Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

Представник позивача адвокат Жовнер О.М. звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Голованівський відділ державної виконавчої служби у Голованівському районі Кіровоградської області Південного МРУМЮ (м. Одеса) про припинення стягнення аліментів. Свої уточнюючі позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14.01.2021 рішенням Прилуцького міськрайонного суду шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу залишився син [PERSON] , [INFO] , який за спільною усною домовленістю досягнутою між батьками на момент розірвання шлюбу, залишився з матір`ю та проживає за адресою реєстрації матері, а саме [ADDRESS] , а батько брав участь у вихованні дитини, допомагав фінансово. Згодом позивачу стало відомо, що сина позивача Відповідачка повністю віддала на виховання своїй матері [PERSON] , яка не заперечувала факту проживання [PERSON] та змушена була піти на такий крок з метою забезпечення належного догляду за дитиною, оскільки за її словами Відповідачка не справлялась самостійно через досить розгульний спосіб життя. Після розлучення між сторонами було досягнуто згоди щодо спільного фінансового утримання дитини у сумі, яка складає 1/4 доходу Позивача, яку він платив добровільно щомісяця шляхом передачі готівки матері сина. Крім того сину купувались необхідні речі як на прохання Відповідачки так і незалежно від них. Надавалась фінансова допомога при виникненні проблем зі здоров`ям дитини. (Чеки на оплату деяких товарів додаються. Про те, що Відповідачкою було подано позов та є рішення суду щодо стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] Позивач не знав, жодного документу з органів ДВС про відкриття виконавчого провадження йому вручено у спосіб як того вимагає ЗУ «Про виконавче провадження» не було. Про наявність такого рішення Позивач дізнався лише після того як почав збирати документи на вирішення питання місця проживання дитини. Крім того бабуся сина, мати Відповідачки повідомила Позивача, що кошти які він дає на утримання сина використовуються Відповідачкою не за призначенням, а на власний розсуд і власні потреби і попросила кошти на утримання сина надавати особисто їй, так як вона є пенсіонеркою і має невеликий дохід. Кошти на утримання сина надавались [PERSON] шляхом грошового переказу засобами поштового зв`язку, про що свідчать чеки поштових відправлень, що додаються до позову. Разом з фінансовою допомогою, Позивачем ніколи не було відмовлено у іншого виду допомозі. Позивач неодноразово приїздив по місцю проживання свого сина ( [ADDRESS] ), для зустрічі з дитиною та з метою прийняття участі у її вихованні та утриманні. Однак весь час, коли намагався зустрітися із сином, то Відповідачки постійно не було біля дитини, а якщо і приходила то разом зі своїм співмешканцем, то обоє перебували в алкогольному чи наркотичному стані, брутально висловлювалася на адресу своєї матері, [PERSON] , з якою постійно проживає його син і завжди є свідком скандалів та лайок у цій родині. Мати дитини, [PERSON] , веде досить розгульний спосіб життя: зловживає алкоголем і наркотичними речовинами, палить, зовсім не переймається фізичним та моральним станом дитини. У його, непередбачувані приїзди, вона разом зі своїм співмешканцем, знаходилася у неадекватному стані, не розуміючи реального стану речей, висловлювалась вбік Позивача негативно. Останньою краплею стало те, що колишня дружина зі своїм співмешканцем почали пригощати дитину алкогольними напоями. Дитина в свою чергу знаходилась в незадовільних санітарно-гігієнічних умовах, ходила в брудному одязі, голодна, зі своїми однолітками не спілкувався. Мати дитини розвиваючими заняттями з ним не займалася, кошти які позивач надавав на утримання дитини вона постійно витрачала на свої потреби (алкоголь, цигарки). У відповідачки є ще доросла донька від іншого шлюбу, яка постійно проживає окремо від неї, вихованням якої вона також не займалась. Враховуючи факти наведені вище Позивач вважав, що перебування сина в сім`ї Відповідачки негативно впливало на його виховання та здоров`я. У нього є всі необхідні умови для проживання сина разом зі ним і тому в березні 2023 року було подано позов про визначення місця проживання дитини з батьком. 27.04.2023 Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області визначено місце проживання дитини з батьком. 3 моменту набрання законної сили рішення суду про визначення місця проживання дитини з батьком виникла необхідність припинення виплат на утримання дитини на користь матері [PERSON] . Під час підготовки позовної заяви адвокатом в телефонному режимі (оскільки Новоархангельський відділ ДВС у Голованівському районі Кіровоградської області перебував у стані реорганізації) було встановлено наступну інформацію: у жовтні 2022 року Відповідачкою було направлено заяву про повернення виконавчого листа, проте у зв`язку з реорганізацією повернення виконавчого листа та закриття виконавчого провадження було здійснено лише у липні 2023 року. Таким чином станом на дату звернення виконавче провадження про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] закрито. У зв`язку з вище зазначеним позивач звернувся до суду та просить припинити з нього стягнення на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі частини всіх видів доходу, але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. Крім того, стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 1073,60 грн. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 31 липня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 30 серпня 2023 року. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 серпня 2023 року підготовче провадження закрито та призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 21 вересня 2023 року. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, згідно письмової заяви представника позивача просили розгляд справи проводити без їх участі за наявними письмовими матеріалами та винести рішення. При ухваленні рішення просять врахувати, що відповідачем не подано відзиву на позовну заяву, а згідно інформації наданої Голованівським відділом державної виконавчої служби у Голованівському районі Кіровоградської області Південного МРУМЮ (м. Одеса) заборгованість по сплаті аліментів у [PERSON] відсутня, а виконавче провадження закрито. Позовні вимоги підтримують. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судових засідань повідомлялась належним чином. Крім того, про судове засідання, яке призначено на 21.09.2023 [PERSON] повідомлялась через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Своїм правом на надання пояснень у судовому засіданні не скористалась, про причини неявки не повідомляла. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник третьої особи Голованівського відділу державної виконавчої служби у Голованівському районі Кіровоградської області Південного МРУМЮ (м. Одеса) також не з`явився, про дату, час та місце судових засідань повідомлені належним чином. У зв`язку з цим суд на підставі ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. \~\~ \~ \~ \~ \~\~Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до наступних висновків. Згідно з пунктом 2 статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27 лютого 1991 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. У статті 18 Конвенції про права дитини зазначено про необхідність докладання всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За приписами статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з частиною 1 статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відтак, обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання. Дані обставини лише враховуються судом при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти. З аналізу вказаних норм СК України вбачається, що право на отримання аліментів на утримання дитини має той із батьків, з ким проживає дитина. Статтею 179 СК України передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Відповідно до статті 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Отже, якщо спільна дитина сторін проживає з позивачем, то існує необхідність припинення стягнення аліментів з нього. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені частиною 2 статті 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, є припинення правовідношення, а також його анулювання. Враховуючи відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів та з огляду на положення ст. 273 СК України, можна дійти висновку, що вона має на меті скасування їх присудження. Згідно з частиною 4 статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь-які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва народження серії [NUMBER] від 21 червня 2019 року (а.с.10). Відповідно до копії рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14 січня 2021 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.12,зворот). 29 березня 2021 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області по справі №742/869/21 (провадження №2-н/742/159/21) видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дитину [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Прилуцького міськрайонного районного суду Чернігівської області від 27 квітня 2023 року у справі №742/855/23 (провадження №2/742/483/23) визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком - [PERSON] , [INFO] (а.с.13,14,зворот). 19 липня 2023 року Голованівським відділом державної виконавчої служби у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу за виконавчим провадженням №65242339 від 19 липня 2023 року при примусовому виконанні судового наказу №742/869/21 виданого Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області від 02.04.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на дитину [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до листа Голованівського відділу державної виконавчої служби у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 11 вересня 2023 року за №10749/30.04-24 вбачається, що Голованівським відділом державної виконавчої служби у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу за ACBII №65242339 від 19.07.2023 року при примусовому виконанні судового наказу №742/869/21 виданого Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області від 02.04.2021 року про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не більше 10 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 09.03.2021 року до досягнення дитиною повноліття. Станом на 12.07.2023року заборгованість відсутня. Відповідно до копії довідки Комітету самоорганізації населення №7 мікрорайону 273 кварталу Прилуцької міської ради Чернігівської області від 19 липня 2023 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , згідно будинкової книги зареєстровані та проживають без реєстрації: [PERSON] , [INFO] (зареєстрований); дружина - [PERSON] , [INFO] (зареєстрована) та син - [PERSON] , [INFO] (проживає без реєстрації) (а.с.11). Аналіз фактичних обставин справи і зібраних у справі доказів свідчить про те, що спільний син сторін [PERSON] , фактично перестав проживати разом з матір`ю, що означає зміну сімейного стану особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, а тому враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом звільнення позивача від стягнення аліментів. Відповідачем заявлені позивачем вимоги не спростовано. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати, спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей. За змістом ст. 181 СК України, аліментами є кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина і з якого часу. Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 СК України може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини. Висновки щодо застосування вказаних норм матеріального права викладені у постановах Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі №477/1165/20, від 03 лютого 2021 року у справі №125/2525/18, від 26 грудня 2019 року у справі №219/6287/17, від 26 вересня 2019 року у справі №760/32225/18, від 27 лютого 2019 року у справі №307/1186/17, від 29 червня 2022 року у справі №596/826/21. Враховуючи вищевикладене позивач має право вважати що наявність у відповідача виконавчого листа, виданого на виконання рішення суду про стягнення з нього аліментів порушує його права, а тому судовий наказ №742/896/21 від 02.04.2021 являється таким, що не підлягає виконанню. Отже, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення від примусового стягнення на користь матері [PERSON] аліментів. Отже, батько має бути звільнений від обов`язку щодо примусового утримання дитини, оскільки за загальним правилом їх має сплачувати той із батьків, який проживає окремо від неповнолітнього. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про припинення стягнення з нього аліментів є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до положень ч.1 ст. 141 Ц ПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем до матеріалів справи долучено квитанцію від 23 липня 2023 року про сплату судового збору за подання позовної заяви у сумі 1\~073,60 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 1\~073,60 грн. в рахунок відшкодування витрат, понесених на сплату судового збору при подачі позовної заяви до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved