Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-05 00:00:00

До Сахновщинського районного суду Харківської області звернулася з позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Давиденко Олена Віталіївна, [PERSON] яким просить визнати недійсним свідоцтво про право власності серія та номер: р.№ [NUMBER] , бланк НСТ 375412 видане приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Давиденко Оленою Віталіївною 13 лютого 2023 року на ім`я [PERSON] та скасувати державну реєстрацію такого права. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що вона з 09.09.2008 року перебувала в офіційному шлюбі з [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті була відкрита спадкова справа №172/2021. До складу спадщини увійшов житловий будинок з надвірними будівлями під [ADDRESS] . Вказаний будинок належав померлому [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, виданий виконкомом Сахновщинської селищної ради Сахновщинського району Харківської області 21.01.2008 року, зареєстроване Сахновщинським БТІ Харківської області 21.01.2008 року за реєстровим № 1139 в реєстрову книгу під №9. Вказану спадщину прийняли спадкоємці за законом першої черги, а саме вона, [PERSON] , як законна дружина свого померлого чоловіка, та [PERSON] - донька померлого [PERSON] , від попереднього шлюбу. 13.02.2023 року приватний нотаріус Красноградського нотаріального округу Харківської області Давиденко О.В. видала їй, [PERSON] , свідоцтво про право на спадщину за законом на (одну четверту) частку вищенаведеного житлового будинку з надвірними будівлями та здійснила державну реєстрацію (підстава: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 66380810 від 13.03.2023 року о 10:02:23). Того ж дня, 13.02.2023 року приватний нотаріус Красноградського нотаріального округу Харківської області Давиденко О.В. видала доньці від попереднього шлюбу померлого [PERSON] , [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на (одну четверту) частку вищенаведеного житлового будинку з надвірними будівлями та здійснила державну реєстрацію. На іншу частину вищенаведеного житлового будинку приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Давиденко О.В. 13.02.2023 року було видано свідоцтво про право власності [PERSON] , колишній дружині померлого [PERSON] , та було здійснено державну реєстрацію права (підстава: рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний №66380810 від 13.02.2023 року о 10:02:23). Приватний нотаріус Давиденко О.В. при видачі колишній дружині померлого [PERSON] свідоцтва про право власності на частину вищевказаного житлового будинку виходила з того, що даний житловий будинок є спільною сумісною власністю колишнього подружжя і колишня дружина померлого має право на частину у такому майні. Таким чином, частина вищенаведеного житлового будинку не увійшла до складу спадкової маси, внаслідок видачі нотаріусом відповідачу, [PERSON] , оскаржуваного свідоцтва про право власності, з чим позивач категорично не погоджується. Позивач вказує, що [PERSON] , звертаючись до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право власності на частину вищенаведеного житлового будинку, посилаючись, що даний будинок є спільною сумісною власністю з померлим [PERSON] , ввела в оману нотаріуса та приховала той факт, що питання щодо розподілу спільно сумісного майна з померлим вже було вирішено в судовому порядку і за свою частку в спільному сумісному майні, до якого безпосередньо входить і житловий будинок з надвірними будівлями під [ADDRESS] , [PERSON] отримала від померлого [PERSON] відповідну грошову суму. Так у 2005 року колишня дружина померлого [PERSON] зверталася до Сахновщинського районного суду Харківської області з позовною заявою про відновлення порушеного права (розподіл спільного сумісного майна), посилаючись на те, що з померлим [PERSON] вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 1984 року та на праві спільної сумісної власності їм належить майно набуте у шлюбі: автомобіль та два житлових будинки за адресою: [ADDRESS] . В попередньому судовому засіданні сторони, [PERSON] та померлий [PERSON] , подали до суду спільну заяву і укладену та підписану мирову угоду з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок. З умовами мирової угоди [PERSON] відмовляється від своїх позовних вимог, а померлий [PERSON] виплачує останній погоджену вартість частини будинку (грошову компенсацію частки [PERSON] власності будинку) в сумі еквівалентній 3000 (три тисячі) доларів США, у наступні строки: -1000 (одна тисяча) доларів США проводиться у строк до 01.06.2006 року; -600 (шістсот) доларів США проводиться в строк до 01.11.2006 року; -1000 (одна тисяча) доларів США до 01.06.2007 року; -400 (чотириста) доларів США проводиться в строк до 01.11.2007 року. Ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 12.09.2005 року, справа №2-383/05, було затверджено вище вказану мирову угоду між померлим [PERSON] та [PERSON] , провадження по даній справі було закрите, ухвала суду набрала законної сили 27.09.2005 року. Ухвалу Сахновщинського районного суду Харківської області від 12.09.2005 року, по справі №2-383/05, померлий [PERSON] виконав та виплатив [PERSON] грошову компенсацію у строки, які були передбачені мировою угодою, що підтверджується власноручно написаними розписками [PERSON] про отримання коштів. Під час кожної передачі грошових коштів [PERSON] були присутні свідки, які також засвідчували даний факт своїми підписами у розписках. Тому питання розподілу спільного сумісного майна між померлим [PERSON] та його колишньою дружиною вже вирішене, остання отримала грошову компенсацію за свою частку в такому майні, а тому статус спільно сумісної власності припинився, а померлий [PERSON] став одноосібним повноправним власником житлового будинку, але [PERSON] приховала це від нотаріуса з корисливих мотивів, що призвело до видачі [PERSON] недійсного свідоцтва про право власності. На неодноразові звернення до [PERSON] з приводу врегулювання спору, остання не реагує, заперечує та наголошує, що має право на 1/2 частину сумісного майна та наполягала на видачі їй відповідного свідоцтва. Позивач вважає, що свідоцтво про право власності видане приватним нотаріусом Третяк С.В. саме по собі не є угодою чи договором, а лише посвідчує право власності, у зв`язку з чим позивач не має іншого способу захисту свого порушеного права, окрім визнання даного свідоцтва недійсним, що узгоджується з положеннями п. 4 ч. 2 ст.16 ЦК України, відповідно до якого одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення, а визнання свідоцтва недійсним веде до відновлення становища, яке існувало до його видачі з подальшим внесенням змін до свідоцтв про право на спадщину. Ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 06.04.2023 року відкрито провадження у справі та призначене підготовче судове засідання. 23.05.2023 року ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області клопотання представника позивача про витребування доказів у приватного нотаріуса Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Давиденко О.В. (вул. Центральна, 7 смт Сахновщина Харківської області) завірену належним чином копію спадкової справи №172/2021 після померлого [PERSON] , який помер [INFO] та клопотання представника позивача про виклик свідків\~ [PERSON] та [PERSON] задоволені. Ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 28.06.2023 року закрите підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Позивач повідомила що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 29.01.2008 році, та протягом майже 14 років відповідач [PERSON] не зверталась з вимогою про примусове виконання ухвали суду про затвердження мирової угоди.\~ Представником позивача, адвокатом Головашич Ю.О., надала відповідь на відзив в якому зазначила, що відповідач [PERSON] стверджує, що ухвала Сахновщинського районного суду Харківської області від 12.09.2005 року по справі №2-383/05, якою було затверджено мирову угоду між померлим [PERSON] та [PERSON] щодо розподілу спільного сумісного майна, а провадження по даній справі було закрито, є не виконаною. Позивач вважає такі заперечення хибними та необґрунтованими. Так, відповідач зазначає, що померлий [PERSON] частково не виконав затверджену мирову угоду, а саме не виплатив їй 1000 доларів США та 400 доларів США, але при цьому з 01.11.2007 року, а саме на протязі майже 14 (чотирнадцяти) років, жодних дій щодо примусового виконання ухвали суду про затвердження мирової угоди, відповідачем вчинено не було. Крім того, посилання відповідача, що вказані суми, а саме 1000 доларів США згідно розписки від 13.05.2007 року та 2000 грн., згідно розписки від 31.10.2007 року, що еквівалентно 400 доларів США, були надані її померлим чоловіком на навчання у вищому навчальному закладі їх спільної доньки [PERSON] , не заслуговують на увагу оскільки спільна донька [PERSON] навчалася у вищому навчальному закладі з 01.09.2002 року по 30.06.2007 і кошти її батьком були нібито надані на навчання саме 13.05.2007 року та 31.10.2007 року, хоча кошти за навчання сплачуються перед навчанням, а не тоді коли особа вже закінчила вчитися. Тому вважала, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідач [PERSON] та її представник у судовому засіданні з заявленими вимогами не погодилися. Представник відповідача [PERSON] адвокат Лавров В.В. надав до суду відзив на позовну заяву у якій вказав, що відповідач заперечує проти позовних вимог повністю та зазначив, що [INFO] помер колишній чоловік [PERSON] [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями розташований за адресою: [ADDRESS] . Зазначений житловий будинок був зареєстрований за померлим [PERSON] на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Сахновщинської селищної ради Харківської області 21.01.2008 року, зареєстроване Сахновщинським БТІ Харківської області 21.01.2008 року за реєстровим №1139 в реєстрову книгу за №9. Спадкоємцями першої черги після померлого [PERSON] є: дружина [PERSON] , та донька [PERSON] 13.02.2023 року приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Давиденко О.