Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, в якому вказане ім`я власника [PERSON] , їй [PERSON] . В обґрунтування заяви покликається на те, що на підставі договору дарування ААН № 015758 від 25.09.1998 року заявнику належить 1/3 будинку на праві приватної власності, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим комунальним підприємством Городоцьким районним бюро технічної інвентаризації. Проте у договорі дарування та у витязі про реєстрацію права власності на нерухоме майно допущена помилка у написанні імені заявника, а саме: замість правильного імені « [PERSON] » зазначено неправильне « [PERSON] ». Тому просить задовольнити заяву. Ухвалою суду від 10.07.2023 р. у справі відкрито провадження та призначено до розгляду. Представник заявника у судовому засіданні підтримав заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, з мотивів наведених у ній, та просив задовольнити її. Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, належним чином були повідомлені про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.08.2008 р. № 24312600, виданим комунальним підприємством Городоцьким районним бюро технічної інвентаризації, власником нерухомого майна зазначено [PERSON] . Згідно з договором дарування ААН № 015759 від 25.09.1998 року однією із сторін договору зазначено [PERSON] . Проте, відповідно до даних паспорта серії [NUMBER] , виданим Галицьким РВ у м. Львові ГУ ДМС України у Львівській області, вказано [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України). Згідно з п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як передбачено п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Як вже встановлено вище, згідно з відомостями, зазначеними у Витязі про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.08.2008 р. № 24312600, виданим комунальним підприємством Городоцьким районним бюро технічної інвентаризації, та у договорі дарування ААН № 015759 від 25.09.1998 року, власником нерухомого майна вказано [PERSON] . Однак, у вказаних документах допущена помилка у написанні імені власника, а саме: замість вірного імені « [PERSON] » зазначено невірне « [PERSON] », Згідно з даними паспорта серії [NUMBER] , виданим Галицьким РВ у м. Львові ГУ ДМС України у Львівській області, ім`я заявниці, яке зазначене у вищевказаних документах, не збігається з ім`ям цієї особи, зазначеним у паспорті. Проте заявник звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.08.2008 р. № 24312600, [PERSON] , який не є правовстановлюючим документом. Відтак, правовстановлюючим документом, який підтверджує право власності заявника на нерухоме майно, а саме: 1/3 будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є договір дарування ААН № 015759 від 25.09.1998 року. Належним способом захисту у даному випадку є встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме: договору дарування ААН № 015759 від 25.09.1998 року, [PERSON] . У випадку задоволення заяви про встановлення факту належності [PERSON] договору дарування ААН № 015759 від 25.09.1998 року, заявниця може самостійно звернутися до органу реєстрації прав власності на нерухоме майно, який уповноважений видати новий витяг з урахуванням такого рішення. Беручи до уваги встановлені у судовому засіданні обставини справи, досліджені докази, враховуючи те, що заявник звернувся до суду з неналежним способом захисту своїх прав та те, що витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.08.2008 р. № 24312600 не є правовстановлюючим документом, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту належності документу не підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: dismissed