Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-07 00:00:00

Адвокат Білозор О.О. в інтересах [PERSON] звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси з вказаним позовом до [PERSON] , в якому просила суд: визнати спільними сумісними зобов`язаннями подружжя [PERSON] та [PERSON] зобов`язання, які виникли з наступних підстав: за Заявою № 1001419299101 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 03.10.2019р. та Паспорту споживчого кредиту від 03.10.2019р.; за Заявою № 2001530198701 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 21.01.2020р. та Паспорту споживчого кредиту від 21.01.2020р.; за Кредитним договором № 1039479-А від 23.09.2020р.;за Кредитним договором № 98847-М від 29.09.2020р.;за Кредитним договором № 2170506 від 19.10.2020р.;за Договором про надання фінансового кредиту № 3166217006/573074 від 21.10.2020р.;за Договором № 542572620 від 09.12.2020р.;за Договором № 201212-28385-2 від 12.12.2020р.;за Кредитним договором № 17.12.2020-100003353 від 17.12.2020 р.;за Договором про надання фінансового кредиту № 167973 від 20.12.2020 р.; за Договором № 162919-КС-001 про надання кредиту від 31.12.2020р.;за Договором фінансового кредиту № 001/21/004909 від 12.01.2021р.;за Договором № 3166217006-215942 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 15.01.2021р.;за Договором фінансового кредиту № 001/21/018909 від 11.02.2021р.;за Угодою про надання кредиту № 491050628 від 11.05.2021р.;за Угодою про надання кредиту № 500846402 від 11.05.2021р.. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 19 грудня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб . Після реєстрації шлюбу, у подружжя виникло скрутне матеріальне становище, у зв`язку із чим [PERSON] , в інтересах сім`ї, за усною згодою [PERSON] , було укладено ряд кредитних договорів для підтримання нормальної життєдіяльності обох із подружжя. Оскільки [PERSON] уклала вищезазначені договори в інтересах сім`ї , вважає, що визнання [PERSON] солідарним боржником за зазначеними зобов`язаннями поновить її законні права та інтереси, а тому звернулася до суду з вказаним позовом. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 19.12.2022 справу передано за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 січня 2023 року провадження по справі відкрите. Визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13\~ липня\~ 2023\~\~\~ року закрите підготовче\~ провадження та призначено \~ справу до судового розгляду по суті з\~ викликом учасників справи. В судове засідання представник позивача [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав , в зв`язку з чим на підставі ч.3 ст.223, ч.1 ст. 280 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, повно та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов таких висновків. Згідно з\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог\~ст.5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами\~ст.10 ЦПК України\~передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені\~Конституцією\~та законами України. Суд застосовує при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст.\~55, ст.\~124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі\~статтею 9 Конституції України\~є складовою національного законодавства. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 19 грудня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у Київському районному у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 19.12.2018 року. 03 жовтня 2019 року Акціонерним товариством «ПУМБ» було надано [PERSON] споживчий кредит у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 коп., про що свідчить Заява № 1001419299101 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та Паспорт споживчого кредиту від 03.10.2019 року. 21 січня 2020 року [PERSON] було відкрито у Акціонерному товаристві «ПУМБ» поточний рахунок № [NUMBER] . На зазначеному поточному рахунку встановлено кредитний ліміт у сумі 14 000 (чотирнадцять тисяч) гривень 00 коп. Підтвердженням зазначеного є Заява № 2001530198701 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб Паспорт споживчого кредиту від 21.01.2020 року. 23 вересня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1039479-А, відповідно до якого [PERSON] було надано кредит у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 коп. 29 вересня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКВІФІН УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 98847-М, відповідно до якого [PERSON] було надано у користування грошові кошти у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 коп. 19 жовтня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 2170506, відповідно до якого [PERSON] було надано грошові кошти у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 коп. 21 жовтня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 3166217006/573074, відповідно до якого [PERSON] було надано фінансовий кредит у розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 коп. 09 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено Договір № 542572620, відповідно до якого [PERSON] було надано кредит у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп. 12 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» та [PERSON] було укладено Договір № 201212-28385-2, відповідно до якого [PERSON] було надано грошові кошти у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 коп. 17 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 17.12.2020-100003353, відповідно до якого [PERSON] надали грошові кошти у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень00 коп. 20 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАИМЕР» та [PERSON] було укладено Договір № 167973, відповідно до якого [PERSON] надано фінансовий кредит у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 коп. 31 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] було укладено Договір № 162919-КС-001 про надання кредиту, відповідно до якого [PERSON] надано грошовій кошти у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 коп. 12 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір № 001/21/004909, відповідно до якого [PERSON] було надано фінансовий кредит у розмірі 2 400 (дві тисячі чотириста) гривень 00 коп. 15 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» та [PERSON] було укладено Договір № 3166217006-215942 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до якого [PERSON] надано кредит у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 коп. 11 лютого 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено