Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-10 00:00:00

У липні 2022 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. [INFO] у с. Липовець Липовецького району Вінницької області померла мати позивача [PERSON] . Раніше, [INFO] в с. Вербівка Липовецького району Вінницької області помер батько позивача [PERSON] . Після смерті батьків позивача відкрилась спадщина на належне їм на праві власності майно, зокрема, на житловий будинок, що є спільною сумісною власністю подружжя, який розташований за адресою: [ADDRESS] . На момент своєї смерті батьки - [PERSON] та [PERSON] проживали за адресою: [ADDRESS] . Мати позивача [PERSON] відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України є такою, що фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка - [PERSON] , так як на час відкриття спадщини вона постійно проживала разом із спадкодавцем. Разом з цим, мати мала на момент своєї смерті у праві спільної сумісної власності подружжя свою частку на будинок, що складає 1/2 частину. Позивач для оформлення спадщини після смерті батька, у встановленому законом порядку до нотаріуса не зверталася, хоча є інвалідом 3 групи та має право на обов`язкову частку у спадщині, але, на жаль, вона має незадовільний стан здоров`я, часто перебувала на амбулаторному та стаціонарному лікуванні у медичних закладах за місцем свого проживання і має труднощі матеріального характеру. У позові позивач вказала, що вона вважала, що оформити спадщину зможе у будь-який час, як тільки підлікується та поліпшить своє матеріальне становище. Після смерті матері [PERSON] позивачем була оформлена на підставі заповіту, складеного померлою на неї та її сестри [PERSON] користь, спадщина на земельну ділянку, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 27.07.2020, виданого приватним нотаріусом Липовецького районного нотаріального округу Кобзар С.В. Будь-яких правовстановлюючих документів на будинок, який належав померлим батькам позивача, вона не має. Позивач вказала у позові, що спадщину після смерті батька [PERSON] оформляла її сестра [PERSON] . В подальшому, позивач усно звернулася за місцем відкриття спадщини до нотаріуса Липовецької державної нотаріальної контори Кицюка О.П. щодо оформлення своїх спадкових прав, та їй було роз`яснено, що видати свідоцтво про право на спадщину неможливо, оскільки нею був пропущений строк подачі заяви про прийняття спадщини, передбачений ст.1270 ЦК України, та рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 24.01.2023 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Відповідач [PERSON] у визначений судом строк відзиву на позов не подала, проте 17.02.2023 подала до суду заяву про визнання позову та просила про розгляд справи без її участі у судовому засіданні. Відповідач [PERSON] у визначений судом строк відзиву на позов не подала, повідомлялась про день та час розгляду справи шляхом направлення судової повістки за зареєстрованою адресою місця проживання, яка була встановлена судом за інформацією відповідного органу, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Однак, судові виклики повернуто до суду 03.04.2023, 07.06.2023, 20.06.2023, 25.07.2023 та 08.08.2023 за відомостями Укрпошти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». За таких обставин, суд вважає, що відповідач була належним чином повідомлена. Сторонами не врегульовано спір до судового розгляду. Ухвалою суду від 29.06.2023 закрито підготовче провадження в справі та призначено її до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач та її представник адвокат Звєрєва В.В. не з`явилися, однак остання у своїй заяві просила суд про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. Крім того, представник позивача додала до заяви копії медичних документів, які просила суд долучити до матеріалів цивільної справи в якості доказів на підтвердження поважності причини пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] . Суд зауважує, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи, за умови повідомлення його належним чином про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому суд проводить розгляд справи у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, при цьому не здійснюючи фіксацію судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази в цілому, встановив, що [INFO] у с. Липовець Липовецького району Вінницької області померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом смерть серії [NUMBER] , виданим 05.11.2019 виконавчим комітетом Росошанської сільської ради Липовецького району Вінницької області, відповідний актовий запис №51 (а.с. 8). За життя, 04.10.2017 [PERSON] склала заповіт (а.с. 12), яким заповіла своїм дочкам [PERSON] (позивачу по справі) та [PERSON] (відповідачу по справі) в рівних частинах усе майно де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось. Даний заповіт зареєстровано в реєстрі за №24 та посвідчено секретарем Вербівської сільської ради від 04.10.2017. Після смерті своєї матері [PERSON] позивач оформила право власності на 7/16 частки земельної ділянки площею 3,1458 га, кадастровий номер 0522280700:03:000:0216, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Вербівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 27.07.2020, виданого приватним нотаріусом Липовецького районного нотаріального округу Кобзар С.