Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Житлосервіс-КР» звернувся до суду з позовною заявою 21 червня 2023 року, в якій просив суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Житлосервіс-КР» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з утримання будинку і прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] за період з червня 2020 року по червень 2023 року в розмірі 10 370 грн. 13 коп., нараховані станом на 21 лютого 2022 року інфляційні втрати - 468 грн. 62 коп., 3% річних - 125 грн. 60 коп.; стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору 2 684 грн. 00 коп. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що ТОВ «Житлосервіс-КР» є управителем частини будинків Саксаганського району м. Кривого Рогу та надає мешканцям району послуги з утримання будинку і прибудинкової території, в тому числі за адресою: [ADDRESS] , до якого послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій надавались безперебійно (за винятком часу на проведення ремонтних і профілактичних робіт виконавцем) протягом періоду з 01 листопада 2013 року, із нарахуванням щомісячно згідно із загальною площею квартири. Формування тарифів на послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій здійснюється по кожному будинку окремо, відповідно до Порядку, затвердженого Постановою КМУ від 01 червня 2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». Щомісячні нарахування за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території здійснюються у відповідності до Рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради від 14 грудня 2011 року № 416, що діяли до 30 квітня 2017 року, та Рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради № 178 від 12 квітня 2017 року, яким затверджені тарифи та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з 01 травня 2017 року, та у відповідності до умов договору з 01 листопада 2018 року. Перелік послуг, які повинні надаватись для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій визначено Рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради №231 від 10 травня 2017 року. Відповідач [PERSON] 10 грудня 2013 року уклав з ТОВ «Житлосервіс-КР» договір про відшкодування витрат по утриманню нежитлового приміщення та прибудинкової території, що визначає наявність у нього як власника приміщення обов`язку сплачувати вартість таких послуг. У зв`язку з тим, що відповідач не виконує свого зобов`язання щодо оплати вартості наданих послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, за період з червня 2020 року по червень 2023 року виникла заборгованість в сумі 10 370 грн. 13 коп., на яку ТОВ «Житлосервіс-КР» в порядку ст.625 ЦК України нараховано збитки станом на 21 лютого 2022 року у вигляді інфляційних втрат - 468 грн. 62 коп. та 3% річних - 125 грн. 60 коп. Оскільки в добровільному порядку наявну заборгованість [PERSON] не погашає, тому представник позивача, діючи в інтересах ТОВ «Житлосервіс-КР», просить стягнути її з відповідача в примусовому порядку. Ухвалою суду від 25 липня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.64). Представник позивача ТОВ «Житлосервіс-КР» - Тетера О.В. правом на участь в судовому засіданні не скористався, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, викликався неодноразово у встановленому законом порядку, протягом визначеного строку відзив на позов не подав, про поважність причин неприбуття до суду не повідомив. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, не подання відзиву у встановлений строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку представника позивача проти заочного розгляду справи. Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що ТОВ «Житлосервіс-КР» є суб`єктом господарської діяльності, який здійснює надання населенню за плату житлово-комунальних послуг, є управителем частини будинків Саксаганського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, та надає мешканцям району послуги з утримання будинків і прибудинкової території, в тому числі за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується укладеним 26 липня 2018 року між ТОВ «Житлосервіс-КР» та співвласниками будинку [ADDRESS] договором про надання послуг з управління будинком (а.с.4-7). [PERSON] є власником приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яка належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 10 грудня 2014 року, виданого реєстраційною службою Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області. Право власності зареєстроване за ним 25 листопада 2014 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 524707612110, тип - нежитлове приміщення, магазин непродовольчих товарів. Вказані обставини підтверджуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та правовстановлюючими документами на об`єкт нерухомості (а.с.8, 10, 11). 10 грудня 2013 року між [PERSON] та ТОВ «Житлосервіс-КР» було укладено договір про відшкодування витрат по утриманню нежитлового приміщення та прибудинкової території за №1012/5-13 (а.с.9). Відповідно до п.7.1, договір укладено на один рік і набирає чинності з 01 листопада 2013 року. Сторони зобов`язані протягом 20 днів після завершення строку цього договору здійснити остаточні розрахунки за ним. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією зі сторін буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду (а.с.9-зворот). Відомості про розірвання або припинення дії договору в матеріалах справи відсутні. Визначаючи характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що вони склались у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їх виробником (виконавцем) і споживачем (власником приміщенням), а тому регулюються положеннями ЦК України та Законом України «Про житлово-комунальні послуги», який визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Суб`єктами правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: орган державної влади та органи місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг; учасники - споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (ст.ст.4, 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). За визначенням, наданим у ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно зі ст.5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) житлові - послуги з управління багатоквартирним будинком, яка включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 1 ч.1 ст.7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Водночас, відповідно до п.5 ч.2 ст.7 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. За змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч.1 ст.509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Як визначено ч.3 ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ціна послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з розрахунку на один квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення, якщо інше не визначено договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Так, формування тарифів та послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: [ADDRESS] здійснюється відповідно до договору №1012/5-13 від 10 грудня 2013 року, що зафіксовано у п.3 договору. З матеріалів справи вбачається, що за адресою: [ADDRESS] за період з червня 2020 року по червень 2023 року виникла заборгованість в сумі 10 370 грн. 13 коп., яку відповідачем жодного разу в межах цього періоду не погашено. Вказана обставина підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.12), доказів на спростування якого відповідачем суду не надано. У відповідності зі ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Надавши юридичну оцінку наявному розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги, проведеному позивачем (а.с.12), перевіривши обґрунтованість та правильність нарахованої суми боргу суд встановив, що сума заборгованості за період з червня 2020 року по червень 2023 року розрахована вірно і складає 10 370 грн. 13 коп., з яким суд погоджується, вважаючи його обґрунтованим та арифметично вірним. Доказів на спростування цьому суду не надано. Оскільки у зв`язку із несплатою відповідачем вартості отриманих житлово-комунальних послуг позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, станом на 21 лютого 2022 року позивачем на суму заборгованості відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України нараховані інфляційні втрати в сумі 468 грн. 62 коп., та 3% річних - 125 грн. 60 коп. (а.с.13). Надані позивачем розрахунки не викликають у суду сумнівів в їх вірності. Враховуючи, що відповідно до ст.322 ЦК України тягар утримання майна, у тому числі обов`язок по оплаті житлово-комунальних послуг покладається на власника приміщення - у даному випадку [PERSON] , та з огляду на те, що між відповідачем і позивачем існували договірні відносини,доведеність заявленого позивачем розміру заборгованості, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно зі ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача 2 684 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору (а.с.1).

Outcome: approved