Договір фінансового кредиту № 001/21/018909, відповідно до якого [PERSON] надано фінансовий кредит у розмірі 2 400 (дві тисячі чотириста) гривень 00 коп. 11 травня 2021 року між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено Угоду про надання кредиту № 500846402, відповідно до якого [PERSON] надано кредит у розмірі 174 459 (сто сімдесят чотири тисячі чотириста п`ятдесят дев`ять) гривень 86 коп. 11 травня 2021 року між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено Угоду про надання кредиту № 491050628, відповідно до якого [PERSON] надано кредит у розмірі 13 762 (тринадцять тисяч сімсот шістдесят дві) гривні 10 коп. Отже, судом встановлено, що в період шлюбу з відповідачем [PERSON] було укладено вищенаведені кредитні договори та у останньої виникли грошові зобов`язання. Відповідно до частини третьої\~статті 368 Цивільного кодексу України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 60 Сімейного кодексу України\~визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві\~спільної сумісної власності\~незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частина перша\~статті 21 Сімейного кодексу України\~визначає шлюбом сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до частини першої\~статті 36 Сімейного кодексу України\~шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже інститут шлюбу передбачає виникнення між подружжям тісного взаємозв`язку, і характер такого зв`язку не завжди дозволяє однозначно встановити, коли саме у відносинах з третіми особами кожен з подружжя виступає у власних особистих інтересах, а коли діє в інтересах сім`ї. Саме тому, на переконання Великої Палати Верховного Суду у постанові від 30.06.2020 року у справі № 638/18231/15-ц, законодавцем встановлена презумпція спільності інтересів подружжя і сім`ї. Так, положення\~статті 60 Сімейного кодексу України\~свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує. Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено\~статтею 61 Сімейного кодексу України, згідно із частиною третьою якої якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором,\~є\~об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Норма частини третьої\~статті 61 Сімейного кодексу України\~кореспондує частині четвертій\~статті 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. \~\~\~\~\~\~ При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (частина друга\~статті 65 СК України). За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя. Таким чином за постановою Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 року у справі № 638/18231/15-ц, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Велика Палата Верховного Суду вважає слушними доводи Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду в ухвалі від 13 листопада 2019 року щодо змісту\~статті 541 ЦК України, який свідчить про те, що солідарне зобов`язання виникає лише у випадках, встановлених договором або законом. Тобто солідарні зобов`язання виникають лише у випадках, передбачених договором чи актом чинного законодавства (див. наприклад постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 243/10982/15-ц (провадження № 14-81 цс 18), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178 цс 18), від 12 вересня 2018 року у справі № 569/96/17 (провадження № 14-386 цс 18), від 23 січня 2019 року у справі № 712/21651/12) (провадження № 14-526 цс 18)). Відповідно до частини другої\~статті 73 СК України\~стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби. Таким чином, за спільними зобов`язаннями подружжя останнє відповідає усім своїм майном. Згідно із ч. 1\~ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1\~ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1\~ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Вирішуючи питання чи були вищенаведені кредитні договори , укладені позивачем в інтересах сім`ї і та чи було одержане за договорами, використано на її потреби, суд виходить з наступного. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] був працевлаштований у період з 22.06.2020 р. по 25.09.2020р. у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Ашан Україна Гіпермаркет» на посаді оброблювача риби, що підтверджено копією Трудової книжки серії [NUMBER] від 22.06.2020р. Відповідач був звільнений із зазначеної посади 25.09.2020р, у зв`язку із систематичним невиконанням своїх службових обов`язків, зокрема за прогули без поважних причин згідно п.4.ст.40 КЗпП України . [PERSON] працювала в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Д ЕНД Д КРЮІНГ СЕРВІСЕС» на посаді менеджера з організації консультативних послуг, що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] від 03.04.2007р. та інформацією з порталу електронних послуг Пенсійного фонду України. 31 березня 2020 року Позивач була звільнена з займаної посади на підставі п.1 ст.36 КЗпП України за згодою сторін. Заробітна платня Позивача за весь час роботи відповідала розміру мінімальної заробітної плати, що встановлено інформацією із порталу електронних послуг Пенсійного фонду України щодо сум заробітної плати Позивача та довідкою № 1 від 14.09.2022 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Д ЕНД Д КРЮІНГ СЕРВІСЕС» про розмір заробітної плати [PERSON] за останній рік роботи на займаній посаді. Таким чином судом встановлено , що за період з грудня 2018 року, тобто часу укладання шлюбу, по березень 2020 року єдиним доходом подружжя була мінімальна заробітна платня Позивача. Крім того, згідно пояснень позивача , викладених в позовній заяві , які відповідачем не спростовані , [PERSON] з 15.01.2021 року по липень 2021 був працевлаштований у ТОВ "БІЗНЕС ЦЕНТР "УОЛЛСТРІТ". Заробітна платня Відповідача відповідала мінімальному розміру заробітної плати на той період часу, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» і у подружжя, починаючи з липня 2021 року був відсутній будь-який дохід, який би забезпечував підтримку фізичного, морального, економічного й інтелектуального стану людини. Все вищезазначене дає підстави вважати, що у Позивача була необхідність в отриманні можливості користування кредитними коштами в інтересах сім`ї за вищевказаними договорами. До того ж, відсутність систематичного доходу обох із подружжя дає підстави вважати, що грошові кошти, які були отримані на підставі вказаних договорів були використані на потреби сім`ї, зокрема для ведення спільного побуту, забезпечення нормального фізичного, морального, економічного й інтелектуального стану як Позивача, так і Відповідача. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved