Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Супрун Д.В. звернувся до суду з даним позовом та вказав про те, що з 04.04.2020 [PERSON] прийняли на роботу до АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг». 03.07.2023 позивач звернувся до керівництва підприємства із заявою у якій просив звільнити його з 10.07.2023 за власним бажанням відповідно до ч. 3 ст. 38 Кодексу законів про працю України з причини порушення підприємством законодавства про працю, а саме систематичного порушення строків виплати заробітної плати. 05.07.2023 на підприємстві було видано Наказ № 2103/ВК, відповідно до якого [PERSON] , слюсаря-електромонтажника п`ятого розряду управління монтажу, налагодження та сервісного обслуговування обладнання, звільнити 10.07.2023 за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України. Позивач не погоджується з таким формулюванням його звільнення і вважає наказ незаконним, адже відповідач останні пів року виплачував заробітну плату не регулярно, виплати проводились у частковому еквіваленті від зарплати та за попередні місяці, а в деякі періоди взагалі не платилося, внаслідок чого утворилася заборгованість по заробітній платі. Загальна сума заборгованості з виплати заробітної плати станом на день звільнення склала 99930 грн 51 коп. Ця сума без урахування вихідної допомоги яку Позивачу має бути нараховано та виплачено у зв`язку з тим, що Відповідач тривалий час систематично порушував законодавство про працю відносно строків та розмірів виплати заробітної плати. На це посилався у своїй заяві про звільнення Позивач і ці факти Відповідачу достеменно відомі. Тому просить суд змінити формулювання причини звільнення та визнати [PERSON] , слюсаря-електромонтажника п`ятого розряду управління монтажу, налагодження та сервісного обслуговування обладнання, звільненим 10 липня 2023 року за власним бажанням відповідно до частини третьої статті 38 Кодексу законів про працю України з причини порушення підприємством законодавства про працю, а саме систематичного порушення строків виплати заробітної плати, з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ»; стягнути на користь [PERSON] з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ» нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 99930,51 грн; стягнути на користь [PERSON] з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ» вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку, у сумі 56430,27 грн, з послідуючим утриманням з цієї суми належних до сплати податків і зборів. Представник відповідача - АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що Товариство не заперечує щодо стягнення заробітної плати в сумі 99930,51 грн. Також вказав на те, що статтею 44 КЗпП України, передбачено відповідальність роботодавця внаслідок порушення останнім законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору, якщо таке прощення допущено з вини роботодавця. Передумовами виникненню заборгованості по заробітній платі було неможливість Товариства в нормальному режимі забезпечувати працею своїх працівників, через що Товариство було вимушено призупинити трудові відносини з усіма своїми працівниками і суттєво скоротити обсяги виробництва. З урахуванням зазначеного зменшення виробничих потужностей Товариства, не могло не позначитись на фінансово-економічному стані. Виходячи з зазначених норм, які на даний час (в період воєнного стану) регулюють трудові відносини, роботодавець звільняється від відповідальності за несвоєчасну виплату всіх належних грошових сум звільненому працівнику у зв`язку з обставинами непереборної сили, які дійсні на момент такого порушення. В обґрунтування наявності обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), які спричинили порушення зобов`язання Товариства по своєчасній виплаті заробітної плати є надзвичайність та невідворотність військової агресії з боку російської федерації. Як вбачається з листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 року №2024/02.0-7.1, палата засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану з 24.02.2022. Також, 30.11.2022 Сумською Торгово-промисловою палатою сертифікатом №5900-22-1596 засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) AT «CMHBO - Інжиніринг», а саме, забезпечення граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів, а саме зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. 24.01.2023 Сумською Торгово-промисловою палатою було видано AT «СМНВО - Інжиніринг» сертифікат № 5900-23-0322, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а саме, забезпечення граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів, а саме зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України по Договору на поставку № 1467/21 запасних частин до насосного обладнання для планово-попереджувального ремонту енергоблоку № 1 Білоруської АЕС від 03.11.2021. 13.02.2023 Сумською Торгово-промисловою палатою видано «СМНВО - Інжиніринг» сертифікат № 5900-23-0741, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а саме, забезпечення граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів, а саме зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України по Контракту № 104/2113050-051.01.5635 від 19.05.2021 укладеному між AT «СМНВО - Інжиніринг» та Відкритим акціонерним товариством «Нафтан». У зв`язку з цим просять суд в частині стягнення заробітної плати задовольнити, а в задоволенні інших позовних вимог відмовити. Перевіривши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 04.04.2020 був прийнятий на роботу до Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» (а.с. 8-9). 03.07.2023 позивач звернувся до керівництва Товариства із заявою, у якій просив звільнити його з роботи, з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» 10.07.2023 за власним бажанням відповідно до частини 3 статті 38 Кодексу законів про працю України з причини порушення підприємством законодавства про працю, а саме систематичного порушення строків виплати заробітної плати (а.с. 10). 05 липня 2023 року було видано наказ № 2103/ВК відповідно до якого, [PERSON] , слюсаря-електромонтажника п`ятого розряду управління монтажу, налагодження та сервісного обслуговування обладнання, звільнити 10.07.2023 за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України (а.с. 11). Виплата заробітної плати працівнику гарантована статтею 43 Конституції України. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Враховуючи, що [PERSON] було нараховано заробітну плату, але її не виплачено, також те, що відповідач не заперечує проти даної вимоги, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заробітна плата у розмірі 99930,51 грн. Що стосується зміни формулювання причин звільнення з роботи та стягнення вихідної допомоги слід зазначити наступне. Відповідно до частини третьої статті 38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Розірвання трудового договору за частиною третьою статті 38 КЗпП України є різновидом припинення трудових відносин в односторонньому порядку. Для припинення трудового договору за цією підставою має значення, чи мали місце порушення з боку роботодавця законодавства про працю чи умов колективного чи трудового договору, а також письмово викладена ініціатива працівника з наміром припинити трудові відносини, що доведена до відома роботодавця в установленому законом порядку. Особливістю розірвання трудового договору на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України є те, що працівник має право самостійно визначити строк розірвання трудового договору. Роботодавець може не погоджуватись з тим, що мають місце порушення, які відповідно до частини третьої статті 38 КЗпП України є підставами для розірвання трудового договору за ініціативою працівника у строки, визначені останнім, що, у свою чергу, свідчить про виникнення трудового спору. Отже, при вирішенні трудового спору щодо припинення трудового договору на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України визначальним є те, чи мали місце порушення трудового законодавства зі сторони роботодавця стосовно працівника на момент подання таким працівником заяви про звільнення на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України. В заяві про звільнення від 03.07.2023 адресованій Генеральному директору Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» зазначено факт порушення відповідачем законодавства про працю, а саме - систематичне порушення строків виплати заробітної плати. З розрахункових листків вбачається, що станом на квітень 2023 року борг перед позивачем по заробітній платі становив 68947,02 грн, на травень 2023 року - 83792,25 грн, на липень 2023 року 99930,51 грн (а.с. 12). Крім того, на даний час, як вже встановлено судом та не заперечується представником відповідача, досі існує заборгованість по заробітній платі перед позивачем. Отже, порушення відповідачем законодавства про оплату праці носять триваючий характер. Відповідач порушив вимоги трудового законодавства і у позивача були підстави для написання ним заяви про звільнення за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Таким чином, оскільки позивачем було наведено конкретні факти порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, тому були всі підстави для звільнення позивача за частиною 3 статті 38 КЗпП України на підставі поданої ним заяви. Суд відхиляє доводи відповідача щодо застосування ч. 3 ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», згідно з якою роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Право позивача бути звільненим на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України не є мірою відповідальності роботодавця за порушення строку виплати заробітної плати. Викладені представником відповідача загальновідомі обставини щодо військової агресії РФ проти України не є підставами для невиплати заробітної плати позивачу протягом невизначеного проміжку часу. У день звільнення працівника за власним бажанням на підставі п. 3 ст. 38 КЗпП необхідно згідно вимог законодавства у цей же день видати наказ на звільнення, видати трудову книжку та провести розрахунок. Позивач в своїй заяві від 03.07.2023 просив його звільнити саме 10.07.2023, тобто позивач скористався правом, яке йому надає саме частина 3 ст.38 КЗпП України. Таким чином, звільняючи [PERSON] саме з 10.07.2023 відповідачем не заперечувалось порушення законодавства про працю, в частині своєчасної виплати заробітної плати. Отже, роботодавець фактично визнав та погодився із зазначеною працівником підставою для звільнення, тому саме 10.07.2023 роботодавець повинен був звільнити позивача на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, однак відповідачем самостійно було змінено підставу розірвання трудового договору. Адже саме порушення роботодавцем законодавства про працю спонукало позивача розірвати з ним трудовий договір та подати заяву на звільнення на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 13 березня 2019 року у справі №754/1936/16-ц і від 22 квітня 2020 року у справі № 199/8766/18, при незгоді роботодавця звільнити працівника із підстав, передбачених частиною третьою статті 38 КЗпП України, останній може відмовити у розірванні трудового договору, але не вправі розірвати цей договір з інших підстав, які працівником не зазначалися. Таким чином, Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» не мало права звільняти [PERSON] за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, не вирішивши питання щодо можливості його звільнення згідно з поданою ним заявою на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України. З викладених підстав, суд вважає необхідним змінити формулювання причини звільнення [PERSON] та вважати [PERSON] , слюсаря-електромонтажника п`ятого розряду управління монтажу, налагодження та сервісного обслуговування обладнання, звільненим 10 липня 2023 року за власним бажанням відповідно до частини третьої статті 38 Кодексу законів про працю України з причини порушення підприємством законодавства про працю, а саме систематичного порушення строків виплати заробітної плати, з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ». Відповідно до ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав зазначених у ч. 3 ст. 38 працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Середній заробіток працівника визначається відповідно ст. 27 ЗУ «Про оплату праці» за правилами передбаченими положенням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 № 100. Відповідно до п.5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з абзацом 1 п.8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються, із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадиться шляхом множення середньоденного (годинного), заробітку на число робочих днів (годин), а у випадку передбаченим чинним законодавством календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Позивач звільнився 10.07.2023 (останні два місяці то передують звільненню травень та червень) кількість робочих днів Позивача складає 25 робочих дні (в травні 23 робочих дні, в червні 2 робочих дні), таким чином середньомісячне число робочих днів складає 12,5 робочих днів (25/2=12,5). Середньоденна заробітна плата [PERSON] (без відрахування ПДФО та військового збору) склала 793 грн 29 коп. Оскільки вихідна допомога за ч. 3 cт. 38 КЗпП виплачується працівнику у розмірі тримісячного середнього заробітку, то вихідна допомога,\~що має\~бути стягнута\~на користь\~позивача,\~відповідно до\~положень 44\~КЗпП України,\~становить 29748 грн 37 коп. (12,5 р.дн.*3 міс*793,29 грн), з послідуючим утриманням з цієї суми належних до сплати податків і зборів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 3220 грн 80 коп.

Outcome: partial