Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

Виконувач обов`язків керівника Могилів-Подільської окружної прокуратури Ярослав Арнаут звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з вказаним вище позовом. Позовна заява мотивована тим, що Могилів-Подільською окружною прокуратурою було виявлено факт порушення інтересів держави щодо незаконного перебування у приватній власності громадян Російської Федерації земельних ділянок сільськогосподарського призначення. Так у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.07.2017 за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0522686800:02:000:0324 площею 2,3319 га. Реєстрацію проведено на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 672228, виданого Могилів-Подільською районною державною адміністрацією 27.07.2006 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.11.2004 № 1718. На даний час на вказану земельну ділянку зареєстровано право оренди за СТОВ «Прогрес». Разом з тим, [PERSON] будучи громадянкою Російської Федерації, всупереч положенням ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України не відчужила вказану вище земельну ділянку протягом року та продовжує нею володіти, а тому наявні підстави для її конфіскації у власність держави. За таких підстав прокурором подано даний позов в інтересах держави. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 19.07.2023 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву, призначено судове засідання. 03.08.2023 до суду від представника Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області надійшли пояснення на позовну заяву, в яких представник просив задовольнити позовну заяву. Пояснення мотивовано тим, що [PERSON] будучи іноземною громадянкою порушила національне законодавство України, оскільки упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку кадастровий номер 0522686800:02:000:0324 площею 2,3319 га, не здійснила її відчуження. За таких підстав вказана земельна ділянка підлягає конфіскації у власність держави в порядку визначеному ст. 145 Земельного кодексу України. 12.09.2023 сторони належним чином повідомленні про дату, час та місце проведення судового засідання до суду не прибули. Прокурор Могилів-Подільської окружної прокуратури Яровик І.В. подала до суду заяву, в якій позов підтримала, не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення. Уповноважений представник Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив справу розглянути без участі представника, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, з урахуванням викладеного вище, це дає підстави суду відповідно до ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В силу статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах Спорронґ і Льоннрот проти Швеції від 23 вересня 1982 року, Джеймс та інші проти Сполученого Королівства від 21 лютого 1986 року, Щокін проти України від 14 жовтня 2010 року, Сєрков проти України від 07 липня 2011 року, Колишній король Греції та інші проти Греції від 23 листопада 2000 року, Булвес АД проти Болгарії від 22 січня2009 року, Трегубенко проти України від 02 листопада 2004 року, East/West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно суспільний, публічний інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення суспільного, «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися значною свободою (полем) розсуду. Принцип пропорційності передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. Справедлива рівновага передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Згідно зі ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст. 14 Конституції України). Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом (ст. 41 Конституції України). Правовий статус та порядок використання, зокрема, земель сільськогосподарського призначення визначено Земельним кодексом України (далі - ЗК України). Відповідно до ч. ч. 1-3 ст.1 ЗК України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЗК України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); Набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог цього Кодексу (ч. 5 ст. 22 ЗК України). За змістом ч. ч. 3-4 ст. 81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі прийняття спадщини. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Згідно п. е ст.140 ЗК України підставами припинення права власності на земельну ділянку є, зокрема, невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Відповідно до п. в ст.143 ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Положеннями ч.ч. 1, 2, 4 ст. 145 ЗК України визначено, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Судом встановлено, що 20 лютого 2017 року до Державного земельного кадастру внесено відомості про земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 2,3319 га з кадастровим номером 0522686800:02:000:0324, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Суботівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку сформованим 15.05.2021 (а.с. 25-26). На даний час в результаті адміністративно-територіальної реформи територія Суботівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області відноситься до Суботівського старостинського округу Могилів-Подільської міської ради Вінницької області. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна сформованого 13.07.2023 за № 339014382, за відповідачем [PERSON] , яка є громадянкою Російської Федерації згідно паспорта громадянина Російської Федерації (номер [NUMBER] , виданим 26.02.2002), 20 лютого 2017 року зареєстровано право власності на вказану вище земельну ділянку. Для державної реєстрації реєстратору був наданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 672228, виданий 27.07.2006 Могилів-Подільською районною державної адміністрацією (а.с. 15-16). Крім того, 20.07.2017 щодо вказаної земельної ділянки зареєстровано право оренди на підставі договору оренди землі від 30.05.2016, укладеного між [PERSON] та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Прогрес». Як вбачається з копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 672228, виданим 27.07.2006 Могилів-Подільською районною державною адміністрацією, [PERSON] , яка проживає за адресою [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.11.2004 № 1718, ВВК 770840, є власником земельної ділянки площею 2,3319 га, з кадастровим номером 0522686800020000324, яка розташована на території Суботівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 19). Згідно копії Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.11.2004, посвідченого державним нотаріусом Могилів-Подільської районної державної нотаріальної контори Дячук Л.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1718, [PERSON] , громадянка Росії, яка мешкає в [ADDRESS] , після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , успадкувала земельну ділянку, яка розташована на території Суботівської сільської ради народних депутатів Могилів-Подільського району Вінницької області, площею 2,33 га, належної спадкодавцеві на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ВН № 248 виданого 18.10.1999 (а.с. 20). Як вбачається з копії паспорта громадянина Російської Федерації [NUMBER] , виданим 26.02.2002 підрозділом 772-071, [PERSON] , [INFO] , є громадянкою Російської Федерації та зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с. 17-18). Згідно повідомлення Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області № 0501.4.1-3986/05.2-23 від 15.06.2023, [PERSON] , [INFO] , зареєстрованою, знятою з реєстрації не значиться, з питань оформлення, набуття/прийняття, встановлення належності до громадянства України, паспорта громадянина України до підрозділів УДМС у Вінницькій області не зверталась (а.с. 41). Отже, враховуючи, що [PERSON] не дотримано передбаченої земельним законодавством процедури щодо відчуження набутої земельної ділянки сільськогосподарського призначення протягом року, така земельна ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. При цьому чинним законодавством передбачено порядок відшкодування колишньому власнику земельної ділянки її вартості, внаслідок конфіскації та відчуження її уповноваженим органом. Отже, в даному випадку наявна справедлива рівновага між державним (суспільним) інтересом та приватним інтересом власника оспорюваних земельних ділянок, оскільки остання мала достатньо часу та засобів для реалізації свого права та виконання свого обов`язку, однак до цього часу земельну ділянку не відчужила, що порушує вимоги земельного законодавства та потребує невідкладного втручання уповноваженого органу. Вказане узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у справі №513/444/15-ц від 23 січня 2018 року. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги виконувача обов`язків керівника Могилів-Подільської окружної прокуратури Ярослава Арнаута в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій областіпро припинення права власності на земельну ділянку, шляхом її конфіскації підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь Вінницької обласної прокуратури слід стягнути судовий збір, сплачений при зверненні до суду з даним позовом.

Outcome: approved