Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми. Зазначав, що перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано відповідно до рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20.12.2010. Під час шлюбу та спільного проживання у них народилися діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Тривалий час у нього не було проблем у спілкуванні з дітьми, однак відносини з відповідачкою у нього погіршились, вона чинить йому фізичні перешкоди у спілкуванні з дітьми. Посилаючись на зазначені обставини, просив зобов`язати [PERSON] не чинити йому перешкод у спілкуванні з дітьми, визначити його спосіб участі у вихованні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] шляхом встановлення часу періодичних побачень у другий та четвертий четвер кожного місяця з 16 год. до 20 год., кожну першу та третю неділю кожного місяця з 13 год. до 19 год. без присутності матері і з можливістю відвідування місця проживання батька, проведення спільного відпочинку з дітьми в літній період протягом часу до двох тижнів щороку, з правом виїзду до місця відпочинку на території України за попередньою домовленістю з матір`ю дітей. У подальшому, позивачем було подано заяву про зменшення позовних вимог, у якій він зазначив наступне. Вказав, що відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 26.05.2016 було установлено біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] та [PERSON] , а відомості про нього як батька дітей вилучено з актових записів про народження, таким чином він є біологічним батьком тільки [PERSON] . Посилаючись на зазначені обставини, просив зобов`язати [PERSON] не чинити йому перешкод у спілкуванні з сином - [PERSON] , визначити його спосіб участі у вихованні [PERSON] шляхом встановлення часу періодичних побачень у другий та четвертий четвер кожного місяця з 16 год. до 20 год., кожну першу та третю неділю кожного місяця з 13 год. до 19 год. без присутності матері і з можливістю відвідування місця проживання батька, проведення спільного відпочинку з дитиною в літній період протягом часу до двох тижнів щороку, з правом виїзду до місця відпочинку на території України за попередньою домовленістю з матір`ю дитини. У відзиві на позов відповідач проти задоволення позову заперечила повністю. Вказала, що жодним чином не перешкоджає позивачу у спілкуванні з сином, а звернення позивача до суду з зазначеним позовом пов`язане з загрозою позбавлення його батьківських прав щодо сина та бажанням уникнути юридичної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків. Крім того, запропоновані позивачем способи участі у вихованні сина не відповідають інтересам дитини, оскільки порушують нормальний розпорядок життя дитини, пов`язане з необхідністю відвідувати школу, не враховує режим навчання та відпочинку. Посилаючись на те, що позивач неналежним чином ставиться до виконання батьківських обов`язків просила відмовити у задоволенні позовних вимог. У разі ж задоволення просила встановити способи участі [PERSON] у вихованні сина [PERSON] , які будуть відповідати якнайкращим інтересам дитини, наступним чином: періодичні побачення з сном у другу та четверту середу кожного місяця з 18 год. до 20 год. за місцем проживання матері дитини та/або у будь-якому іншому місці, попередньо погодженого [PERSON] та нею, з урахування стану здоров`я дитини та її бажання, з обов`язковою присутністю матері; періодичних телефонних розмов з сином у першу та третю неділю кожного місяця з 12 год. до 13 год. з урахуванням стану здоров`я дитини та її бажання. У судовому засіданні представник позивача підтримала позов з викладених у ньому підстав та просила позов задовольнити. У судове засідання відповідач та її представник не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Представники служби у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи містяться їх заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд, відповідно до ст. 223 ЦПК України ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача та третіх осіб. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.03.2000 по 20.12.2010 (т. 1, а.с. 9-10). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] (т. 1, а.с. 13). Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] від 21.10.2015 встановлено, що [PERSON] проживає в окремій квартирі за адресою; [ADDRESS] (т. 1 а.с. 77). Відповідно до довідки КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району» від 18.11.2015 за місцем проживання [PERSON] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . (т. 1 а.с. 144, 182). [PERSON] має постійну роботу і заробіток, за місцем роботи і проживання характеризується позитивно (т.1 а.с. 76, 79, 180, 182). Відповідно до акту Служби у справах дітей Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 03.11.2015 проведено обстеження умов проживання [PERSON] з висновком про те, що для дітей створені належні умови для проживання, а батько хоче брати участь у вихованні дітей. В цьому ж Акті зазначено, що такий складений з метою вирішення питання про встановлення графіку спілкування з дітьми. (т.1 а.с. 78) На виконання рішення Подільського районного суду від 11.07.2016 позивач сплачував аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями квитанцій у матеріалах справи (т. 1 а.с.150-151, 181, т.3 а.с. 37-42, 240-250, т. 4 а.с. 1-4). Обґрунтовуючи позов, позивач посилався на те, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином. На обґрунтування позову позивачем подано, зокрема, письмові докази (т. 1 а.с. 178-179, т.3 а.с. 61-63, 66-68, 120). Крім того, з прослуханих у судовому засіданні від 14.06.2023 аудіо записів телефонних розмов між сторонами встановлено, що між сторонами не досягнуто чітких домовленостей щодо участі позивача у вихованні дитини (т. 3 а.с. 31). 27.12.2018 комісією з питань захисту прав дитини Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування, було складено висновок про визначення способів участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до змісту висновку вбачається те, що на засіданні комісії від 20.12.2018 були присутні обоє батьки дитини. Після тривалої дискусії батьки узгодили графік спілкування батька з сином. У зв`язку з чим, орган опіки та піклування рекомендував визначити способи участі [PERSON] у вихованні малолітнього [PERSON] , шляхом спілкування з ним: у другу та четверту середу кожного поточного місяця з 17 год. 30 хв. до 20 год. 00 хв. за згодою дитини; у першу та третю неділю кожного місяця з 13 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. за місцем проживання батька, без присутності матері дитини за згодою дитини; проводити з дитиною спільний літній відпочинок протягом двох тижнів за згодою дитини та погодження матір`ю дитини (т. 3 а. с. 101) Як установлено судом, відповідач чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з сином - [PERSON] , у зв`язку з чим, позивач звертався до Служби у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації (т. 2 а.с.203-208, т.3 а.с. 61-63). Згідно з ч. ч. 2, 8, 9 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року (далі - Конвенція про права дитини) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до п. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст. 141 СК України на батьків покладені рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною 5 статті 157 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Частинами 1-2 ст. 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Враховуючи норми ст. ст. 19, 159 ЦК України та те, що графік спілкування батька з сином був узгоджений безпосередньо батьками під час засідання комісії органу опіки і піклування від 20.12.2018, що відображено у висновку, суд дійшов висновку про необхідність визначити наступні способи участі [PERSON] у вихованні малолітнього [PERSON] , шляхом спілкування з ним: у другу та четверту середу кожного поточного місяця з 17 год. 30 хв. до 20 год. 00 хв. за згодою дитини; у першу та третю неділю кожного місяця з 13 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. за місцем проживання батька, без присутності матері дитини за згодою дитини; проводити з дитиною спільний літній відпочинок протягом двох тижнів за згодою дитини та погодження матір`ю дитини. Крім того, суд, враховуючи встановлені обставини по справі, дійшов висновку по зобов`язання [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у спілкуванні з дитиною [PERSON] .

Outcome: partial