В., зареєстровано в реєстрі за №173 (а.с.11) та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.07.2020 (а.с. 11 на звороті). [INFO] в с. Вербівка Липовецького району Вінницької області помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом смерть серії [NUMBER] , виданого 06.10.2016 виконавчим комітетом Вербівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, відповідний актовий запис №9 (а.с. 44 на звороті). Як відомо позивачу, спадщину після смерті батька [PERSON] оформляла її сестра [PERSON] (відповідач по справі). Факт родинних відносинміж позивачем та померлими [PERSON] , [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] , виданого 27.03.1963 Зозівецькою сільською радою депутатів трудящих Липовецького району Вінницької області (а.с. 7), згідно якого її батьками є: батько - [PERSON] та матір - [PERSON] . В подальшому, у зв`язку із укладенням шлюбу від 05.05.1984 серії [NUMBER] (а.с. 9), позивач змінила прізвища з « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Після смерті батьків позивача відкрилась спадщина на належне їм на праві власності майно, зокрема, на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . На момент своєї смерті батьки - [PERSON] та [PERSON] проживали за адресою: [ADDRESS] . Мати [PERSON] відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України є такою, що фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка - [PERSON] , так як на час відкриття спадщини вона постійно проживала разом із спадкодавцем. Як зазначено у позові, позивач для оформлення спадщини після смерті свого батька, у встановленому законом порядку до нотаріуса не зверталася. Вона є інвалідом 3 групи, що підтверджується пенсійним посвідченням (а.с. 10) та вважає, що має право на обов`язкову частку у спадщині, але через незадовільний стан здоров`я та матеріальні труднощі про свої права на спадщину не заявляла. Крім того, позивач вважала, що оформити спадщину зможе у будь-який час, як тільки підлікується та поліпшить своє матеріальне становище. Утім, коли вона в усному порядку звернулася за місцем відкриття спадщини до нотаріуса Липовецької державноїнотаріальноїконтори Кицюка О.П. щодо оформлення своїх спадкових прав, їй було роз`яснено, що видати свідоцтво про право на спадщину неможливо, оскільки нею був пропущений строк подачі заяви про прийняття спадщини, передбачений ст.1270 ЦК України, та рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Дана обставина стала причиною її звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Будь-яких правовстановлюючих документів на будинок, який належав померлим батькам, у позивача немає. На виконання вимог ухвали суду від 24.01.2023, на адресу суду надійшли спадкові справи заведені після смерті батьків позивача [PERSON] та [PERSON] . З матеріалів спадкової справи №40/2017 заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] , слідує, що спадщину після його смерті прийняла його дочка [PERSON] (відповідач по справі), шляхом подачі у встановленому законом порядку заяви про прийняття спадщини (а.с. 40). Відповідач [PERSON] та дружина померлого [PERSON] (а.с. 41, 42) від спадщини відмовились, про що надали заяви до нотаріальної контори відповідного змісту. За життя, 05.10.2009 [PERSON] склав заповіт (а.с. 48), яким заповів своїй дочці [PERSON] (відповідачу по справі) усе майно де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, а також все те на що він за законом буде мати право. Даний заповіт зареєстровано в реєстрі за №10 та посвідчено сільським головою Вербівської сільської ради від 05.10.2009. Відповідно до довідки виконавчого комітету Вербівської сільської ради від 22.03.2017 за №47 (а.с. 49 на звороті) вбачається, що складу сім`ї померлого [PERSON] був наступним: дружина [PERSON] та доньки [PERSON] (позивач по справі), [PERSON] , [PERSON] (відповідачі по справі), [PERSON] . Також, з довідки виконавчого комітету Вербівської сільської ради від 22.03.2017 за №48 слідує, що [PERSON] на день смерті [INFO] був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . За казаною адресою на день смерті останнього була зареєстрована та постійно проживала його дружина [PERSON] (а.с. 50). Крім того, з матеріалів спадкової справи, вбачається, що відповідач [PERSON] оформила спадщину за заповітом на житловий будинок та земельні ділянки, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за заповітом (а.с. 53, 55, 57, 59). З матеріалів спадкової справи №1/2020 заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] , слідує, що спадщину після її смерті прийняли її доньки [PERSON] (позивач по справі), [PERSON] (відповідач по справі), [PERSON] . Відповідач [PERSON] від спадщини відмовилась, про що надала заяву до нотаріальної контори відповідного змісту (а.