Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Вимоги обґрунтовані тим, що на підставі виконавчого напису № 707, вчиненого 08.01.2022 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., з позивача на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Артеміда-Ф» стягнуто кошти в сумі 9381,40 грн. Позивач зазначає, що заборгованість є спірною, а тому виконавчий напис не міг бути вчиненим. Позивач просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Шульженка І.С. від 14.06.2023, провадження по виконанню напису завершено, кошти в сумі 9381,40 грн. стягнуто з відповідача в користь ТОВ «Фінансова Компанія «Артеміда-Ф». Позивач просить стягнути з відповідача в його користь безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 9381,40 грн. та судові витрати. Заперечення відповідача. Відповідач відзив на позов не подав. Мотивувальна частина рішення. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Шульженко І.С. від 09.05.2023 відкрито виконавче провадження ВП № 68615770 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Артеміда-Ф» 9381,40 грн. на підставі виконавчого напису № 707, вчиненого 08.01.2022 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості боржника перед стягувачем, хоча сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про безспірність заборгованості боржника, а тому боржник в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Під час розгляду справ такої категорії суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур та факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, та чи була вона саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил дослідження доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Суду не надані докази того, що позивач отримувала від відповідача чи нотаріуса претензії, заяви чи вимоги про наявність заборгованості та погашення боргу. Відповідач не довів існування правової підстави для виникнення у позивача заборгованості перед ним, не обґрунтував її розмір. Ні відповідач, ні нотаріус не надали суду документи, які підтверджують безспірність заборгованості позивача. Підстави для вчинення виконавчого напису не доведені і його слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Шульженка І.С. від 14.06.2023 ВП № 68615770 провадження по виконанню напису про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Артеміда-Ф» 9381,40 грн. на підставі виконавчого напису № 707, вчиненого 08.01.2022 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., завершено. Кошти в сумі 9381,40 грн. стягнуто з відповідача в користь ТОВ «Фінансова Компанія «Артеміда-Ф». Стосовно стягнення на користь позивача коштів суд зауважує, що ст.1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Норми, закріплені ст.1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагають установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі ст.1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнута, або з очікуванням, яке не справдилося. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до ст.1212 ЦК України, у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 року у справі № 910/1531/18, від 28.01.2020 року у справі № 910/16664/18 та постанові Верховного Суду від 08.09.2021 у справі № 201/6498/20 провадження № 61-88св21. Отже, правові підстави набуття ТОВ «Фінансова Компанія «Артеміда-Ф» грошових коштів у сумі 9381,40 грн., що стягнені з [PERSON] на підставі виконавчого напису нотаріуса, який суд визнає таким, що не підлягає виконанню, відпали, а тому отримані відповідачем кошти в сумі 9381,40 грн. підлягають поверненню позивачу відповідно до ст.1212 ЦК України.

Outcome: approved