Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-10 00:00:00

ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № Z60.13034.003803934 від 26 березня 2018 року в розмірі 259471,28 грн. та понесених судових витрат. Свої вимоги мотивує тим, що 26.03.2018 між [PERSON] та ПАТ «ІДЕЯ БАНК» було укладено кредитний договір № Z60.13034.003803934. 02.12.2020 між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 12/89, у відповідності до умов якого ПАТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає право вимоги за плату та на умовах, визначених цим договором. Згідно п.2.2. Договору факторингу права вимоги, які ПАТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед ПАТ «Ідея Банк» та визначені в Реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладання цього Договору. Реєстр боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу № 12/89 від 02.12.2020 року Реєстру боржників № 1 від 02.12.2020 року, права вимоги, за якими відступаються, та боржників за такими договорами, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набув права грошової вимоги до [PERSON] за Кредитним договором в сумі 259471 грн 28 коп, з яких: 97174 грн 06 коп - заборгованість за основним боргом; 35731 грн 75 коп - заборгованість за відсотками; 126565 грн 47 коп - заборгованість за комісіями. На вимогу п.6 ч.3 ст. 175 ЦПК України та з метою досудового врегулювання спору, у зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов Кредитного договору, позивачем, на виконання п.5.3. Договору факторингу, згідно вимог ст.ст. 512-514, 516 ЦК України, на адресу відповідача, зазначену в Кредитному договорі, простою кореспонденцією через відділення Укрпошти ТОВ «ФК «ЄАПБ» було направлено повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості по кредитному договору та включення персональних даних до бази персональних даних. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит у строки, передбачені кредитним договором. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за кредитним договором № Z60.13034.003803934 від 26.03.2018 в розмірі 259471,28 грн та стягнути судові витрати. Ухвалою судді від 14.09.2021 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Заочним рішенням суду від 24.11.2021 позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № Z60.13034.003803934 від 26.03.2018 у розмірі 259471,28 грн, а також стягнуто судові витрати у сумі 3892,07 грн (а.с. 59-61). Ухвалою суду від 23.12.2022 заяву представника [PERSON] - адвоката Переверзєва О.О. про перегляд заочного рішення задоволено, скасовано вищевказане заочне рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24.11.2021 та призначено справу до розгляду по суті у порядку спрощеного позовного провадження. 09.01.2023 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги визнає частково, вказує, що [PERSON] працює у відділі урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації в м. Чернігові, займає посаду старший офіцер. Відповідно до п.п.3 п.4 ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20.05.2014 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено п. 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резвістам та військовозобов`язаним, з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Вказує, що непогоджується з п. 1.10 Кредитного договору, оскільки ним встановлено плату позичальника за обслуговування кредитної заборгованості, за надання інформації щодо його кредиту, безоплатість якої прямо встановлено ч.1 ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування». Позивачем не споживались жодні супутні послуги, отже вказаний пунк Кредитного договору є несправедливим, містить дисбаланс обов`язків на шкоду споживача, суперечить закону. Відповідно до розрахунку заборгованості від 02.12.2020 загальна заборгованість за кредитом становить 259471,28 грн з яких: 97174,06 - заборгованість за основним боргом; 35731,75 грн - заборгованість за відсотками; 126565,47 - заборгованість за комісіями. Вважає, що відповідач забов`язаний сплатити лише заборгованість за основним боргом (тілом кредиту) в розмірі 99850,00 грн, з яких 25310,00 грн він вже оплатив згідно виписки наданої позивачем, тобто 99850,00 грн - 25310,00 грн = 74540,00 грн, сума, яку визнає відповідач, недоплачене тіло кредиту (95-99). 17.01.2023 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив у якій відзив відповідача вважає безпідставним, необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Вказує, що відповідач не надавав первісному кредитору доказів на підтвердження того факту, що у нього є право на пільги відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Також вказує, що п.1.10 Кредитного договору в абзаці 2 зазначено, що позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в термін і розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за Кредитним договором. Підписавши Кредитний договір та Паспорт споживчого кредиту, відповідач добровільно погодився на умови кредитування, зокрема розмір кредиту, порядок його надання, відсотків за користування кредитом, сплату комісій та застосування штрафу у разі порушеня грошового зобов`язання. Поняття «плата за обслуговування кредиту» та поняття «проценти» є тотожними. Не погуджуються з розміром витрат на надання правової допомоги відповідачу (а.с.110-123). Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2023 за розпорядженням № 40 на підставі п.п. 2.3.49, п.п. 2.3.50, п. 2.3 «Положення про автоматизовану систему документообігу суду», п. 2.3.25 «Засад використання автоматизованої системи документообігу суду», у зв`язку з перебуванням судді Карапута О.О. з 21.02.2023 у відпустці по вагітності та пологам, справу передано у провадження судді Яременко І.В. Ухвалою судді Яременко І.В. від 03.03.2023 справа прийнята до свого провадження та призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України судове засідання не проводиться. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Z60.13034.003803934 від 26.03.2018 (а.с.6-9). 02.12.2020 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 12/89, у відповідності до умов якого АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає право вимоги за плату та на умовах, визначених цим договором (а.с.23-25). Згідно п.2.2. Договору факторингу права вимоги, які ПАТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед ПАТ «Ідея Банк», та визначені в Реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладання цього Договору. Реєстр боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу № 12/89 від 02.12.2020 - Реєстру боржників ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № Z60.13034.003803934 в сумі 259471,28 грн. - загальна сума заборгованості (а.