Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з моменту звернення до суду і до повноліття дитини.Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дружини у розмірі з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, а саме до [INFO] , та стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн. Позовні вимоги обгрунтовує тими обставинами, що з 29.08.2019 року позивачка з відповідачем перебувають у шлюбі, зареєстрованому Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті ГТУЮ у Херсонській області, актовий запис № 1170. [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] , про що Суворовським районним у місті Херсоні відділом ДРАЦС ГТУЮ у Херсонській області зроблено актовий запис № 379. 23.05.2023 року позивачкою подано позовну заяву до Малиновського районного суду м. Одеси про розірвання шлюбу. Зазначала що відповідач припинив допомагати фінансово на підставі постійних сварок та у зв`язку з тим, що у зв`язку з розірванням шлюбу і переїздом позивача з дитиною до м. Одеси з квітня 2023 року. З вагітності та народження дитини позивач не працює, перебуває у декретній відпустці, жодних виплат крім соціальних виплат по догляду за дитиною не отримує. Вказувала що відповідач є працездатною особою, інших дітей чи непрацездатних членів сім`ї на утриманні немає. Ухвалою від 12.06.2023 року у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Роз`яснено відповідачу щодо права на подання заяви із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду від сторін не надходили. 27.06.2023 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Пузир В.О. на електрону адресу суду надано відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволені позову у повному обсязі,посилаючись на наступне. Відповідач зазначав, що зареєстрованим місцем проживання дитини є місце проживання відповідача, а саме: [ADDRESS] . Відповідач продовжує проживати однією сім`єю з донькою та Позивачкою. В даний час з дозволу відповідача донька знаходиться в супроводі матері оскільки гостює у рідних та знайомих у місті Одесі та інших містах. Посилаючись на те, що позивачкою не надано доказів про окреме проживання дитини від відповідача просив відмовити у задоволені позову та стягнення витрат на правову допомогу. Додатково зазначав, що в провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа про розірвання шлюбу, рішення по справі не прийнято. Щодо стягнення аліментів на утримання дружини, зазначав що станом на 19.06.2023 року підприємницьку діяльність припинено, у зв`язку з відсутністю доходів.Щодо місця реєстрації дитини, зазначав, що відповідно до довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичне місце проживання матері та дитини збігається з місцем проживання батька, а саме: [ADDRESS] . 28.06.2023 року представником позивача [PERSON] - адвокатом Фещенко І.С.- було надано відповідь на відзив , в якому представник позивача зазначав наступне. Шлюбні відносини сторін погіршувались протягом 2022-2023 року, та остаточно припинились у березні 2023 року, через що Позивачка з дитиною вимушена переїхати до м. Одеси, де з квітня 2023 року винаймає квартиру, що підтверджується договором оренди.Про даний факт відомо відповідачу, оскільки він привозив речі, які залишились у м. Херсоні.Довідка внутрішньо переміщеної особи, на яку посилається відповідач у відзиві, не є підтвердженням фактичного місця проживання, а носить лише юридичний характер, крім того, довідка не може зобов`язати особу проживати за адресою, яка в ній зазначена, оскільки це протирічить ст. 33 Конституції України. Крім того, 28.06.2023 року позивачем було змінено адресу обліку як внутрішньо переміщеної особи на адресу фактичного проживання, та зазначена у договорі оренди. Дитина сторін, [PERSON] відвідує розвиваючі заняття у вигляді денного догляду 5 днів на тиждень, що підтверджується довідкою наданою ФОП [PERSON] .Щодо факту припинення шлюбних відносин, то цей факт відповідач визнає у справі № 521/13472/23 за позовом Позивача до Відповідача про розірвання шлюбу, оскільки направив до суду відзив, в якому просить розірвати шлюб та не покладати витрати на професійну правову допомогу на відповідача.Щодо вказівок відповідача на виїзди дитини для відвідування знайомих позивача, та інших міст, позивач зазначає, що згідно чинного законодавства жодні дозволи на подорожі дитини з іншим з батьків по території України згідно чинного законодавства України не потрібні, навіть виїзд дитини за кордон з одним із батьків під час воєнного стану дозволяється без дозволу іншого з батьків. Звертав увагу суду на те, що обов`язок утримувати дитину не пов`язаний з перебуванням батьків у шлюбі або його розірванням. Щодо стягнення аліментів на утримання дружини, посилаючись на норму ст. 84 СК України, зазначав що доведення неможливості утримання дружини через скрутне матеріальне становище не є обов`язком позивача. Доводи відповідача про те що на даний час [PERSON] вирішується питання щодо працевлаштування не є вирішальним, оскільки відповідач є цілком здоровою нормальною людиною, здатною себе реалізувати у суспільстві та утримувати дружину та дитину. 30.09.2023 року представник відповідача подав до суду заперечення на відзив. У судове засідання призначене на 11.09.2023 року сторони не з`явились. Матеріали справи містять заяву представника позивача щодо розгляду справи за відсутності позивача та його представника. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження, виданого Суворовським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного тану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до договору оренди нежитлового приміщення ( квартири) від 12.04.2023 року, [PERSON] винаймає однокімнатну квартиру, за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки від 28.06.2023 року №5125-7001821719 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] фактично проживає за адресою [ADDRESS] разом з матір`ю, [PERSON] . Дитина, [PERSON] , [INFO] , відвідує п`ять разів на тиждень з понеділка по п`ятницю денний догляд, що підтверджується довідкою наданою ФОП [PERSON] . Згідно довідки форми ОК-5 виданої Пенсійним фондом України, позивач жодних доходів крім соціальних виплат по догляду на дитину не отримує. Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 08.06.0223 року [PERSON] зареєстрований фізичною особою підприємцем з 04.09.2022 року. Станом на 19.06.2023 року діяльність фізичної особи підприємця припинено. Згідно\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України\~визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи спір, суд виходить з того, що відповідач є працездатною людиною, не має на утриманні інших осіб і має об`єктивну можливість виплачувати аліменти на утримання дитини. Щодо посилання відповідача на те, що сторони проживають однією сім`єю, продовжують вести спільне господарство, не підтверджено належними та допустимими доказами. В теперішній час дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, тому з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища сторін та дитини з відповідача необхідно стягнути аліменти на користь позивачки на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 30 травня 2023 року і до повноліття дитини. Згідно ч.1, ч. 4\~ст. 75 СК України\~дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно статті 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 статті 84СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи право позивача на отримання аліментів до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з того, що малолітня дитина мешкає разом із позивачкою, відповідач працездатна особа, а тому позивачка має право на отримання аліментів до досягнення дитиною трьох років від відповідача. Суд враховує можливість надавати відповідачем матеріальної допомоги, докази надані позивачем та взаємовідносини, що склались між сторонами. Тому,

Outcome: partial