с. 93). Факт родинних відносин між матір`ю [PERSON] та її донькою [PERSON] (після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ») підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с. 74-75). Право на спадщину за заповітом оформили [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за заповітом (а.с. 102, 104, 110). Із відповіді від КНП «Томаківський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 15.07.2022 за №159, яка надана на адвокатський запит судом встановлено, що позивач [PERSON] знаходиться на обліку лікаря-терапевта з 2011 року та має 3 групу інвалідності, лікується амбулаторно, неодноразово знаходилась на стаціонарному лікуванні (а.с. 13). Згідно відповіді від КП «Томаківська центральна районна лікарня» від 18.07.2022 за №209, яка надана на адвокатський запит, судом встановлено, що [PERSON] є інвалідом 3 групи загального захворювання, за період вересень 2016 року травень 2017 року отримувала амбулаторно консультації лікаря-невропатолога, перебувала на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні з неврологічними ліжками (14.10.2016-28.10.2016; 08.02.2017-20.02.2017). За період жовтень 2019 року червень 2019 року: амбулаторно отримувала консультації лікаря невропатолога, 15.07.2020 консультацію лікаря хірурга та стаціонарно перебувала на лікуванні в терапевтичному відділенні з неврологічними ліжками (18.11.2019-27.11.2019). Із копії пенсійних посвідчень судом встановлено, що [PERSON] є пенсіонером по інвалідності 3 групи довічно (а.с 112). Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, дійшов до наступного. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, незнання норм закону, тощо, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Аналогічна правова позиція висловлена у Постанові ВС КЦС №953/15603/20 від 17.02.2022. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO] . Останнім днем визначеного законом строку для прийняття спадщини є 04.04.2017. Із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори позивач [PERSON] не зверталась взагалі. При оцінці наявності поважних причин для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, суди повинні розмежовувати два періоди та оцінювати наявність об`єктивних, непереборних перешкод для реалізацією особою права на прийняття спадщини. Перший період - період визначений законом для прийняття спадщини (6 місяців від дня відкриття спадщини), а другий період - від дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини до дня звернення до суду із позовом при визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування\~поважності причин\~пропуску строку\~для прийняття\~спадщини позивач\~ [PERSON] \~вказує те,\~що вона\~є інвалідом\~3\~групи та\~має право\~на обов`язкову\~частку у\~спадщині,\~але має\~незадовільний стан\~здоров`я,\~часто перебуває\~на амбулаторному\~та стаціонарному\~лікуванні у\~медичних закладах\~за місцем\~свого проживання,\~має труднощі\~матеріального характеру,\~та відсутність\~правовстановлюючих документів\~на спадкове\~майно.\~Проте надані\~позивачем докази\~щодо неможливості\~подання заяви\~про прийняття\~спадщини у\~зв`язку\~з її\~станом здоров`я,\~наявними хворобами,\~лікуванням є\~недостатніми доказами,\~оскільки частково\~охоплюють період\~строку,\~відведеного на\~прийняття спадщини,\~а саме\~у виписці\~№1677\~із медичної\~карти амбулаторного\~(стаціонарного)\~хворого від\~14.10.2016\~зазначено,\~що позивач\~ [PERSON] \~є інвалідом\~3\~групи та\~перебувала на\~лікування до\~28.10.2016\~(а.с.\~22),\~тобто 14\~днів вона\~перебувала на\~лікуванні.\~Крім того,\~представником позивача\~додано в\~якості доказів\~копії \~медичних документів,\~з яких\~слідує,\~що [PERSON] \~має 3\~групу інвалідності,\~проходить реабілітацію,\~деякі медичні\~документи є\~нечитабельними,\~а тому\~суд не\~бере їх\~до уваги\~в якості\~доказів.\~Також,\~з долучених\~документів судом\~було встановлено,\~що більшість\~з них\~датовані 2023\~роком,\~а доказів\~перебування на\~тривалому лікуванні з дати смерті [INFO] спадкодавця до 04.04.2017 суду не надано, так як і неможливо достовірно встановити з якого часу позивач є інвалідом 3 групи та має право на обов`язкову частку у спадщині при спадкуванні за заповітом. Відповідно до копії пенсійного посвідчення, долученої до позовної заяви, воно видане 07.07.2021, тарміном дії до 31.01.2023 (а.с.10). Додатково долучена представником позивача 07.08.2023 копія пенсійного посвідченя, вказує що видано воно було 05.04.2023, термін дії - довічно (а.с.112). Зазначення в копіях медичних документів, долучених до позову, про наявність в позивача інвалідності 3 групи не дає змоги суду визначити коли саме [PERSON] набула такого статусу, та чи мала вона інвалідність на момент відкриття спадщини, тобто [INFO] . Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Факт перебування на лікуванні в закладі охорони здоров`я у всіх випадках не може вважатися безумовною підставою для визначення додаткового строку. Важливими у цьому аспекті є тривалість стаціонарного лікування та ступінь захворювання. Судом не встановлено існування поважних причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини з підстав перебування на лікуванні. Обставини перебування позивача на лікуванні мали місце незначний проміжок часу з моменту смерті спадкодавця (14.10.2016-26.10.2016, [NUMBER] ) та після закінчення шестимісячного строку (жовтень 2019 року червень 2019 року; 18.11.2019-27.11.2019), для прийняття спадщини після смерті [INFO] батька позивача [PERSON] . Позивачем не доведено з якого часу вона має 3 групу інвалідності, загальна тривалість перебування на інвалідності та не доведено того, що перебуваючи на лікуванні, вона не мала змоги та можливості пересування. До того ж, знаходячись на лікуванні позивач мала можливість надіслати заяву поштовою кореспонденцією до нотаріуса за місцем відкриття спадщини або звернутися до нього через представника. Вищенаведене узгоджується із правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року в справі № 332/3796/19 (провадження № 61-10896св21) де вказано, що позивач не була позбавлена можливості подати заяву про прийняття спадщини шляхом направлення її поштою до нотаріальної контори або до органів місцевого самоврядування. У вказаній постанові Верховний Суд зазначав, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Порядок видачі свідоцтв про право на спадщину регламентовано Главою 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок). Згідно з пунктом 2.1 Глави 10 Порядку спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини (пункт 3.5 Глави 10 Порядку). Пунктом 3.23 Глави 10 Порядку передбачено, що своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку. Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У таких випадках конверт підшивається у спадкову справу. Згідно з пунктом 2.1. розділу IV Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року №3306/5, спадкова справа заводиться посадовою особою органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми), що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, визначених у статтях 1261, 1262, 1266 ЦК України, осіб, вказаних у заповіті, заінтересованих в охороні цього майна, або вимоги кредиторів. Крім того, судом встановлено, що після смерті батька позивача [PERSON] спадщину прийняла його дочка [PERSON] (сестра позивача та відповідач по справі), у зв`язку з цим 23.03.2017 Липовецькоюдержавною нотаріальною конторою заведено спадкову справу в спадковому реєстрі №40/2017, і 16.08.2018 на ім`я [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та земельні ділянки. Таким чином, підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову [PERSON] та відхиляє її доводи про те, що її хвороби, наявність у неї 3 групи інвалідності, відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини, що відкрилась після смерті батька позивача [PERSON] , оскільки позивач не була позбавлена можливості звернутись із заявою про прийняття спадщини в межах строку звернення із такою заявою. Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «РуїзТоріха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»). При прийнятті даного рішення судом враховується також той факт, що спадщину після смерті батька позивача прийняла його дочка [PERSON] за заповітом складеним від 05.10.2009. Тобто, житловий будинок по [ADDRESS] , фактично входить уже до складу спадкового майна, яке успадкувала відповідач [PERSON] . Крім того, відповідач успадкувала також земельні ділянки. Постановою ВС у складі колегії суддів Третьої судової палати КЦС у справі №691/481/18 від 10 червня 2021 року зазначено, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Встановивши, що позивач [PERSON] із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] не зверталась і рішення з цього приводу нотаріусом не приймалось (зі слів позивача, в усному порядку нотаріус рекомендував звернутись до суду), за відсутності доказів щодо врегулювання спору у досудовому порядку, зокрема шляхом звернення до спадкоємця, яка прийняла спадщину для надання її згоди на подання нею заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, за відсутності постанови нотаріуса про відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, доказів з якого часу позивач має інвалідність і чи мала інвалідність на час смерті спадкодавця суду не надано, а тому відсутні підстави вважати порушеними спадкові права позивача [PERSON] , отже позовні вимоги про визначення додаткового строку для подання нею заяви про прийняття спадщини є необґрунтованими. А тому, із врахуванням вище викладеного у всій сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні заявлених позивачем [PERSON] позовних вимог про визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини слід відмовити. При вирішення питання про розподіл судових витрат, суд на підставі ст.141 ЦПК України, враховує, що у задоволені позову [PERSON] відмовлено, а тому вважає за необхідне судові витрати покласти на позивача.

Outcome: dismissed