с.26). На виконання умов Договору відступлення права вимоги, згідно вимог ст. ст. 512 - 514, 516 ЦК України, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, від імені ПАТ «Ідея Банк» відповідачу направлено повідомлення про відступлення права вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с.22). Згідно з умовами Кредитного договору позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а відповідач всупереч договірним зобов`язанням, в установлені терміни не повернув належні грошові суми. В силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ст.ст. 1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до довідки наданої начальником Відділу урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інфомації України в м. Чернігові, [PERSON] проходить військову службу за контрактом у Відділі урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інфомації України в м. Чернігові, з 03.07.2007 по теперішній час (а.с. 77). Відповідно до п.4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20.05.2014р. були внесені зміни у Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а саме ст. 14 доповнено п. 15 такого змісту: «Військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються". Така норма діяла станом на час укладення кредитного договору. Пунктом 1 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію п. 3 п. 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби. Особливий період відповідно до абз. 5 ст. 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію" це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду в розумінні Закону України "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року у справі N 813/402/17 дійшла висновку, що навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи. Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу. На підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року N 303/2014 "Про часткову мобілізацію" з 18 березня 2014 року в Україні розпочався особливий період, який триває на час розгляду справи. Судом встановлено, що позичальник є військовослужбовцем, протягом усього періоду виконання умов кредитного договору та станом на час розгляду справи має статус військовослужбовця Збройних Сил України, а тому на нього поширювались пільги, передбачені п.15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", тобто до нього не може застосовуватись відповідальність у виді штрафних санкцій і пені за невиконання зобов`язань за користування кредитом, а також у нього відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом. Відповідно до п. 1, 4 і 6 Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджених постановою Правління Національного банку України від 08.06.2017 № 49 ці Правила встановлюють для банків України методику розрахунку загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договорами про споживчий кредит. Банк розраховує загальну вартість кредиту для споживача (далі - загальна вартість кредиту) у грошовому виразі згідно з методикою розрахунку загальної вартості кредиту для споживача, наведеною в додатку 1 до цих Правил. Банк розраховує реальну річну процентну ставку за договором про споживчий кредит (далі - реальна річна процентна ставка) у процентах згідно з методикою розрахунку реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, наведеною в додатку 3 до цих Правил. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно наданої позивачем довідки-розрахунку заборгованості, станом на 02.12.2020 заборгованість [PERSON] перед АТ «Ідея Банк» становить 259471,28 грн, з яких: 97174,06 грн - заборгованість за основним боргом, 35731,75 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, 126565,47 - заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями (а.с. 20). Відповідно до виписки по рахунку, відповідачем було здійснено погашення кредитної заборгованості за кредитним договором Z60.13034.003803934 від 26.03.2018 - 12.04.2018 на суму 10310,00 грн, 17.07.2018 -15000 грн (а.с. 21). Аналізуючи зміст Кредитного договору № Z60.13034.003803934 від 26.03.2018 про надання [PERSON] кредиту в зазначеному розмірі зі сплатою плати за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором та сплати процентів, суд дійшов висновку, що в силу вимог частини першої статті 536 ЦК України передбачена кредитними договорами плата за обслуговування кредиту, яка вказана як комісія є фактично процентами за користування наданими в кредит коштами. Із наведеного вбачається, що визначена відповідачем сума комісії за обслуговування кредитної заборгованості є за своєю суттю процентами. Такий висновок суду відповідає правовий позиції Верховного Суду справі № 502/1438/18. Таким чином, проценти (плата) за обслуговування кредитної заборгованості були нараховані [PERSON] , який є військовослужбовцем, в особливий період, тому, відповідно до вимог пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не підлягали ним до сплати, а здійснені платежі за період виконання умов договору мали зараховуватись на погашення заборгованості за тілом кредиту. Отже, беручи до уваги досліджені в судовому засіданні докази, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме: необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором № Z60.13034.003803934 від 26.03.2018 у розмірі 74540,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України. За правилами ч. 1, 2 цієї статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`ятнадцяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву. Судом встановлено, що 24.12.2022 між відповідачем та адвокатом Переверзєвим О.О., укладено договір про надання правничої допомоги (а.с. 104). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано акт наданих послуг від 24.12.2022 (а.с. 102) та квитанцію до прибуткового касового ордеру від 07.11.2022, відповідно до яких адвокатом Переверзєвим О.О. на підставі договору від 24.12.2022 за надані послуги прийнято 20000 грн. (а.с. 102,103). Отже, як слідує, з наданих документів, квитанція до прибуткового касового ордеру видана раніше 07.11.2022, ніж укладений договір про надання правничої допомоги 24.12.2022, що в розумінні ч.1 ст. 77 ЦПК України, згідно якої належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, викликає у суду обгрунтовані сумніви про належність вказаного доказу - квитанції. За наведених обставин суд вважає не підтвердженим факт понесення відповідачем витрат на правничу допомогу в розмірі 20000 гривень саме за договором про надання правничої допомоги від 24.12.2022, а тому вимога відповідача про відшкодування вказаних витрат не підлягає задоволенню. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати в якості судового збору (а.с.2), які відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (74540/259471,28) х 3892,07 = 1118,10 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 525, 527, 530, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial