грн 00 коп. Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення нею витрат на правову допомогу. Твердження представника відповідача - адвоката Власенко А.В. про неспівмірність даних витрат суд відхиляє, як недоведені. З урахуванням наведеного, суд констатує, що матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем [PERSON] послуг адвоката та понесення останньою витрат на правову допомогу, розмір яких є обґрунтованим, доведеним та співмірним зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути на відшкодування витрат на правову допомогу суму в розмірі 5 000 гривень 00 копійок.

Outcome: approved