Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-05 00:00:00

представник [PERSON] - [PERSON] подав до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 3% річних у розмірі 299 грн. 00 коп. та інфляційні втрати в розмірі 1856 грн. 48 коп., а також понесені судові витрати. Свої вимоги\~позивач обґрунтовує\~тим,\~що 22.02.2018\~в м.\~Львові на\~площі Різні,\~мала місце\~дорожньо -\~транспортна пригода\~за участю\~автомобіля «Audi»\~д.р.н.\~« [NUMBER] »,\~під керуванням\~відповідача та\~автомобіля «Mitsubishi»,\~д.р.н.\~« [NUMBER] »,\~під керуванням\~ [PERSON] ..\~Внаслідок вище\~вказаної дорожньо-транспортної\~пригоди,\~«Mitsubishi»,\~було завдано\~механічних ушкоджень.\~Відповідно до\~матеріалів справи\~та Європротоколу\~вказана дорожньо-транспортна\~пригода сталася\~з вини\~відповідача.\~15.07.2020\~року,\~між ПрАТ\~«СК «ВУСО»\~та ФОП\~ [PERSON] \~укладено Договір\~№15/07/2020\~про відступлення\~права вимоги,\~відповідно до\~якого позивач\~отримав право\~вимоги відшкодування\~у порядку\~регресу збитків\~у вигляді\~виплаченого страхового\~відшкодування за\~договором №4777159-02-14-01\~від 11.12.2017.\~Рішенням Кам`янка-Бузького\~районного суду\~Львівської області\~від 07.12.2021\~позов ФОП\~ [PERSON] \~до [PERSON] \~про відшкодування\~шкоди в\~порядку регресу\~задоволено та\~призначено до\~стягнення з\~відповідача на\~користь позивача\~завдані збитки\~в порядку\~регресу у\~розмірі 2\~755,12\~грн.,\~420,20\~грн.\~судового збору\~та 2000,00\~грн.\~понесених позивачем\~судових витрат\~на професійну\~правничу допомогу.\~28.02.2023\~виконавче провадження\~закінчено у\~зв`язку з\~повною виплатою\~боржником заборгованості.\~Зазначає,\~що має\~право на\~стягнення з\~відповідача суми\~інфляційних втрат\~та трьох\~процентів річних\~від простроченої\~суми боргу\~за весь\~час прострочення,\~починаючи з\~наступного дня\~відкриття провадження\~у справі\~24.03.2021\~до дня\~винесення постанови\~про закінчення\~виконавчого провадження\~28.02.2023.\~Вказує,\~шо загальний\~розмір інфляційних\~втрат становить\~1856,48\~грн.\~та загальна\~сума відсотків\~за користування\~річних за\~користування грошовими\~коштами за\~період з\~25.03.2021\~по 27.02.2023\~складає 299,00\~грн..За таких обставин звернувся до суду вважаючи свої права порушеними. Ухвалою судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 28.06.2023 було відкрито провадження у справі, розгляд визначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання в якому вказав, що позов підтримує в повному обсязі, розгляд справи просить проводити без його участі, проти заочного рішення по даній справі не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду представником відповідача адвокатом Андрушківим С.Є. подано клопотання, в якому просив суд розгляд справи проводити без участі відповідача та його представника. Позовних вимог не визнають. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 22.02.2018 року приблизно о 09:20 в м. Львові на площі Різні, мала місце дорожньо транспортна пригода за участю автомобіля «Audi А6» державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Mitsubishi АSХ», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль «Mitsubishi АSХ», державний реєстраційний номер « [NUMBER] ». Даний транспортний засіб був застрахований в ПрАТ «СК «ВУСО» відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту № 4777159-02-14-01 від 11.12.2017. Винуватцем даної ДТП був водій автомобіля «Audi А6» [PERSON] . 23.02.2018 [PERSON] звернулася до ПрАТ «СК «ВУСО» з повідомленням про настання події з наземним транспортним засобом (заявою про виплату страхового відшкодування) відповідно Договору добровільного страхування наземного транспорту № 4777159-02-14-01 від 11.12.2017. ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило власнику пошкодженого автомобіля страхове відшкодування у розмірі: 18 089 грн. 58 коп. (вісімнадцять тисяч вісімдесят дев`ять гривень, п`ятдесят вісім копійок). 15.07.2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та суб`єктом підприємницької діяльності фізичною особою підприємцем [PERSON] укладено Договір цесії №15/07/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку № 1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором №4777159-02-14-01 від 11.12.2017 року. Транспортний засіб [PERSON] «Audi А6» державний реєстраційний номер « [NUMBER] » був застрахований за Полісом AM № 2276137 в ПрАТ «СК «Євроінс Україна» (а.с. 38). ПрАТ «СК «Євроінс Україна» відшкодувало ПрАТ «СК «ВУСО» частину завданих відповідачем збитків в розмірі 15 334 грн. 46 коп. (п`ятнадцять тисяч триста тридцять чотири гривні сорок шість копійок). Різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням за полісом № AM № 2276137 склала: 2 755 грн. 12 коп. (дві тисячі сімсот п`ятдесят п`ять гривень дванадцять копійок). Позивач на підставі ст.38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" направив на адресу відповідача вимогу про відшкодування збитків, однак відповідачем у встановлений час не було здійснено випрати вказаної суми відшкодування. Оскільки відповідач добровільно не відшкодував вказану суму, позивач звернувся до суду з позовом в порядку ст. 993, 1166 ЦК України. Так, 07.12.2021 в рамках цивільної справи № 446/2306/22 Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області було винесено рішення про задоволення позову [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу/суброгації, стягнуто з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку зворотної вимоги (регресу) в розмірі 2 755 грн. 12 коп. (дві тисячі сімсот п`ятдесят п`ять гривень, дванадцять копійок), 50 відсотків сплаченого судового збору, що становить 420,40 грн (чотириста двадцять гривень сорок копійок). Додатковим рішенням від 03.08.2022 з [PERSON] стягнуто 2000,00 грн. понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу. Постановою про закінчення виконавчого провадження винесеної в рамках виконавчого провадження № 70925046, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 446/2306/20 від 21.09.2022 закінчено у зв`язку з тим, що боржником суму заборгованості за виконавчим провадженням сплачено в повному обсязі, чим фактично виконаний виконавчий документ (а.с. 14) Відповідно до розрахунку наданого представником позивача, у зв`язку із несвоєчасним виконанням грошового зобов`язання у порядку ст. 625 ЦК України нарахував інфляційні витрати за період з 25.03.2021 по 27.03.2023 у сумі 1856,48 грн. та 3% річних за період з 25.03.2021 по 27.03.2023 у сумі 299, 00 грн.. Як на підставу свого позову представник позивача посилається на ст. 625 ЦК України і вказує, що у зв`язку із простроченням виконання відповідачем грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язані сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач [PERSON] в ході судового розгляду позов заперечив. Вирішуючи спір, суд виходив з наступного. Частина перша статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно позиції викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 року в справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19), внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (правовий висновок Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц та постанові від 19 червня 2019 року в справі № 646/14523/15-ц). Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Судом встановлено, що між сторонами було наявне грошове зобов`язання, яке відповідач вчасно належним чином не виконував, що дає підстави для стягнення на користь позивача інфляційних витрат за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобов`язання, оскільки боржник зобов`язаний відшкодувати інфляційні витрати від знецінення неповернутих коштів за час не виконання зобов`язання. Відтак, в ході судового розгляду судом встановлено, що грошове зобов`язання, яке виникло з приводу відшкодування збитків в порядку регресу відповідач [PERSON] вчасно не виконав, тому в позивача виникло право на звернення до суду з вимого про стягнення із відповідача розміру інфляційних втрат та 3 % річних. Окрім цього суд погоджується з наданим представником позивачем розрахунком інфляційних втрат та 3% річних. Судом зазначається, що сторона відповідача хоч позов заперечила, однак правом на подання відзиву не скористалася, пояснення не надала, так само як і поданий позивачем розрахунок не спростований відповідачем. Відтак на підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 299 грн. 00 коп. та інфляційні втрати в розмірі 1856 грн. 48 коп.. Вирішуючи питання судових витрат суд виходить з наступного. Судові витрати в цій справі складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір що становить 858 грн.00 коп.. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат в частині витрат на правничу допомогу, судом встановлено, що представництво інтересів позивача у даній справі здійснював адвокат Самойленко П.М. відповідно до договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30.01.2019. Як видно з договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30.01.2019 сторони узгодили розмір гонорару адвоката, згідно якого детальний перелік послуг, а також розмір та порядок оплати клієнтом адвокату гонорару та фактичних витрат пов`язаних із виконанням даного договору, погоджується за взаємною згодою сторін та оформляється додатковою угодою (угодами) до цього договору /а.с.19-20/. Згідно додаткової угоди № 83 до договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30.01.2019 сторони узгодили, що вартість послуг (гонорар) адвоката за договором про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30.01.2019 по справі, що пов`язана з стягненням з [PERSON] суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу становить 4\~000 грн., що сплачується клієнтом за надання останнім послуг, які визначені п.2 даної додаткової угоди. /а.с.23-24/. Згідно акту здачі прийняття робіт (надання послуг) до договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 13.03.2023, адвокатом Самойленком П.М. було представлено наступні послуги: аналіз судової практики та обговорення з клієнтом правової позиції по справі 2 год., (300 грн.), написання позовної заяви та підготовка документів для подання позову до супровід судової справи 5 год. (2000грн.). Всього витрачено адвокатом часу надання послуг 7 год. . Загальна вартість робіт становить 3300 грн.. Перераховані вище послуги виконані повністю. Клієнт відносно обсягу, якості та терміну надання послуг до адвоката немає. Крім того клієнтом здійснено авансування послуг адвоката для здійснення супроводу та контролю судової справи в розмірі 1000 грн. /а.с.25/. Відповідно до платіжного доручення № Р24АР24А946765033D1198 від 13.03.2023 [PERSON] сплатив на рахунок адвоката Самойленка П.М.- 4 000,00 грн. (а.с.17) Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Враховуючи вище наведене суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу підлягає розподілу на рівні з іншими судовими витратами у справі. При цьому враховуючи складність справи та виконаних адвокатом робіт і послуг, що стосуються підготовки позову та розгляду справи в суді, час, витрачений адвокатами на надання послуг та обсяг таких послуг, ціну позову, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу в розмірі 1 000 грн..

Outcome: approved