Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулася в суд з даним позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить збільльшити розмір аліментів, визначений рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 06 жовтня 2020 року, надалі стягувати із [PERSON] , [INFO] , в її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з часу звернення до суду до досягнення сином повноліття. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до рішення Бучацького районного суду від 06 жовтня 2020 року вирішено стягувати з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1100 грн і до досягнення дитиною повноліття. Втім, з часу ухвалення судом рішення її доходи значно зменшилися, оскільки вона тимчасово не працює, не має можливості в повній мірі забезпечити потреби сина, який знаходиться на її утриманні. На даний час їй не відомо де працює відповідач і вона не може самостійно отримати таку інформацію, оскільки відомості про доходи особи є персональними відомостями і захищаються ЗУ «Про інформацію». Зазначає, що відповідач свої доходи приховує, має нерегулярний, мінливий дохід. Допомоги у вихованні та лікуванні сина, догляді за ним, останній не надає. Звертає увагу, що всі речі, необхідні для дитини купує вона, оплачує рахунки за комунальні послуги також самостійно. Встановленого розміру аліментів в сумі 1100 грн не достаньо для належного утримання дитини, оскільки витрати з часу ухвалення судом рішення значно зросли. За наведених обставин просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 01 серпня 2023 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено справу до судорвого розгляду. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Кумановський В.М., в судове засідання не прибули, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Представник позивача подав до суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в зал судового засідання не прибув, будучи належним чином повідомленим про дату та місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті Судової влади України. Причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не подавав, відзиву на адресу суду не надходило. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи, та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом установлено, що сторони є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Золотопотіцької селищної ради Бучацького району Тернопільської області 04 грудня 2017 року. Як вбачається з копії рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 06 жовтня 2020 року (справа №595/934/20), вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , в користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1100 грн щомісячно, починаючи з 01 липня 2020 року до досягнення дитиною повноліття. Стаття 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.ст.150,180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною другою ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною першою ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Звертаючись до суду із позовом, [PERSON] просить збільшити розмір аліментів, які стягуються із [PERSON] на підставі рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 06 жовтня 2020 року, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , визначивши розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів витрати на утримання сина значно зросли. Вона тимчасово не працює і не може самостійно в повній мірі забезпечити потреби сина. Натомість відповідач, окрім встановленого розміру аліментів, не бажає брати участі в утриманні та вихованні їхньої спільної дитини. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. \~ \~ \~ \~Законом України\~«Про Державний\~бюджет на\~2023\~рік» встановлено\~прожитковий мінімум\~з 01\~січня 2023\~року для\~дітей віком до 6\~років -\~2272\~грн, від 6 до 18 років 2833 грн. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] та зобов`язаний брати участь в його утриманні. Позивач [PERSON] стверджує, що відповідач працездатний, має нерегулярний, мінливий дохід, а тому, вважає, що він може сплачувати заявлений нею розмір аліментів на утримання їхнього сина. Відповідач, в свою чергу, не скористався своїм правом надати суду докази, які б свідчили про те, що він бере участь в утриманні дитини, як і не надав жодних відомостей щодо свого працевлаштування та розміру доходу, як і відомостей, які б свідчили про те, що такий є непрацездатним та за станом здоров`я не може працювати. Суд враховує, що дитина проживає з позивачкою, вона повністю відповідає за його виховання і утримання. Крім того, у суду відсутні відомості, які б свідчили про те, що у [PERSON] на утриманні є інші особи. \~ \~ \~ \~За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, кожен з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинен довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду\~на досліджені\~в судовому\~засіданні докази\~в їх\~сукупності,\~суд приходить\~до висновку,\~що відповідачє особою\~працездатного віку,\~відомостей,\~які б\~свідчили про\~обмеження його\~фізичної діяльності\~суду не\~надано,\~а тому\~такий має об`єктивну можливість працювати та утримувати на належному рівні спільну з позивачкою дитину. Докази того, що існують перешкоди для працевлаштування відповідача у матеріалах справи відсутні. Враховуючи зміст ст.ст. 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 теж зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Враховуючи що дитина сторін потребує матеріальної допомоги, а відповідач, як батько, зобов`язаний утримувати її, а також з урахуванням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити і розмір аліментів змінити, визначивши його в твердій грошовій сумі у розмірі, в якому просить позивачка, що з огляду на встановлені в судовому засіданні обставини буде відповідати вимогам закону та буде достатнім в деякій мірі для гармонійного розвитку дитини та захистить її права. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Виконавчий лист Бучацького районного суду Тернопільської області від 06 жовтня 2020 року у справі №595/934/20, після набрання рішенням законної сили, підлягає відкликанню. Позивач звільнена від сплати судового збору, згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 за №3674-VІ. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір. На підставі ст.ст. 150, 180-182, 192 СК України та

Outcome: approved