Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

30.03.2023 року позивач звернулась до суду з позовом, вимоги якого уточнила та просила: 1) скасувати пункт 49 додатку №6 рішення Сумської міської Ради народних депутатів від 22.10.1993 року № 613 «Про передачу у приватну власність земельних ділянок» щодо передачі в приватну власність [PERSON] земельну ділянку № [NUMBER] , площею 0,06 га як члену садівничого кооперативу «Связист» на даний час Громадська організація «Садівницьке об`єднання «Озерне», до якого входить садівничого товариства «Зв`язківець-1»; 2) визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку № [NUMBER] , орієнтовною площею 0,06 га на території Громадської організації «Садівницьке об`єднання «Озерне». Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що у 2002 році вона стала членом садівничого товариства «Зв`язківець-1», яке входить до Громадської організації «Садівницьке об`єднання «Озерне» та за нею закріплена земельна ділянка № [NUMBER] , площею 0,040 га. 23.06.2020 року позивач звернулась до Сумської міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за адресою: [ADDRESS] , орієнтовною площею 0,05 га. Рішенням Сумської міської ради від 24.03.2021 року №737-МР м. Суми, їй було відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за адресою: [ADDRESS] , орієнтовною площею 0,0500 га для індивідуального садівництва у зв`язку з тим, що рішенням Сумської міської Ради народних депутатів від 22.10.1993 № 613 «Про передачу у приватну власність земельних ділянок» земельна ділянка № [NUMBER] , площею 0,0600 га передана у приватну власність іншій особі, а саме [PERSON] . Після прийняття рішення про передачу земельної ділянки для гаражного будівництва у власність [PERSON] , остання не отримала державний акт на право власності на вищезазначену земельну ділянку. [INFO] [PERSON] померла, спадщину прийняв її син - [PERSON] . Позивач, яка користується земельною ділянкою № [NUMBER] садівничого товариства «Зв`язківець-1», що входить до Громадської організації «Садівницьке об`єднання «Озерне» з 2002 року, має право на отримання її у приватну власність, оскільки [PERSON] добровільно відмовилась від права на цю землю, державного акту не отримувала. Наявність рішення Сумської міської Ради народних депутатів від 22.10.1993 року № 613 «Про передачу у приватну власність земельних ділянок», щодо передачі у приватну власність спірної земельної ділянки [PERSON] , перешкоджає позивачці [PERSON] розпочати процедуру оформлення у власність земельної ділянки № [NUMBER] садівничого товариства «Зв`язківець-1», що входить до Громадської організації «Садівницьке об`єднання «Озерне» на себе, що є порушенням її прав. 31.03.2023 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 04.04.2023 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. 17.08.2023 року представником відповідача Виконавчого комітету Сумської міської ради надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивач не надала належних і допустимих доказів порушення її прав, свобод та інтересів на час прийняття Виконавчим комітетом Сумської міської ради рішення №613 від 22.10.1993 про передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки [ADDRESS] , так і обставин, які б свідчили про помилковість прийнятого Виконавчим комітетом Сумської міської ради рішення або його незаконність. Сам факт користування позивачем [PERSON] земельною ділянкою, яка була передана у власність іншій особі, не свідчить про незаконність рішенням Виконавчого комітету Сумської міської Ради народних депутатів від 22.10.1993 №613 та не може бути підставою для його скасування. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі із зазначених підстав, просила їх задовольнити. Представник відповідача Виконавчого комітету Сумської міської ради у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подано до суду письмові пояснення, згідно з якими позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. При цьому вказав, що його мати [PERSON] , ніколи не повідомляла йому про наявність у праві власності земельної ділянки № [NUMBER] , площею 0,06 га. як члену садівничого кооперативу «Связист» на даний час Громадська організація «Садівницьке об`єднання «Озерне», до якого входить садівничого товариства «Зв`язківець-1». Від представника ГО «Садівницьке об`єднання «Озерне» до суду надійшли письмові пояснення, відповідно до яких проти позову не заперечують, вважають за можливе передати у власність [PERSON] спірну земельну ділянку, оскільки остання є членом садівничого товариства «Зв`язківець-1», яке входить до Громадської організації «Садівницьке об`єднання «Озерне» та користується земельною ділянкою № [NUMBER] , площею 0,040 га з 2002 року. Так, відповідно до пункту 49 додатку № 6 до рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради народних депутатів від 22.10.1993 №63 «Про передачу у приватну власність земельних ділянок» згідно декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 «Про приватизацію земельних ділянок», статей 27, 67 Земельного кодексу України земельна ділянка № [NUMBER] садівничого кооперативу «Связист» передана у приватну власність [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, спадщину прийняв її син - [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що право власності та право користування на земельну ділянку за адресою: м. Суми Громадська організація «Садівницьке об`єднання «Озерне», до якого входить садівниче товариства «Зв`язківець-1» за [PERSON] не зареєстровано (державний акт на право власності на ім`я даної громадянки не видавався). 23.06.2020 року [PERSON] звернулась до Сумської міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за адресою: [ADDRESS] , орієнтовною площею 0,05 га. Рішенням Сумської міської ради від 24.03.2021 року №737-МР м. Суми, [PERSON] було відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за адресою: [ADDRESS] , орієнтовною площею 0,0500 га для індивідуального садівництва у зв`язку з тим, що дана земельна ділянка передана у приватну власність члену садівничого кооперативу «Связист» [PERSON] . Під час розгляду справи встановлено, що фактичне володіння і користування спірною земельною ділянкою здійснює [PERSON] , яка у 2002 році стала членом садівничого товариства «Зв`язківець-1», яке входить до Громадської організації «Садівницьке об`єднання «Озерне» та за нею була закріплена земельна ділянка № [NUMBER] , площею 0,040 га. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п.а, б ч.1 ст. 140 ЗК України, підставами припинення права власності на земельну ділянку є: добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; смерть власника земельної ділянки. Статтею 152 ЗК України закріплено способи захисту прав на земельні ділянки. Так, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, оцінивши докази у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні як, в цілому, так і кожного доказу окремо, суд прийшов до висновку, що право позивача порушене та підлягає захисту, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі

Outcome: approved