Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про визнання права власності на житловий будинок як майно колишнього колгоспного типу двору в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги наступним. Її батько [PERSON] помер [INFO] . Після смерті батька [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і на право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, право власності на земельні ділянки. Так як будинок, який станом на 30.06.1990 року та на 15.04.1991 року належав до колгоспного типу двору, головою та єдиним членом колгоспного типу двору за адресою: [ADDRESS] , був [PERSON] , то відповідно будинок (колишній колгоспний двір) повністю належав [PERSON] на праві власності. Приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Любов Вікторівною 13.06.2023 року видані свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а саме: 1) серії [NUMBER] , яке зареєстроване в реєстрі за № 876, на земельну ділянку, площею 0,3702 га, кадастровий номер 4622783900:13:000:0151, цільове призначення: ведення товарного сільськогосподарського виробництва; 2) серії НСМ № 290605, яке зареєстроване в реєстрі за № 877, на земельну ділянку, площею 0,3393 га, кадастровий номер 4622783900:13:000:0150, цільове призначення: ведення товарного сільськогосподарського виробництва; 3) сері НСМ № 290606, яке зареєстроване в реєстрі за № 878, на земельну ділянку, площею 0,2106 га, кадастровий номер 4622783900:11:000:0120, цільове призначення: ведення сільськогосподарського виробництва. Однак нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок. Підставою відмови у вчиненні нотаріальної дії було те, що позивачем не подані правовстановлюючі документи на житловий будинок. Просила визнати за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 51,0 м2, житловою площею 36,5 м2, допоміжна площа 14,5 м2, з господарськими будівлями: літня кухня, господарська будівля з гаражем, сарай та спорудами: ворота, огорожі, колодязь. Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений, однак ним надіслано заяву про відсутність заперечень проти позовних вимог і розгляд справи у відсутності представника. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений, однак ним надіслано заяву про відсутність заперечень проти позовних вимог і розгляд справи у відсутності представника. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У судовому засіданні було досліджено наявні в матеріалах справи письмові докази. Дослідивши у судовому засіданні та оцінивши докази, якими обґрунтовувались позовні вимоги, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому 09.12.1962 року шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , яке видане 09.12.1962 року В`язівською сільською радою Львівської області. Батьком позивачки є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане Добросинською сільською радою Львівської області 19.11.1977 року. Своє дошлюбне прізвище [PERSON] позивач змінила на [PERSON] внаслідок укладення шлюбу 21.09.1996 року у Добросинській сільській раді Жовківського району Львівської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 21.09.1996 року було зроблено запис за № 11, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , яке видане Добросинською сільською радою Жовківського району Львівської області 21.09.1996 року. З виписки з погосподарської книги № 20 Добросинсько-Магерівської сільської ради, яка видана 24.07.2023 року Добросинсько-Магерівською сільською радою Львівського району Львівської області, вбачається, що станом на 30.06.1990 року будинок за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , належав до колгоспного типу двору, головою та єдиним членом якого був [PERSON] , 1939 року народження. З довідки № 345, яка видана виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області 24.07.2023 року, вбачається, що станом на 15.04.1991 року в [ADDRESS] єдиним головою та членом колгоспного двору був [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Викладеним у довідці № 343, яка видана 24.07.2023 року виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, підтверджується, що від імені [PERSON] , померлого [INFO] , заповіт сільською радою не посвідчувався. Приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Любов Вікторівною 13.06.2023 року позивачу видані свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а саме: 1) серії [NUMBER] , яке зареєстроване в реєстрі за № 876, на земельну ділянку, площею 0,3702 га, кадастровий номер 4622783900:13:000:0151, цільове призначення: ведення товарного сільськогосподарського виробництва; 2) серії НСМ № 290605, яке зареєстроване в реєстрі за № 877, на земельну ділянку, площею 0,3393 га, кадастровий номер 4622783900:13:000:0150, цільове призначення: ведення товарного сільськогосподарського виробництва; 3) сері НСМ № 290606, яке зареєстроване в реєстрі за № 878, на земельну ділянку, площею 0,2106 га, кадастровий номер 4622783900:11:000:0120, цільове призначення: ведення сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копіями вказаних свідоцтв. 12.06.2023 року нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Підставою відмови у вчиненні нотаріальної дії було те, що позивачем не подані правовстановлюючі документи на житловий будинок, що підтверджується копією постанови нотаріуса від 12.06.2023 року. З довідки № 341, яка видана 24.07.2023 року виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що [PERSON] , 1977 року народження, дійсно була зареєстрована та проживала разом зі своїм батьком, [PERSON] , станом на день його смерті, а саме станом на [INFO] до дня його смерті в [ADDRESS] , і вели спільне господарство. Із довідки № 1852, яка видана Комунальним підприємством Львівської обласної ради "Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» 02.05.2023 року, вбачається, що в КП ЛОР «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» станом на 31 грудня 2012 року реєстрація права власності на житловий будинок [ADDRESS] не проводилась. Дослідивши та проаналізувавши в сукупності всі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України \~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.112 ЦК УРСР (в редакції, чинній на 14.04.1991 року) майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР (в редакції, чинній на 14.04.1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до роз`яснень, викладених в п.п. «а», «б», «г» п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", положення статей 17, 18 Закону "Про власність"\~щодо спільної\~сумісної власності\~поширюються на\~правовідносини,\~ які\~виникли після\~введення в\~дію цього\~ Закону\~(з\~15\~квітня 1991\~року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору. Згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 24.06.1983 року із змінами, внесеними згідно постанови ПВС України №13 від 25.12.1992 року, № 15 від 25.05.1998 року передбачено, що правила ст.563 ЦК про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 р. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 р. спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Судом встановлено, що станом на 15.04.1991 року [PERSON] був єдиним головою та членом колгоспного двору в [ADDRESS] . Спадщина після померлого [PERSON] відкрилась [INFO] , тому до даних правовідносин слід застосовувати відповідні правила Цивільного кодексу України 2003 року. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 1216-1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. При встановленні кола спадкоємців, які прийняли спадщину суд бере до уваги копію свідоцтв про право на спадщину за законом від 13.06.2023 року, з яких вбачається, що спадкоємцем майна [PERSON] є позивачка. Таким чином встановлено, що позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Інших доказів того, що будь-які інші спадкоємці з часу відкриття спадщини вчинили дії, що свідчать про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , суду не надано. За таких обставин позовні вимоги потрібно задовольнити повністю. Інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи, немає.

Outcome: approved