Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

29.10.2021 Дарницьким районним судом м. Києва за результатами розгляду справи № 753/8060/20 за позовом [PERSON] до Державного підприємства «Сетам», приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова Вадима Вячеславовича, Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна про визнання недійсними результатів прилюдних торгів відмовлено в задоволенні позову. Питання про судові витрати судом не вирішено. Постановою Київського апеляційного суду від 01.03.2023 вказане рішення залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 17.07.2023 зазначені рішення та постанову залишено без змін. 27.07.2023 до суду надійшла заява представника відповідача [PERSON] - адвоката Ганчука Григорія Володимировича про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, у якій він просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати пов`язані із правничою допомогою у сумі 25 000 грн, обґрунтовуючи свою заяву тим, що відповідачем до закінчення судових дебатів разом із клопотанням про забезпечення судових витрат було подано докази понесення судових витрат на правничу допомогу, а саме договір про надання правової допомоги, додаткову угоду та дублікат квитанції, які містяться в матеріалах справи. Оскільки рішення увалено на користь відповідача, він має право на відшкодування витрат, пов`язаних із правничою допомогою. 13.09.2023 до суду електронними засобами зв`язку на офіційну електронну адресу суду від представника позивача [PERSON] - адвоката Мороза Віктора Павловича надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, у яких він просить суд відмовити у задоволенні заяви представника відповідача, посилаючись на те, що до наявного у справі клопотання про забезпечення судових витрат у розмірі 25 000 грн не додано детального опису робіт адвоката та доказів його надсилання іншим учасникам, а до заяви про ухвалення додаткового рішення також не додано додатків, які б підтверджували понесені судові витрати. Також представник позивача просить у разі ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат - зменшити їх розмір до 5 000 грн. В судове засідання для розгляду питання щодо розподілу судових витрат сторони та їх представники не з`явились, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином. Від представника позивача, представника відповідача та третьої особи надійшли заяви з проханням провести розгляд заяви за їх відсутності. Беручи до уваги, що суд ухвалює додаткове рішення протягом 10 днів з дня надходження відповідної заяви (ч. 3 ст. 270 ЦПК України), суд вважає можливим розглянути заяву за відсутності усіх сторін у справі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із відсутністю сторін. Вивчивши матеріали заяви та додані до неї документи, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Питання про розподіл судових витрат під час винесення рішення судом не вирішено. Відповідно ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Під час розгляду справи по суті стороною відповідача у відзиві заявлено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у розмірі 30 000 грн та повідомлено, що остаточний розмір витрат на правничу допомогу та докази понесення таких витрат будуть подані у відповідності до ст. 141 ЦПК України /т.1 а.с.242/. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі у разі відмови в позові - на позивача. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України. За нормами ст. ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 29.10.2020 у судовому засіданні представником відповідача [PERSON] - адвокатом Ганчуком Григорієм Володимировичем подано клопотання про забезпечення судових витрат, до якого додано копію Договору № 25/09/2020 про надання правової допомоги від 29.09.2020 (далі Договір), у відповідності до п. 7.1 якого розмір гонорару визначається додатковою угодою №1. У відповідності до Додаткової угоди №1 до Договору (далі Додаткова угода), сторони дійшли згоди, що розмір гонорару за надання правової допомоги у справі №753/8060/20 - 30 000 грн. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу надано дублікат квитанції № 0.0.1852879758.1 від 29.09.2020 на суму 25 000 грн (далі - Квитанція) /т.2 а.с.110-115,116-117,118/. Отже, стороною відповідача [PERSON] документально доведено, що ним понесені витрати на правову допомогу у розмірі 25 000 грн. При цьому, представник позивача - адвокат Мороз Віктор Павловича у запереченнях на заяву про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу посилався на те, що заявником не додано детального опису виконаних адвокатом робіт, а також Договір, Додаткова угода та Квитанція не були надіслані іншим учасникам. Щодо відсутності детального опису виконаних робіт адвоката. У відповідності до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, частиною 2 ст. 137 визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У п. 7.1 Договору сторони погодили, що розмір гонорару визначається додатковою угодою №1. У відповідності до Додаткової угоди розмір гонорару за надання правової допомоги у справі №753/8060/20 - 30 000 грн. Таким чином, відсутність детального опису виконаних робіт адвокатом не може бути перешкодою для компенсації стороні, на користь якої ухвалено рішення, витрат на правничу допомогу з огляду на те, що цією стороною та адвокатом погоджено фіксований розмір гонорару у договорі та надано докази оплати послуг. Оскільки у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі та відсутня необхідність у розподілі судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог, як при частковому задоволенні позову, необхідність наявності детального опису виконаних адвокатом робіт відсутня. Щодо відсутності доказів надіслання клопотання про забезпечення судових витрат з додатками іншим учасникам справи. Докази, на які посилається сторона відповідача як на підтвердження понесення нею витрат на правничу допомогу, були подані нею під час розгляду справи по суті, а саме разом із поданням клопотання про забезпечення судових витрат. За результатами розгляду клопотання ухвалою від 29.10.2020 заяву представника відповідача Ганчука Г.В. про забезпечення судових витрат задоволено частково. Вказану ухвалу представником позивача було оскаржено /т.2 а.с.102-118, 136-138,178-208/. Крім того, представник позивача - адвокат Мороз В.П. неодноразово був ознайомлений із матеріалами справи /т.2 а.с.142-143, т. 4 а.с.109-110, т.5 а.с.202-204/. Таким чином, матеріалами справи підтверджується та обставина, що сторона позивача була повністю обізнана про наявність вказаних доказів та була з ними ознайомлена, попри те, що клопотання про забезпечення судових витрат з додатками не було надіслано іншим учасникам справи. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Одним з основних принципів цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Отже, розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. За таких обставин, оскільки сторонами Договору визначено розмір гонорару у розмірі 30 000 грн, в матеріалах справи містяться докази понесених судових витрат на правничу допомогу у розмірі 25 000 грн, рішення у справі ухвалено на користь відповідача, і вартість правничої допомоги суд вважає реальною та розумною, враховуючи складність справи, а відтак заява підлягає задоволенню. Зменшення суми судових витрат, про яке клопотав представник позивача, задоволенню не підлягає, оскільки заявлений розмір у сумі 25 000 грн визнаний судом реальним та розумним. Отже, про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню.

Outcome: approved