Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-05 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог, позиція позивача 29.05.2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування позову посилається на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 травня 2021 року розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею. На підставі судового наказу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 09.09.2021 року з [PERSON] на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 31.08.2021 року і до досягнення ним повноліття. З часу призначення аліментів матеріальний стан відповідача значно покращився, починаючи з 19 жовтня 2022 року він перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] , має постійний та стабільний дохід. Враховуючи матеріальне становище дитини, її вік, відсутність даних про незадовільний стан здоров`я відповідача, матеріальне становище останнього, який має постійний дохід, просить суд змінити спосіб та збільшити розмір стягнення аліментів з твердої грошової суми в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, визначений судовим наказом Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 вересня 2021 року, та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 вісотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] \~у судове\~засідання не\~з`явилась,\~подала до\~суду заяву,\~у якій\~просила розгляд\~справи провести\~у її\~відсутність,\~позов підтримала\~в повному\~обсязі,\~не заперечувала\~проти заочного\~розгляду справи\~та ухвалення\~заочного рішення\~суду. Позиція відповідача Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подав. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі \~ \~ \~ \~Ухвалою Шепетівського\~міськрайонного суду\~Хмельницької області\~від 02.06.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено її розгляд о 10 год. 00 хв. 03.07.2023 року, який за клопотанням відповідача відкладено до 09 год. 00 хв. 06.09.2023 року. 06 вересня 2023 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Виклад встановлених судом обставин, зміст спірних правовідносин та докази на їх підтвердження Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11.05.2021 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про його народження серії [NUMBER] , виданого 30.01.2019 року виконавчим комітетом Судилківської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області. З довідки\~про склад\~сім`ї або\~зареєстрованих у\~житловому приміщенні/будинку\~осіб №71\~від 02.03.2021\~року та\~довідки про\~реєстрацію місця\~проживання особи\~№08-22/970/2019\~від 19.07.2019\~року вбачається,\~що [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~зареєстрована та\~проживає по\~ [ADDRESS] ,\~разом з\~нею зареєстровані\~та проживають\~син [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] .\~ Судовим наказом Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 09.09.2021 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 31.08.2021 року і до досягнення ним повноліття. Відповідач перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 19.10.2022 року по теперішній час, що підтверджується довідкою №2294 від 02.12.2022 року, виданої командиром війської частини [NUMBER] . Застосовані норми права Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. У відповідності до ч. 2\~ст. 51 Конституції України\~та\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.\~141\~Сімейного кодексу\~України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Статтею 150 Сімейного кодексу України\~визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України) . Стаття 192 Сімейного кодексу України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ст. 183 Сімейного кодексу України). Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтей 182-184 Сімейного кодексу України не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17. Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184,192 СК України. Зазначену позицію висловив Верховний Суд у постанові від 13 лютого 2019 року по справі № 152/100/18. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Мотиви та висновки суду Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити частково з огляду на наступне. Сторони мають рівні права та обов`язки по утриманню та матеріальному забезпеченню дитини, а отже не тільки позивач, але й відповідач зобов`язаний утримувати свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Аналізуючи вищевказані правові норми законодавства суд дійшов висновку, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру. \~ \~ \~ \~Згідно п. 23\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» відповідно до\~ст.\~192\~СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, підставою для звернення до суду із позовом про збільшення розміру аліментів відповідно до положень\~ст. 192 СК України\~є зміна матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення, або поліпшення стану здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Вирішуючи спір, суд враховує, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням, є недостатнім для забезпечення належного розвитку дитини, оскільки в силу свого віку дитина природньо потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері, водночас стягувач бажає змінити спосіб стягнення аліментів, визначивши його у частках від заробітку (доходу) відповідача у зв`язку з працевлаштуванням відповідача, отримання ним постійного доходу, чого останнім не заперечувалось та не спростовано. Щодо визначення частки заробітку (доходу) платника аліментів, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, суд зазначає наступне. З аналізу ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України вбачається, що розмір частки від заробітку (доходу), що приходиться на утримання дитини, законом не встановлюється, а визначається судом у кожному конкретному випадку стягнення аліментів з урахуванням обставин, які передбачені у\~ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Разом з тим, судом встановлено, що підставою для збільшення розміру стягуваних аліментів є покращення матеріального становища відповідача, який має постійний та стабільних дохід. \~ \~ \~ \~Визначаючи частку заробітку (доходу) відповідача [PERSON] , яка буде стягуватися як аліменти на утримання неповнолітнього сина, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, її вік, матеріальне становище відповідача, який не подав жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що він не спроможний сплачувати аліменти, вищевказані вимоги законодавства щодо стягнення аліментів, а тому дійшов висновку,\~що спосіб стягнення аліментів підлягає зміні та з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Таким чином позов підлягає до задоволення частково. Судові витрати Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому згідно вимог ч.1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 1073,60 грн. На підставі ст.ст.141,\~150,\~180-183, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial