Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-07 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА", діючи через свого представника позивача Дудуц О.В. звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди. В обґрунтування вимогзазначає, що 30.07.2021 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу № УБ 1574266, згідно якого було застраховано транспортний засіб Ford «Mondeo», державний номер [NUMBER] , що належить відповідачу на праві власності. Згідно суттєвих умов Договору страхова сума згідно п.1.6 Договору складає 220 000,00 грн. з франшизою 0% при пошкодженні транспортного засобу (п.1.3.1. Договору). 12.10.2021 року у м. Рівне по вул. Відінська, 2 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля відповідача та іншого транспортного засобу - автомобіля Volkswagen«СС», державний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , за кермом якого знаходилась [PERSON] . Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 28.12.2021 року [PERSON] було визнано винною у здійсненні ДТП та застосовано по відношенню до неї штраф за вчинення адміністративного правопорушення визначеного ст.124 КУпАП. 12.10.2021 року відповідач звернувся до ПАТ " НАСК "Оранта" із заявою про страхове відшкодування, в якій зазначив всі обставини даної справи. 06.12.2021 року НАСК "Оранта" виплатила відповідачу за даним страховим випадком страхове відшкодування в розмірі 8 272,00 грн., в якості зрахування чергових платежів згідно умов Договору, між сторонами було проведено взаємозалік по 363 № 432. 07.12.2021 року відповідач отримав від позивача за даним страховим випадком (з урахуванням умов узгодження суми страхового відшкодування) страхову відшкодування в сумі 72 028,00 грн. 26.01.2022р. ПАТ «НАСК «ОРАНТА» звернулося із заявою на виплату страхового відшкодування в порядку суброгації до ПрАТ «СК «ВУСО», де була застрахована цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як до особи, винуватої в заподіянні відповідачу (а в подальшому і ПАТ НАСК ОРАНТА) збитків. 12.07.2022p. ПАТ «HACK «ОРАНТА отримала відповідь за вищезгаданою вимогою від ПрАт «СК «ВУСО», з якої стало відомо, що 09.11.2021р. відповідач отримав від ПрАТ «СК «ВУСО» (на підставі його заяви) 121 129 (сто двадцять одну тисячу сто двадцять дев`ять) грн. 00 коп. в якості відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної в результаті страхового випадку, що мало місце 12.10.2021 р. в м. Рівному за участю вищеперерахованих транспортних засобів. Тобто, станом на 07.12.2021р. (день, коли ПАТ НАСК «ОРАНТА» було перераховано відповідачу страхове відшкодування за вищезгаданим страховим випадком) - відповідач вже отримав матеріальне відшкодування за даним страховим випадком від ПрАТ «СК «ВУСО» в розмірі 121 129, 00 грн., про що умисно не повідомив позивача. Вважають, що отримання відшкодування відповідачем за страховим випадком є набуття майна без достатньої правової підстави. 15 червня 2023 року ухвалою суду прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. 18 липня 2023 року від відповідача, який діє через свого представника до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, зважаючи на таке. 12.10.2021 року відповідач звернувся до позивача із заявою про страхове відшкодування, в якій зазначив всі обставини даної справи. В розділі даної заяви «Опис подій» відповідачем було зазначено, що він звернувся також за виплатою страхового відшкодування до страхової компанії ПРАТ СК «ВУСО». Дане звернення до ПРАТ СК «ВУСО» було здійснено відповідно до діючого законодавства на підставі наявного у винуватця ДТП страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності водія автомобіля - винуватця ДТП. 09.11.2021 року відповідачу було сплачено від ПРАТ СК «ВУСО» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу - винуватця ДТП відшкодування в сумі 121 129,00 грн. Дана сума є недостатньою для покриття матеріального збитку нанесеного відповідачу в результаті ДТП. Факт виплати вказаної суми був відомий позивачу і між сторонами велись перемовини про визначення остаточної суми виплати страхового відшкодування по Договору якої б разом із сумою виплати за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності було б достатньо відповідачу для здійснення відновлювального ремонту автомобіля у разі використання під час ремонту не оригінальних та частково б/у запасних частин. 29.11.2021 року відповідача було запрошено в офіс ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» в м. Рівне для узгодження з аварійним комісаром суми страхового відшкодування за Договором. Відповідачу було запропоновано виплату страхового відшкодування за Договором в сумі 80 300,00 грн. яка складається із 8 272,00 грн. майбутніх страхових платежів за Договором та 72 028,00 грн на покриття матеріальних збитків які отримав відповідач внаслідок ДТП. Відповідач погодився на запропоновану позивачем виплату усвідомлюючи при цьому, що сума запропонованої йому страхової виплати була зменшена відносно до визначеного у Договорі. Фактично між сторонами було укладено угоду на зменшення суми страхового відшкодування, відповідачем було засвідчено акт узгодження страхової суми у вказаних розмірах (долучено позивачем до позовної заяви ). Про факт узгодження суми страхового відшкодування в сторону її зменшення свідчить і п.34 Розрахунку страхового відшкодування який надано позивачем, де зазначено, що підставою для зменшення суми розміру страхового відшкодування є мирова угода. 06.12.2021 року позивачем було складено Страховий акт № СТО -21-64671/2 на суму страхового відшкодування 72 028,00 грн. Із доданого позивачем до вказаного акту розрахунку вбачається, що розмір матеріального збитку відповідача враховуючи знос деталей дорівнює 386 785,82 грн. Отже, 07.12.2021 року відповідач отримав узгоджену сторонами зменшену суму страхового відшкодування через касу АТ «Ощадбанк» у м. Рівному в сумі 72 028,00 грн. за діючим Договором добровільного страхування транспортного засобу № УБ 1574266 від 30.07.2021 року. Позивач як на підставу повернення йому грошових коштів отриманих відповідачем за Договором добровільного страхування транспортного засобу № УБ 1574266 від 30.07.2021 року просить застосувати приписи статті 1212 ЦК України. Вважає наявність між сторонами в даній судовій справі як підстави для отримання коштів відповідачем діючого Договору добровільного страхування транспортного засобу № УБ 1574266 від 30.07.2021 року унеможливлює застосування приписів ст.1212 ЦК України для стягнення коштів з відповідача. Просить в позові відмовити. 20 липня 2023 року представник позивача подала до суду відповідь на відзив, в якому вказала, що категорично заперечує проти заяви відповідача, що в задоволенні позовних вимог ПАТ "НАСК "Оранта" необхідно відмовити в повному обсязі. Зазначає, що в даному випадку має місце пряме порушення умов договору. А в разі порушення умов - порушене право підлягає захисту незалежно від того чи порушене право, яке визначене в законі, чи яке визначене в договорі. Тому вважає, що оскільки страхове відшкодування, отримане відповідачем з порушенням умов договору - воно підлягає поверненню особі, яка його здійснила. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, з підстав, викладених у позові. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову, з підстав, викладених у відзиві. Просить відмовити у задоволенні позову. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 30.07.2021 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» був укладений Договір добровільного страхування транспортного засобу № УБ 1574266, згідно якого було застраховано транспортний засіб Ford «Mondeo», державний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] на праві власності. Згідно умов Договору страхова сума згідно п.1.6 Договору складає 220 000,00 грн. з франшизою 0% при пошкодженні транспортного засобу ( п.1.3.1. Договору ). 12.10.2021 року у м. Рівне по вул. Відінська, 2 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [PERSON] та транспортного засобу - автомобіля Volkswagen«СС», державний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , за кермом якого знаходилась [PERSON] . Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 28.12.2021 року [PERSON] було визнано винною у здійсненні ДТП та накладено штраф за вчинення адміністративного правопорушення, визначеного ст.124 КУпАП. 12.10.2021 року відповідач звернувся до ПАТ « НАСК» «Оранта» із заявою про страхове відшкодування. 06.12.2021р. ACK "ОРАНТА" виплатила відповідачу за даним страховим випадком страхове відшкодування в розмірі - 8 272 (вісім тисяч двісті сімдесят дві) грн. 00 коп. в якості зарахування чергових платежів згідно умов Договору, що підтверджується проводкою документу Взаємозалік по 363 № 432. 07.12.2021 p. HACK "ОРАНТА" виплатила відповідачу за даним страховим випадком (з урахуванням умов узгодження суми страхового відшкодування) страхове відшкодування в розмірі - 72 028 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 62970. 26.01.2022 р. ПАТ «НАСК «ОРАНТА» звернулося із заявою (вих. № 08-03-14/1-04/3103) на виплату страхового відшкодування в порядку суброгації до ПрАТ «СК «ВУСО», де була застрахована цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як до особи, винуватої в заподіянні відповідачу збитків. 12.07.2022p. ПАТ «HACK «ОРАНТА отримала відповідь за вищезгаданою вимогою від ПрАт «СК «ВУСО», з якої стало відомо, що 09.11.2021р. відповідач отримав від ПрАТ «СК «ВУСО» (на підставі його заяви) 121 129 (сто двадцять одну тисячу сто двадцять дев`ять) грн. 00 коп. в якості відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної в результаті страхового випадку, що мало місце 12.10.2021 р. в м. Рівному за участю вищеперерахованих транспортних засобів. Тобто 09.11.2021 року відповідачу також було сплачено від ПРАТ СК «ВУСО» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу - винуватця ДТП відшкодування в сумі 121 129,00 грн., що не заперечується стороною відповідача. З метою досудового врегулювання спору, позивач HACK "ОРАНТА" направляло на адресу відповідача вимогу про повернення страхового відшкодування, однак відповідачем добровільно НАСК «Оранта» зазначені кошти не повернуті. Правовою підставою позову позивач вказує положення ст.1212 ЦК України. Згідно ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Доводи позивача про те, що правовою підставою позову є положення статті 1212 ЦК України, не знайшли свого підтвердження з таких підстав. Як було встановлено судом, 09.11.2021 року відповідачу було сплачено від ПРАТ СК «ВУСО» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу - винуватця ДТП відшкодування в сумі 121 129,00 грн. Відповідач зазначає, що дана сума була недостатньою для покриття матеріального збитку нанесеного відповідачу в результаті ДТП. Факт виплати вказаної суми був відомий позивачу і між сторонами велись перемовини про визначення остаточної суми виплати страхового відшкодування по Договору якої б разом із сумою виплати за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності було б достатньо відповідачу для здійснення відновлювального ремонту автомобіля у разі використання під час ремонту не оригінальних та частково б/у запасних частин. Так, 29.11.2021 року ПАТ "НАСК "Оранта" відповідачу було запропоновано виплату страхового відшкодування за Договором в сумі 80 300,00 грн., яка складається із 8 272,00 грн. майбутніх страхових платежів за Договором та 72 028,00 грн .на покриття матеріальних збитків, які отримав відповідач внаслідок ДТП. З оглянутого в судовому засіданні розрахунку страхового відшкодування, проведеного позивачем вбачається, що відповідач погодився на запропоновану позивачем страхову виплату, яка була б зменшена відносно до визначеного розміру у Договорі. Фактично між сторонами було укладено угоду на зменшення суми страхового відшкодування, відповідачем було засвідчено акт узгодження страхової суми у вказаних розмірах. Про факт узгодження суми страхового відшкодування в сторону її зменшення свідчить і п.34 Розрахунку страхового відшкодування який надано позивачем, де зазначено, що підставою для зменшення суми розміру страхового відшкодування є мирова угода. 06.12.2021 року позивачем було складено Страховий акт № СТО -21-64671/1 на суму страхового відшкодування 8 272,00 грн. (залишок майбутніх страхових платежів відповідача за Договором ). На дану суму між сторонами було проведено взаємозалік по 363 № 432. В той же день, 06.12.2021 року позивачем було складено Страховий акт № СТО -21-64671/2 на суму страхового відшкодування 72 028,00 грн. Із доданого позивачем до вказаного акту розрахунку вбачається, що розмір матеріального збитку відповідача враховуючи знос деталей дорівнює 386 785,82 грн. Отже, 07.12.2021 року відповідач отримав від позивача узгоджену сторонами зменшену суму страхового відшкодування в сумі 72 028,00 грн. за діючим Договором добровільного страхування транспортного засобу № УБ 1574266 від 30.07.2021 року. З огляду на викладене, відповідно такі кошти страхувальник (відповідач) набув за наявності правової підстави в межах укладеного договору, з врахуванням всіх обставин виконання цього договору, що були відомі позивачу на момент його виконання, а тому їх не може бути витребувано відповідно до статті 1212 ЦК України як безпідставне збагачення. Отже, правовідносини сторін у цьому спорі регулюються нормами зобов`язального права, а договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо вимоги повернути страховику кошти, сплачені ним на виконання зобов`язання. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов законодавства. Вищевказане узгоджується з висновком Верховного Суду у справі № 308/8645/15-ц, провадження № 61-6906св18 у постанові від 24.10.2018 року, де зазначено наступне. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондиційного зобов`язання. Характерною особливістю кондиційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондиційному зобов`язанні немає правового значення, чи вибуло майно з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним. Кондиційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 ЦК України, свідчить про необхідність установлення так званої абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Положення глави 83 ЦК України застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Результат аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов`язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали. Правовідносини сторін у цьому спорі регулюються нормами зобов`язального права, а договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо вимоги повернути страховику кошти, сплачені ним на виконання зобов`язання. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 06.02.2020 року у справі № 910/13271/18, зазначив таке. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі N 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі N 918/47/18, від 01.04.2019 у справі N 904/2444/18. Проаналізувавши характер спірних правовідносин, суд погоджується із доводами відповідача, наведеними у відзиві на позовну заяву, та приходить до висновку, що передбачені цивільним законодавством підстави для повернення грошових коштів на підставі вимог статті 1212 ЦК України відсутні. Таким чином, позовні вимоги є безпідставними, а тому у їх задоволенні необхідно відмовити.

Outcome: dismissed