Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Виробниче підприємство «Техмаш» про стягнення невиплаченої заробітної плати. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що у період з 27.05.2011 року по 28.03.2023 року [PERSON] перебував у трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством «Виробниче підприємство «Техмаш». 28.03.2023 року позивач був звільнений на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України, за власним бажанням. На момент звільнення відповідач перед позивачем мав заборгованість з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. Посилаючись на те, що у порушення вимог ч.1 ст.116 КЗпП України відповідачем не проведено остаточний розрахунок у день звільнення по заробітній платі, позивач, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату у розмірі 26050,60 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2088,80 грн.. Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Виробниче підприємство «Техмаш» надав до суду відзив на позов, у якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що після відкриття провадження у справі відповідачем було у повному обсязі перераховано [PERSON] заборгованість по невиплаченій заробітній платі. Ухвалою судді від 29.06.2023 року по вказаній справі відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 07.08.2023 року від представника позивача [PERSON] адвоката Бурчак Г.В. надійшла заява, у якій зазначено, що відповідачем після пред`явлення позову, було задоволено позовні вимоги, тобто у повному обсязі сплачено заборгованість по невиплаченій заробітній платі. Таким чином, оскільки відповідачем повністю сплачено позивачу вказану заборгованість уже після пред`явлення позову позивачем, тому представник позивача не підтримує своїх вимог та просив вирішити питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2088,80 гривень. Судом встановлено, що 27.06.2023 року [PERSON] звернувся до суд з позовом до Приватного акціонерного товариства «Виробниче підприємство «Техмаш» про стягнення невиплаченої заробітної плати.. Після пред`явлення позову відповідачем добровільно задоволено позовні вимоги шляхом перерахування невиплаченої заробітної плати, що підтверджено представником позивача. Втім, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2088,80 грн. позивачу не відшкодовано. Відповідно ч.3\~ст.142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач\~не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення\~їх\~відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Відповідно до договору №20/06 від 20.06.2023 року вбачається, що між [PERSON] та адвокатом Бурчак Ганною Володимирівною укладено договір про надання правової (правничої) допомоги (а.с.22-23). Також, між [PERSON] та адвокатом Бурчак Ганною Володимирівною підписано додаток №1 до договору №20/06 від 20.06.2023 року про умови та вартість надання послуг (а.с.24). Між [PERSON] та адвокатом Бурчак Ганною Володимирівною підписано Акт приймання-передачі виконаних робіт (послуг) до договору про надання правової (правничої) допомоги №20/06 від 20.06.2023 року (а.с.28). Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №3 від 20.06.2023 позивач [PERSON] сплатив на адвокату Бурчак Г.В. 1000,00 грн.; квитанції до прибуткового касового ордеру №4 від 27.06.2023 позивач [PERSON] сплатив на адвокату Бурчак Г.В. 1088,00 грн. (а.с.27). Положеннями статті 59\~Конституції Українизакріплено, що кожен має право на професійну\~правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи\~судові витрати\~на підставістатті 41\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950\~року.Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Згідно з пунктом 4 частини першоїстатті 1\~Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"\~(далі -\~Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону N 5076-VІ встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1\~Закону N 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону N 5076-VІ видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на\~правничу допомогу. За змістом статті 137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на\~правничу допомогу\~адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу\~правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на\~правничу допомогу\~з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на\~правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141\~ЦПК України при\~вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141\~ЦПК України розмір\~витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182\~ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну\~правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну\~правничу допомогу\~одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Відповідно до частини першої статті 81\~ЦПК України кожна\~сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та\~шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на\~правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. При вирішенні питання щодо стягнення витрат на\~правничу допомогу, враховується як пов`язаність їх з розглядом справи, обґрунтованість та розумність визначення у контексті обсягу заперечень, наданих протилежною стороною. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково, в силу ч. 3 ст. 142 ЦПК з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на\~правничу допомогу\~у розмірі 2088,00 гривень. Також відповідно до вимог ст.141 ЦПК України із Приватного акціонерного товариства «Виробниче підприємство «Техмаш» підлягає стягненню 1073,60 гривень судового збору на користь держави.

Outcome: partial