Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-05 00:00:00

До Олевського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява [PERSON] , представник позивачки адвокат Яресько Тарас Віталійович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Онлайн Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Лужинецький Павло Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У вказаній позовній заяві представник позивачки просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 17.05.2021 року за № 13646, що вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною про стягнення з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Онлайн Фінанс» (код ЄДРПОУ 42254696) заборгованості у розмірі 42736,03 грн. Також, представник позивачки просить стягнути з відповідача на користь позивачки , сплачені витрати на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 6000,00 грн. В обгрунтування позову зазначає, що на думку представника позивачки оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з тим, що приватним нотаріусом порушено порядок вчинення оспорюваного виконавчого напису, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позивачка випадково дізналась про відкрите щодо неї виконавче провадження з додатку «ДІЯ». До цього позивачка не отримувала від відповідача позасудову вимогу щодо дострокового повернення кредиту чи повідомлення-застереження про те, що відповідач розпочинає процедуру стягнення боргу за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса. Більше того, позивачка не мала жодних правовідносин з відповідачем, не підписувала з ним жодного договору, в тому числі нотаріально посвідченого, тому в принципі не могла знати про ймовірну заборгованість перед відповідачем. Також, п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1772, на який посилається нотаріус при вчиненні виконавчого напису є скасованим, отже виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню. Представник позивачки зазначає, що оспорюваний виконавчий напис вчинений з порушенням порядку його вчинення, в частині перевірки безспірності заборгованості при його вчиненні та його вчинення на борговому документі, який не посвідчений нотаріально, що є підставами для його визнання таким, що не підлягає виконанню. Крім того, представник позивачки зазначає, що має місце спірність суми заборгованості, оскільки первісний кредитор нарахував відсотки поза межами строку кредитування, що прямо протирічить судовій практиці та нормам чинного законодавства, намагається стягнути неустойку поза межами строків позовної давності, а також включив в компоненти заборгованості суму за вчинення виконавчого напису, що не має стягуватись з позивачки відповідно до норм Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено судді Винару Л.В. Ухвалою Олевського районного суду Житомирської області від 05.06.2023 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 24.07.2023 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] \~та її\~представник \~адвокат Яресько\~Т.В.\~в судове\~засідання не\~з`явились,\~у матеріалах\~справи міститься\~письмове клопотання\~представника позивачки\~з проханням\~розглядати справу\~без його\~участі та\~участі позивачки\~ [PERSON] ,\~позовні вимоги\~підтримують у\~повному обсязі.\~Представник позивачки\~не заперечує\~проти винесення\~заочного рішення\~по справі. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Лужинецький Павло Вікторович у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися шляхом направлення на їх адресу судових повісток та опублікування оголошення на веб-сайті суду. Причини неявки суду невідомі. Заяв про відкладення розгляду справи не надходило. Також, від представника відповідача на адресу суду надійшло письмове заперечення, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» витрат на професійну правничу допомогу на користь позивачки [PERSON] в розмірі 6000,00 грн. У обгрунтування зазначає, що адвокатом не долучено детальний опис виконаних робіт, таким чином не зрозуміло, які саме послуги були надані адвокатом та який фактично затрачений час на надання правової допомоги позивачці, відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України. Тому відсутність розрахунку наданих послуг (опису наданих робіт) є підставою для відмови на відшкодування понесених позивачем витрат на правову допомогу. На думку представника відповідача складання позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, клопотання про розгляд справи без участі та клопотання про забезпечення позову, що містять в собі загальні норми права, складені адвокатом , який має вищу юридичну освіту , володіє спеціальними знаннями та коштують 6000,00 грн. є значно завищені відносно складності справи, які не потребують спеціальних знань. Відтак розмір витрат на професійну правову допомогу є завищеним, неспівмірним та необгрунтованим відносно складності справи про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч.5 ст.223 ЦПК України, суд може розглянути справу за відсутності позивача, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи вищенаведене, суд дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно із ст. 129 Конституції України, судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду. Ч. 1\~ст. 2 ЦПК України\~передбачає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ч.3\~ст. 3 ЦПК України\~провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно ч. ч. 1, 2\~ ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Із матеріалів справи вбачається, що 17.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 13646 про стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором № 468807375 від 28.09.2019 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості в загальній сумі 42736,03 (сорок дві тисячі сімсот тридцять шість) грн. 03 коп., в тому числі: простроченої заборгованості за сумою кредиту 9881,04 грн.; простроченої заборгованості за комісією 0,00 грн.; простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 16762,38 грн.; строкової заборгованості за сумою кредиту 0,00 грн.; строкової заборгованості за комісією 0,00 грн.; строкової заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 0,00 грн.; строкової заборгованості за штрафами і пенями 14892,61 грн.; за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача в розмірі 1200 грн. 00 коп., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача (а.с. 17). Як вбачається з копії кредитного договору № 468807375 від 28.09.2019 року, зазначений договір укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та позивачкою [PERSON] (а.с. 18-21). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецького П.В. від 06.10.2021 року відкрито виконавче провадження ВП № 67067868 на підставі заяви відповідача про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого напису № 13646, виданого 17.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В (а.с. 22). Також, 06.10.2021 року постановами приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецького П.В. визначено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 700,00 грн. та стягнуто з позивачки [PERSON] основну винагороду в сумі 4273,60 грн. (а.с. 24-27). Як вбачається з постанови приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецького П.В. від 10.05.2023 року накладено арешт на грошові кошти позивачки [PERSON] (а.с. 28,29). За загальним правилом статей 15, 16\~ЦК\~України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18\~ЦК\~України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України\~«Про\~нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Згідно зі статтею 87\~Закону\~України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону\~України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України\~«Про\~нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Таким чином вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису- надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 Цивільного кодексу України, статей 50, 87, 88\~Закону\~України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19). У цій постанові Верховний Суд зазначив, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису\~\~\~таким, що не підлягає\~\~\~виконанню, суд\~\~\~не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону\~України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 17.05.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Суд також приймає до уваги позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21), відповідно до якої вчиняючи спірний виконавчий напис приватний нотаріус неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23, відповідно до якої у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» кредитний договір, не був посвідчений нотаріально, оскільки укладений в електронній формі, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічні правові висновки сформовані в постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року в справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19) та від 12 березня 2020 року в справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), які відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України враховуються судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. При цьому суд також враховує положення пункту 1 Змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2022 р. № 480, відповідно до якого розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 (Офіційний вісник України, 1999 р., № 26, ст. 1241; 2014 р., № 97, ст. 2787), виключено. Крім того, Верховний Суд в постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц (провадження № 61-17750 св 20) зазначив, що дійсно на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику у порядку, визначеному статтею 84 Закону України «Про нотаріат». Оскаржуючи виконавчий напис нотаріуса, представник позивача, зокрема, вказував, що будь-яких вимог, листів щодо наявної заборгованості та зобов`язання [PERSON] погашення заборгованості, на адресу позивачки не надходило. Слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні відомості про те, що [PERSON] повідомлялася про факт відступлення права вимоги відповідачу та отримувала від останнього лист-вимогу про усунення порушень за кредитним договором у розмірі, який відображено у виконавчому написі нотаріуса. Зважаючи на це [PERSON] не була проінформована про існування заборгованості та її розмір, чим була позбавлена права оскаржити вимогу у судовому порядку або виставити письмове заперечення відповідачу чи нотаріусу. При цьому суд зазначає, що у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджує безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). До подібних правових висновків дійшов також Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду у постанові від 30 вересня 2019 року у справі № 357/12818/17 (провадження № 61-44380св18), постанові від 25 березня 2019 року, у справі № 629/3881/16-ц, провадження № 61-31187св18. Відтак, суд дійшов висновку, що нотаріус не мав належних і достатніх підстав вважати, що вимоги стягувача і борг, для стягнення якого кредитор просив вчинити виконавчий напис, є безспірними. Враховуючи усі вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, порушене право позивачки підлягає захисту шляхом визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Стосовно позовної вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Онлайн Фінанс» на користь позивачки [PERSON] , сплачених витрат на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 6000,00 грн. суд зазначає наступне. Згідно із п. 3.1 Договору за № 23070 про надання правничої (правової) допомоги від 25.05.2023 року, який укладений між представником позивачки [PERSON] та позивачкою [PERSON] вбачається, що розмір гонорару , який Клієнт сплачує Адвокату за надану в межах цього Договору правничу (правову) допомогу визначається Сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього Договору. Така додаткова угода може бути викладена у формі додатку до Договору, який набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін (а.с. 38-40). Відповідно до п. 2 Додатку № 1 до Договору вартість послуг за домовленістю Сторін складає фіксовану суму 6000,00 грн. Пунктами 7.1-7.3 Додатку № 1 до Договору передбачено, що правова допомога вважається наданою після підписання Сторонами Акту приймання-передачі послуг, який підписується Сторонами та скріплюється печатками (за наявності) Адвокат надає клієнту Акт приймання-передачі послуг , в якому зазначається детальний зміст наданої правової допомоги (за необхідності) , розмір гонорару , який підлягає сплаті відповідно до умов Договору , додаткові витрати , які були понесені адвокатом понад узгоджену суму гонорару (якщо такі мали місце). Клієнт зобов`язаний протягом п`яти днів з моменту отримання Акту приймання-передачі послуг підписати його або протягом вказаного строку надати письмове заперечення , в якому обґрунтувати причину відмови від приймання правової допомоги та підписання відповідного акту. З копії Акту приймання-передачі послуг № 1 від 31.05.2023 року, який підписаний адвокатом Яреськом Т.В. та позивачкою [PERSON] вбачається, що послуги з надання правничої (правової) допомоги надані у повному обсязі та вартість зазначених послуг становить 6000,00 грн. (а.с. 41). Відповідно до наявної копії квитанції № 31/05/23 від 31.05.2023 року вбачається, що позивачкою оплачено зазначені послуги в розмірі 6000,00 грн. (а.с. 42). Положеннями ч. 1\~ст. 137 ЦПК України\~визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2\~ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч. 3\~ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4\~ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 5, 6\~ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до положень ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Верховний Суд\~у складі\~суддів Касаційного\~адміністративного \~суду в\~постанові від\~28.12.2020\~по справі\~№ 640/18402/19\~ наголосив\~на тому,\~що суд з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 12350 грн є реальними, підтвердженими матеріалами справи. Щодо відсутності детального опису робіт на виконання положень частини четвертої\~статті 134 КАС України, Суд звертає увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена "для визначення розміру витрат", в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним. Враховуючи викладене, матеріалами справи доведено, що розмір витрат позивачки на професійну правничу допомогу складає 6000, 00 грн. Стосовно наведених у запереченні представника відповідача доводів щодо відмови у задоволенні вимог щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» витрат на професійну правничу допомогу на користь позивачки, суд вважає, їх безпідставними, оскільки надані представником позивачки документи в їх сукупності є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування позивачці витрат на професійну правничу допомогу. Таким чином, враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивачки слід стягнути документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу, в розмірі 6000,00 грн. У відповідності до п. 9 ч.1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати\~судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю, при цьому з матеріалів справи вбачається, що позивачка є особою з інвалідністю ІІ групи, отже згідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: approved