Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

У грудні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки у якому просив визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з 17 лютого 2015 року перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . У листопаді 2021 року відповідачка орендувала собі інше житло та разом з дитиною залишила відповідача, проживала окремо. З січня 2022 року син сторін проживає разом з позивачем. Причиною зміни місця проживання дитини була та обставина, що у період 01-02 січня 2022 року відповідачка з сином чинила жахливі речі: шприцом колола руки, била по голові та всім частинам тіла, душила. Після вказаних подій відповідачка проходила лікування у психіатричній лікарні, а дитина проживає з батьком, який створив для дитини всі умови для розвитку та проживання, забезпечив сина усім необхідним. Ухвалою судді від 23 серпня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку загального провадження. Ухвалою суду від 01 червня 2023 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду. 18.10.2022 відповідачка подала відзив, у якому просила у позові відмовити, посилаючись на відсутність предмета спору. Права позивача порушено не було, син сторін проживає у позивача. Також вважає не доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Олійник О.А. підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Позивач у судове засідання, яким завершено розгляд справи не з`явився. У судовому засіданні 10.08.2023 позов підтримав та просив задовольнити. Пояснив, що приблизно 04.01.2022 вночі йому телефонувала відповідачка, а потім її батько, просили приїхати. Позивач приїхав до квартири відповідачки, двері ніхто не відчинив, а тому були змушені їх вибивати, бо всередині плакала дитина. Коли побачив у ту ніч сина, виявив на ньому тілесні ушкодження, сліди від уколів на обох руках, синці під очима, хриплий голос через спроби удушення. Син просив ніколи не віддавати його матері. Представник відповідачки у судовому засіданні просив у позові відмовити, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. Також вказав, що немає підстав визначати місце проживання дитини з батьком через один епізод, що стався з матір`ю. Позивачем не доведено агресію чи неадекватність матері. Відповідачка у судовому засіданні позов не визнала. Вказала, що вважає, що дитина повинна проживати з матір`ю. Вона проживає зі своїми батьками, де є умови для проживання дитини. Події з 02 по 03 січня 2022 року не пам`ятає, погано почувалася через те, що не спала. Після тих подій пройшла курс лікування. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, як орган опіки та піклування подав заяву про розгляд справи без його участі, подавши суду письмовий висновок щодо розв`язання спору. Також представник органу опіки та піклування був присутнім під час з`ясування судом думки дитини щодо місця проживання. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, заслухавши думку дитини, допитавши свідків, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 лютого 2015 року (а.с.9). Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON] (а.с. 10). У листопаді 2021 року сторони припинили фактичні шлюбні відносини, відповідача разом з дитиною переїхала проживати до орендованої квартири. Вказана обставина визнана сторонами та не підлягає доказуванню у відповідності до ч.1 ст.82 ЦПК України. Як вбачається з висновку судово-медичного експерта №6 від 04.01.2022, експертом оглянуто [PERSON] , [INFO] у присутності батька; за результатами обстеження виявлено у дитини тілесні ушкодження у виді синців на нижніх повіках очей, садна на передній поверхні шиї, крововиливи і крапкові ранки на внутрішній поверхні ліктьових суглобів. Крапкові ранки і крововиливи навколо могли бути заподіні внаслідок внутрішньовенних ін`єкцій; усі знайдені тілесні ушкодження могли утворитися 02.01-03.01.2022 (а.с.14). У період з 05.01.2022 по 12.01.2022 спеціалістами Новомосковського міського центру соціальних служб проведено оцінку потреб сім`ї, під час якої встановлено, що з 04.01.2022 дитина [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; за місцем проживання дитині створені умови проживання та розвитку, навчання, харчування; зафіксовано наявність у дитини тілесних ушкоджень - синці на згинах ліктьових суглобів від ін`єкцій, під обома очима синці на нижніх повіках, садна на шиї; визначено, що дитина потребує психологічної допомоги після подій, які сталися 02-03 січня 2022 року (а.с.13-19). Надані позивачем фотознімки дитини також підтверджують факт отримання дитиною тілесних ушкоджень, вказаних у висновку експерта та акті оцінки потреб сім`ї (а.с.85-87). Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що є чоловіком рідної сестри позивача. Сторони проживали по [ADDRESS] . Потім відповідачка зібрала речі і вихала на орендовану квартиру разом з дитиною. Взимку, точну дату не пам`ятає, позивач забрав дитину, оскільки трапилася подія, під час якої відповідачка увімкнула газ у квартирі, приїхала поліція, вибивали двері, а у дитини виявили синці та сліди від уколів. Дитину він бачив наступного дня після цих подій. [PERSON] категорично проти проживання з матір`ю, боїться цього. Позивач гарний батько, створив всі умови для сина, у них гарні стосунки. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є лікарем-психіатром «КНП» НМР, а відповідачка є її пацієнткою. Вперше на прийом вона прийшла 07.06.2022, вона виконує всі вказівки, пройшла лікування, стан поліпшився. Спочатку були очні візити, а після переїзду [PERSON] у м.Павлоград, спостереження за пацієнткою відбувається у телефонному режимі. Наразі у відповідачки ремісія. У неї був один психотичний епізод внаслідок стресу. Після таких випадків пацієнтам рекомендовано 5 років бути у полі зору психіатра. При цьому під час допиту свідка [PERSON] відповідачка висловила незгоду з оголошенням діагнозу. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що позивач є її сином, а відповідачка - невісткою. На теперішній час її син та онук [PERSON] проживають разом з нею у с.Миколаївка Новомосковського району у будні дні, а вихідні дні син з онуком проводять у м.Новомосковську. У січні (рік не пам`ятає), трапилася подія, під час якої [PERSON] зачинилася у орендованій квартирі, не відчиняла двері та відкрила газ. Батько відповідачки та позивач викликали поліцію, вибили двері та виявили дитину з тілесними ушкодженнями: синець під оком, ручки поколоті. Дитина була дуже налякана. На теперішній час відповідачка регулярно бачиться з дитиною, приїжджає у вихідні до м.Новомосковська з м.Павлограда. Її син хоча офіційно не працевлаштований, проте він матеріально добре забезпечений, обробляє землю, ремонтує техніку. Онук зі своїм батьком як єдине ціле, мають добрі стосунки, проводять разом дозвілля. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила що є матір`ю відповідачки. У січні 2022 року у її доньки не витримала нервова система, проте вона пройшла курс лікування. Вважає, що причиною нервового розладу був психологічний тиск з боку позивача, який докоряв її доньці тим, що вона з бідної родини. Суд визнає недопустимими показання свідка [PERSON] в частині тверджень про причини розладу психічного здоров`я відповідачки, оскільки свідок не є фахівцем у галузі психіатрії та не має компетенції встановлювати відповідні причинно-наслідкові зв`язки. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він є батьком відповідачки. У її родині були негаразди, так як щодо доньки мала місце «травля» з боку чоловіка. У січні 2022 року йому вночі зателефонувала донька і попросила приїхати. В цей період його донька кілька діб не спала, була виснажена та напружена. Він приїхав до м.Новомосковська, зібрали речі, збиралися їхати у м.Павлогад, проте донька відмовилася, повернулася у квартиру і зачинилася там. На прохання доньки він викликав позивача. Коли позивач приїхав, донька вже не впізнавала їх голоси та не відчиняла двері. Суд відзначає суперечливість у показаннях свідка [PERSON] , який стверджував про «травлю» його доньки позивачем, але в той же час повідомив про те, що позивача викликав вночі як особу, якій донька довіряє і якій може відчинити двері. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є рідною сестрою позивача та хрещеною матір`ю його сина [PERSON] . Рішення про остаточне припинення шлюбних відносин було прийнято після того, як 03 січня (рік не пам`ятає) вночі, дитина зазнала знущань та була побита. Після цієї події [PERSON] був наляканий та замкнутий, йшов на контакт тільки з батьком та бабусею, він соромився та ховав синці, дитина пережила сильний стрес. Позивач дуже хороший батько, добре ставиться до сина, разом проводять дозвілля, вчать уроки. Отже, з наданих суду доказів встановлено, що дитина у період 02.01-03.02.2022, перебуваючи з матір`ю отримала тілесні ушкодження, стала жертвою фізичного насилля. Оцінюючи встановлені обставини, суд зазначає, що не може ставити у провину матері наявність психічного розладу чи захворювання, а також вважати цю обставину підставою для обмеження прав матері. Такі хворобливі прояви не можуть залежати від волі чи бажання хворого, контролюватися ним. Разом з тим, при вирішенні спору, суд повинен виходити з якнайкращих інтересів дитини. У судовому засіданні відповідачка події 02.01-03.02.2022, в результаті яких спричинено тілесні ушкодження дитині, пояснила проблемами з її здоров`ям внаслідок перевтоми. В межах розгляду даної справи суд не повинен встановлювати причини виникнення проблем з психічним здоров`ям, також суд не володіє спеціальними знаннями у галузі психіатрії та не може встановлювати ризики повторення подібних станів у матері дитини. Разом з тим, такі фактори як перевтома можуть супроводжувати людину протягом усього життя, тому не виключено існування вірогідності того, що будь-якої миті може виникнути ситуація, що загрожує життю і здоров`ю дитини. Як пояснила у судовому засіданні лікар-психіатр, ніхто не може гарантувати що така ситуація не повториться, або навпаки - що вона обов`язково повториться. Тобто такі стани є не прогнозованими, що враховується судом при вирішенні питання про визначення місця проживання дитини. Проте, вказана подія не є єдиною обставиною, з якої виходить суд при вирішенні цього спору. Як встановлено у судовому засіданні, позивач з сином за адресою: [ADDRESS] проживають у суботу та неділю, а з понеділка по п`ятницю проживають з матір`ю позивача за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка відвідує дитину у м.Новомосковську у вихідні дні. Згідно з договором купівлі-продажу від 30.09.2014 власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] є позивач (а.с.22-27). Син сторін навчається у Гімназії №2 м.Новомосковська за заочною формою здобуття освіти (а.с.11). Згідно з актом Квартального комітету №20 від 07.07.2022 [PERSON] без реєстрації проживає за адресою: [ADDRESS] разом з сином [PERSON] (а.с.21). Відповідачкою надано характеристику з місця роботи - ліцею №12 Павлоградської міської ради, згідно якої [PERSON] працює з 01.09.2022, за період роботи зарекомендувала себе як дисциплінований, відповідальний працівник (а.с.48). Також, згідно характеристики Квартального комітету №30, [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , за місцем проживання характеризується позитивно, проживає разом з батьками (а.с.49). Згідно з наданою відповідачкою медичною картою, [PERSON] за результатами проходження медичної комісії придатна до роботи на посаді вчителя (а.с.51). Згідно з педагогічною характеристикою [PERSON] навчається у 2-А класі Гімназії №2 м.Новомосковська, за вересень-листопад 2022 року виявив достатній рівень успіхів у навчальних досягненнях. Активний у спілкуванні з однолітками, не провокує конфліктні ситуації; під час онлайн уроків має охайний зовнішній вигляд, до занять приєднується своєчасно; має все необхідне шкільне приладдя та технічні засоби для повноцінного навчання; батько та бабуся створили умови для того, щоб хлопчик здобував освіту (а.с.84, 126). Також, свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судовому засіданні підтвердили дбайливе ставлення батька, турботу. При оцінці показань цих свідків суд враховує, що свідки є родичами позивача. Проте їх показання не є суперечливими, узгоджуються з дослідженими судом письмовими доказами, а тому підстави ставити під сумнів показання зазначених свідків в цій частині у суду відсутні. Органом опіки та піклування складено висновок щодо розв`язання спору. З висновку вбачається, що йому передувало ретельне з`ясування відомостей про обох батьків, дослідження документів, обстежено місце проживання як батька, так і матері, вивчено характеристики дитини, батьків запрошено на засідання комісії та вислухано, а також проведено психологічне діагностування дитини, заслухано думку дитини. Повно і всебічно дослідивши обставини проживання та виховання дітей, орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність визначення місця проживання дитини разом з батьком (107-110). Висновок є достатньо обґрунтованим і мотивованим, підстави не погоджуватися з ним у суду відсутні. Суду органом опіки та піклування надано висновки щодо емоційного стану [PERSON] згідно якого на час дослідження (06.01.2023) дитина відчуває у родині турботливе ставлення близьких людей до себе. Хлопчик спокійний, не агресивний, спостерігається незначна тривожність. Тісні відносини з батьком, поруч з ним відчуває спокій. Мати для [PERSON] теж має у житті важливе значення, в усіх методиках вона теж присутня. Але деякі спогади, які відбулися в минулому, пов`язані з матір`ю викликають у дитини неспокій (а.с.112). Як встановлено у ст.171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. На виконання зазначених вимог, судом було вислухано думку [PERSON] , [INFO] , який за віком та станом розвитку міг її висловити. Дитина висловила категоричне, чітке та однозначне бажання проживати разом з батьком. Таке бажання дитини, на переконання суду, було щирим і невимушеним, відповідало дійсній волі дитини. При цьому, суд відзначає більшу прихильність до батька, ніж до матері. Але дитина, незважаючи на травматичні для неї події, які мали місце 02.01-03.02.2022, зберегла теплі почуття до матері, з якою бажає спілкуватися. Проте, категорично не бажає проживати з матір`ю. Суд також дійшов висновку, що для батька є пріоритетом є інтереси дитини. Про це, зокрема, свідчить вжиття позивачем заходів з метою забезпечення присутності матері у житті дитини. Зі спілкування з дитиною судом встановлено позитивне ставлення дитини до матері, що свідчить про те, що дитина виховується у дусі поваги та любові до обох батьків, незважаючи на травматичні для дитини події. Вирішуючи спір між сторонами, суд керується наступними нормами права. Згідно зі ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до статі 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини; якщо батьки проживають окремо. Місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Статтею 161 Сімейного кодексу України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Суд не погоджується з доводами відповідачки про відсутність спору, оскільки у судовому засіданні [PERSON] вказала, що вважає, що дитина повинна проживати разом з матір`ю. Вирішуючи позовні вимоги про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , який не досяг віку чотирнадцяти років, суд враховує, що сторони проживають окремо, між ними наявний спір щодо місця проживання дитини, на даний час фактично дитина проживає разом з батьком, позивач добросовісно ставиться до виконання батьківських обов`язків, а також враховуючи висновок органу опіки та піклування з яким суд погодився, з урахуванням думки самої дитини, суд вважає що позовні вимоги про визначення місця проживання дитини з батьком обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки відповідають якнайкращим інтересам дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved