Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

02.08.2023 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що 22.08.1997 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.12.2011 року було розірвано. Вказує, що за час перебування з відповідачем у шлюбі у них народилось двоє спільних дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , який на даний час є неповнолітнім та перебуває на її утриманні. Вказує, що 14.12.2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області ухвалив рішення у справі № 161/13548/17, яким серед іншого вирішив збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , встановлених рішенням Луцького міськрайонного суду від 31.10.2011 року, з 400 грн. на 1000 грн. на дитину, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Водночас, [PERSON] не виконує рішення суду та не сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Зокрема, за даними розрахунку по АСВП 57790526, складеного головним державним виконавцем Луцького районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Л.В. Бенещук, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на сьогодні становить 21 780, 59 грн. Зазначає, що відповідач не забезпечує повноцінне утримання неповнолітнього сина [PERSON] . При цьому становище відповідача та його реальна спроможність матеріально утримувати сина, його повна працездатність, вік, відсутність інших утриманців, дозволяють сплачувати аліменти на утримання дитини. Вказує, що [PERSON] призваний на військову службу під час мобілізації та перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] , а відтак має постійний прибуток у вигляді грошового забезпечення, в зв`язку з чим його матеріальне положення покращилось, він є працездатним, зобов`язаний законодавством та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина, що є підставою для зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу. У свою чергу, її матеріальне становище та матеріальне становивище дитини на сьогодні погіршилось. Розмір аліментів, який на сьогодні стягується з відповідача є вкрай малим та не може забезпечити належний розвиток та достатній рівень забезпечення неповнолітнього сина. На підставі викладеного, просить суд змінити спосіб стягнення присуджених аліментів, встановлений рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.12.2017 року у справі 161/13548/17 та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. До початку судового засідання позивачка подала до суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце слухання справи повідомлявся належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов від відповідача на адресу суду не надходили. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.12.2017 року в цивільній справі № 161/13548/17 вирішено, зокрема, збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , встановлених рішенням Луцького міськрайонного суду від 31.10.2011 року, з 400 (чотириста) гривень на 1000 (одну тисячу) гривень на дитину, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Як встановлено судом, неповнолітній [PERSON] , [INFO] , продовжує проживати разом зі своєю матір`ю - позивачкою [PERSON] . За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Так, Верховний Суд України у своїй постанові від 05.02.2014 року в справі № 6-143цс13 висловив таку правову позицію: «З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки)». При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»)». Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як вбачається із довідки №337 від 30.05.2023 року [PERSON] 01.03.2022 року призваний на військову службу під час мобілізації та перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] . Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є здоровим, працездатним, на обліку у лікарів не перебуває, інших осіб на утриманні немає. Доказів іншого суду не надано. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо зміни способу стягнення аліментів є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, а також те, що обов`язок утримувати дитину покладається рівною мірою на матір і батька, суд приходить до висновку, що [PERSON] спроможний та зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, та пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача підлягає компенсація витрат по сплаті судового збору на користь держави в розмірі 1073, 60 грн. На підставі ст.ст. 180-182, 192 СК України,

Outcome: approved