Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив встановити факт прийняття спадщини ним, [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] в м.Конотоп Сумської області померла його [PERSON] , про що Конотопським міськвідділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління в Сумської області 08 серпня 2002 року було зроблено відповідний актовий запис № 768, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 21 вересня 2017 року. З 09 квітня 1999 року [PERSON] переїхала на постійне проживання із с. Спаське Конотопського (раніше Кролевецького) району до сина [PERSON] в м. Конотоп Сумської області, де і проживала до самої своєї смерті. 20 червня 1996 року від імені [PERSON] секретарем виконавчого комітету Спаської сільради Кролевецького району Сумської області був посвідчений заповіт з реєстровим № 67, номер у спадковому реєстрі 46642305, за яким вона все своє майно заповідала сину [PERSON] . Після смерті матері позивач, розпорядившись спадковим майном, особистими речами померлої, маючи на руках належний матері сертифікат на право на земельну частку (пай) серії CM № 0237659, звернувся для отримання свідоцтва про право на спадщину до приватного нотаріуса. Однак нотаріусом було виявлено наявність ще одного заповіту від імені [PERSON] , а саме, заповіту від 31 жовтня 1998 року, посвідченого від імені [PERSON] секретарем виконавчого комітету Спаської сільради Кролевецького району Сумської області з реєстровим № 77, номер у спадковому реєстрі 46684161, за яким вона все своє майно заповідала відповідачу [PERSON] , 1973 року народження. Нотаріус вбачає наявність спору між спадкоємцями і у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу відмовив. Оскільки встановити факт прийняття спадщини можливо лише в судовому порядку, він змушений звернутися до суду з даною заявою. Встановлення зазначеного факту необхідно йому для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] . В судовому засіданні позивач суду пояснив, що відповідач [PERSON] не є родичем, а просто придбав у матері позивача хату за 1000 грн, без укладення договору купівлі-продажу. Після продажу хати мати позивача переїхала до нього у м.Конотоп, де і мешкала до самої смерті. У 2018 році позивач виявив наявність сертифікату на земельний пай на ім`я матері і звернувся з питання оформлення спадщини, однак нотаріус пояснив, що мати, не оформляючи договір купівлі-продажу житлового будинку з [PERSON] , натомість склала на його ім`я заповіт, проте помилково вказала не тільки проданий нею житловий будинок, а зазначила, що заповідає «все належне їй на момент смерті майно». Відповідач та представник відповідача суду пояснили, що вважають, що матір позивача, спадкодавець [PERSON] за невідомих обставин, без зняття з реєстрації в с.Спаське була зареєстрована в м.Конотоп, тому просили не враховувати як доказ довідку Конотопської міської ради Сумської області. Оскільки за життя [PERSON] склала два заповіти, чинним є більш пізній за часом складання, тобто заповіт на ім`я [PERSON] . Роз`яснення нотаріуса вважали сумнівним, оскільки спадкодавець на момент смерті була зареєстрована із [PERSON] , чинним є заповіт, складений на його ім`я, відтак жодного спору не може бути, оскільки у позивача права на спадщину відсутні. Звернули увагу суду на ту обставину, що підпис у журналі отримання сертифікатів зовні не схожий на підписи [PERSON] у заповітах та інших документах у справі, а отже, вважали, що оригіналом сертифіката на земельний пай позивач заволодів уже після смерті [PERSON] . У засіданні 13 вересня 2023 року представник відповідача, хоча і наголошував на недостовірності, на його думку, запису про вибуття [PERSON] у погосподарській книзі Спаської сільської ради, та висловлював сумнів щодо мотивів відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу, проте факт реєстрації проживання [PERSON] у м.Конотоп вважав достатньою підставою для задоволення позовних вимог позивача, тому просив закрити провадження у справі за відсутністю предмету спору. Третя особа приватний нотаріус Конотопського міського нотаріального округу Романенко Олег Миколайович в судовому засіданні пояснив, що 14.05.2018 року до нього звернувся позивач з питання оформлення спадщини після смерті матері [PERSON] [INFO] . Надав довідку про те, що на момент смерті спадкодавець проживала у [ADDRESS] . Проте після прийняття заяви було встановлено, що наявні два заповіти від імені спадкодавця, а відповідачем надано довідку №96 від 25.02.2020 року про те, що [PERSON] була зареєстрована на момент смерті в с.Спаське Кролевецького району. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що зі сторонами був односельцем. У нього в с. Спаське є дача на тій же вулиці, де знаходився житловий будинок, куплений відповідачем у матері позивача. Мати свідка працювала разом із [PERSON] у часи його з позивачем дитинства, ще до армії. У 1999 році позивач забрав матір до себе у Конотоп, де в 2002 році мати позивача і померла. Про те, що за адресою будинку матері позивача був зареєстрований [PERSON] , свідку нічого не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає в с. Спаське. Суду підтвердила, що дійсно видавала довідку про зареєстроване місце проживання [PERSON] відповідачу [PERSON] , оскільки останній був спадкоємцем за заповітом [PERSON] . Довідку видавала на основі погосподарських книг, а тому вважала, що [PERSON] була зареєстрована у вказаний в довідці період. Пояснила, що реєстрацію місця проживання здійснює сільська рада, для чого ведеться відповідний журнал. Суд, заслухавши сторони та представників сторін, третю особу та свідків, вивчивши та дослідивши наявні в справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що Конотопським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління в Сумської області 08 серпня 2002 року було зроблено відповідний актовий запис № 768, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 21 вересня 2017 року (а.с.14). До складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , входило право на земельну частку (пай) в акціонерно-пайовому товаристві закритого типу «Ленінське» розміром 4,07 умовних кадастрових гектари, що підтверджується копією сертифіката на право на земельну частку (пай) серії CM № 0237659, виготовленого на підставі рішення Кролевецької районної державної адміністрації від 19.03.1997 р. за № 128, а також листом Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 06.02.2023 №255/15-23, витягом з Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються районною державною адміністрацією членам Аціонерно-пайового товариства закритого типу «Ленінське» (а.с.17, 103-104). Родинні відносини між позивачем та померлою [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11 квітня 2017 року (а.с.15). 20 червня 1996 року від імені [PERSON] секретарем виконавчого комітету Спаської сільської ради Кролевецького району Сумської області був посвідчений заповіт з реєстровим № 67, номер у спадковому реєстрі 46642305, за яким вона все своє майно заповідала сину [PERSON] (а.с.56). 31 жовтня 1998 року від імені [PERSON] секретарем виконавчого комітету Спаської сільської ради Кролевецького району Сумської області був посвідчений заповіт з реєстровим № 77, номер у спадковому реєстрі 46684161, за яким вона все своє майно заповідала відповідачу [PERSON] , 1973 року народження (а.с.55). Згідно з довідкою квартального комітету №4 виконавчого комітету Конотопської міської ради від 13.06.2017 року, [PERSON] проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] з 09.04.1999 року по день смерті [INFO] разом із сином [PERSON] . Знята з реєстрації 15.07.2003 року (а.с.16). На запит суду виконавчим комітетом Конотопської міської ради було надано інформацію від 02.02.2023 року №01-15/261, за змістом якої вбачається, що відповідно до інформації про зареєстрованих осіб, яка міститься у « Будинковій книзі для прописки громадян», яка знаходиться на зберіганні у виконавчому комітеті міської ради, за адресою [ADDRESS] , вбачається, що [PERSON] була зареєстрована за вищевказаною адресою з 09.04.1999 року по 15.07.2003 року (а.с.109), що підтверджується також і копією аркушів будинкової книги (а.с.110-116). Суд враховує, що у матеріалах спадкової справи №25/2018, заведеної після смерті [PERSON] , наявна довідка виконавчого комітету Спаської сільської ради Кролевецького району Сумської області №96 від 25.02.2023 року, згідно з якою [PERSON] , [INFO] , до дня своєї смерті [INFO] була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . На день смерті була зареєстрована разом із [PERSON] , який фактично вступив в управління та володіння спадковим майном: доглядав за будинком, здійснював його поточний ремонт, обробляв присадибну земельну ділянку (а.с.61). Водночас суд зауважує, що на запит суду Спаським старостинським округом Кролевецької міської ради було надано інформацію №18-06/13 від 21.04.2023 року, згідно з якою з 21.10.1998 року [PERSON] був прописаний за адресою [ADDRESS] , а з невідомих причин і без згоди [PERSON] у 2004 році його місце реєстрації було змінено на [ADDRESS] (а.с.167). Крім того, як додаток до інформації надано витяг із погосподарських книг за 1996-2000 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , з якого вбачається, що [PERSON] дійсно була головою двору, після чого проставлено відмітки «Вибула», «22.03.1999 р. м.Конотоп» (а.с.168). Виходячи з викладеного, оцінюючи докази у справі у їх сукупності, суд критично сприймає довідку виконавчого комітету Спаської сільської ради Кролевецького району Сумської області №96 від 25.02.2023 року в частині відомостей про реєстрацію спадкодавця [PERSON] на день смерті [INFO] за адресою [ADDRESS] , оскільки ці відомості спростовуються як даними з погосподарських книг по с.Спаське, на підставі яких нібито видано довідку, так і змістом довідки Конотопської міської ради про реєстрацію місця проживання [PERSON] і записів будинкової книги за зареєстрованим місцем проживання позивача. Таким чином, позивач [PERSON] відповідно до ст. 529 ЦК УРСР прийняв спадщину після смерті [PERSON] , оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого законом, не заявив про відмову від неї. Крім того, після смерті [PERSON] позивач звернувся до приватного нотаріуса Конотопського міського нотаріального округу Сумської області Романенка О.М. з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була заведена спадкова справа № 25/2018 щодо майна [PERSON] , померлої [INFO] , що підтверджується Витягом зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 14.05.2018 року №51896487 (а.с.41), однак отримати свідоцтво про право на спадщину не має можливості, що вбачається з письмових роз`яснень приватного нотаріуса Конотопського районного нотаріального округу Романенко О.М., оскільки відповідачем [PERSON] , на якого спадкодавцем [PERSON] складено заповіт, було надано довідку про реєстрацію померлої [PERSON] на момент смерті разом із ним (а.с.18). Відповідно до статей 529, 530 ЦК УРСР спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. № 18/5, яка діяла на той час, було визначено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, в тому числі, довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Крім цього, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Згідно з ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Оскільки встановлення факту прийняття спадщини шляхом постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] на момент її смерті тягнуть для заявника юридичні наслідки у вигляді права спадкування за законом, а у позасудовому порядку встановити це неможливо і чинне законодавство не передбачає іншого порядку встановлення даного факту, тому на підставі п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України вказаний факт необхідно встановити за рішенням суду. За таких обставин, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] і встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , після смерті його матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Відповідно до частин 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За подання позову позивачем сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн (а.с. 2-3). У відповідності до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак з відповідача слід стягнути на користь позивача 908,00 грн на відшкодування витрат зі сплати судового збору. Згідно з ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 3000,00 грн. Відтак, з огляду на п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Outcome: approved