Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-14 00:00:00

19.07.2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду\~ із зазначеним позовом та просила постановити рішення, яким розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 23 грудня 2015 року Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №2222, мотивуючи тим, що вони разом не проживають з 2019 року. Спільне життя у них не склалося з причини різних поглядів на розподіл сімейних обов`язків та виховання дитини, тому вона прийшла до твердого переконання, що розірвання шлюбу між ними неминуче, збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Сторони від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] , тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Також просить залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Позивач [PERSON] в позовній заяві просить розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив до суду не надав, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно вивчивши обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 23 грудня 2015 року, який зареєстровано Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №2222 (а.с.4). У сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 17.12.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1538 (а.с.6). Сторони сумісного господарства не ведуть, спору про місце проживання дочки з тверджень позивача не мають, відповідно до довідки старости Виноградненського старостинського округу [PERSON] дочка проживає з мамою, зберегти шлюб позивач не бажає. Згідно статті 51 Конституції України\~та ст. 24 Сімейного Кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч.3 ст. 105 СК України\~\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони однією сім`єю не проживають, сумісного господарства не ведуть, поновити шлюбно-сімейні стосунки\~ позивач наміру не має, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати. Суд доходить висновку, що примирення між сторонами, збереження шлюбу та подальше спільне проживання сторін неможливе, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню.\~

Outcome: approved