В. було видане свідоцтво про право на спадщину за законом від 13.02.2023 року на ім`я [PERSON] на частину зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями та здійснено державну реєстрацію (рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень, індексний №66380810 від 13.02.2023 року); свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] (донька померлого [PERSON] від попереднього шлюбу) на 1/4 (одну четверту) частину зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями та здійснено державну реєстрацію (рішення про державну реєстрацію прав та обмежень, індексний №66380810 від 13.02.2023 року), а також видане Свідоцтво про право власності на ім`я [PERSON] на 1/2 (одну другу) частину житлового будинку з надвірними будівлями за [ADDRESS] та здійснено державну реєстрацію (рішення про державну реєстрацію прав та обмежень, індексний №66380810 від 13.02.2023 року). Приватний нотаріус Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Давиденко О.В. видаючи Свідоцтво про право власності на ім`я [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями виходила з того, що даний житловий будинок є спільною сумісною власністю колишнього подружжя, а саме [PERSON] та [PERSON] , і колишня дружина померлого, [PERSON] , має право на 1/2 (одну другу) частину у такому майні. У 2005 році відповідач [PERSON] зверталася до Сахновщинського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] про відновлення порушеного права. 12.09.2005 року Сахновщинським районним судом Харківської області, у справі №2-383/05, було постановлено ухвалу якою визнано мирову угоду, укладену між [PERSON] та [PERSON] . За умовами мирової угоди [PERSON] виплачує [PERSON] вартість частки будинку в сумі еквівалентній 3000 доларів США в такі строки: -перша виплата суми, еквівалентній 1000 доларів США, проводиться в строк до 01.06.2006 року; -друга виплата суми, еквівалентній 600 доларів США, проводиться в строк до 01.11.2006 року; -третя виплата суми, еквівалентній 1000 доларів США, проводиться в строк до 01.06 2007 року; -четверта виплата суми, еквівалентній 400 доларів США, проводиться в строк до 01.11.2007 року. На виконання ухвали Сахновщинського районного суду Харківської області від 12.09.2005 року у справі № 2-383/05 [PERSON] на користь [PERSON] було виплачено лише 1000 доларів США, згідно розписки без дати та на суму 600 доларів США, згідно розписки від 02.11.2006 року. [PERSON] вказує, що між нею та померлим [PERSON] була усна домовленість про участь в матеріальному забезпеченні їхньої спільної доньки [PERSON] ( [PERSON] ) на період навчання померлим [PERSON] . На підтвердження факту отримання грошових коштів надавала [PERSON] відповідні розписки, одними із них являються додані до матеріалів справи розписки від 13.05.2007 року на суму 1000 доларів США та від 31.10.2007 року на суму 2000 грн. Станом на 13.02.2023 року ухвала Сахновщинського районного суду Харківської області у справі №2 - 383/05, згідно якої визнано мирову угоду, укладену між [PERSON] та [PERSON] виконана не була, кошти на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] в повному обсязі [PERSON] не були виплачені [PERSON] та відповідно не отримані. Тому вважає, що позовні вимоги [PERSON] не обґрунтовані та не підтверджені належними доказами та задоволенню не підлягають. Третя особа\~приватний нотаріус Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Давиденко О.В. звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, при цьому надала письмові пояснення, в якій зазначила, що 24.12.2021 року приватним нотаріусом Давиденко О.В. було зведено спадкову справу №172/2021 після померлого [INFO] [PERSON] на підставі заяви, яка зареєстрована по книзі обліку та реєстрації спадкових справ під № 500, [PERSON] , доньки померлого. 26.04.2022 року заяву про прийняття спадщини, яка зареєстрована по книзі обліку та реєстрації спадкових справ під №100, подала [PERSON] , дружина померлого. 13.02.2023 року знову звернулися з заявою [PERSON] та [PERSON] , яка діє за себе і як представник [PERSON] , на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу, Красногором О.В., 27.10.2022 під № 5515, з проханням видати на майно померлого [PERSON] , а саме на житловий будинок з надвірними будівлями під [ADDRESS] , колишній дружині померлого [PERSON] свідоцтво про право власності на 1/2 (одну другу) частину вищезазначеного житлового будинку з надвірними будівлями, так як житловий будинок з надвірними будівлями було придбано померлим [PERSON] та [PERSON] з зареєстрованому шлюбі на спільні кошти. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано виконавчим комітетом Лигівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області 03.11.1984 року, актовий запис №19, а розірвано 29.01.2008 року у відділі ДРАЦС РС Сахновщинського РУЮ Харківської області, актовий запис № 06. На другу половину вище зазначеного спадкового майна, що складається з житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель спадкоємцям померлого - [PERSON] , дружині померлого та [PERSON] , доньці померлого, свідоцтва про право на спадщину за законом в рівних частинах кожній з них, тобто становить по (одній четвертій) частині. Заява на видачу свідоцтва про право власності та свідоцтв про право на спадщину за законом заявниками, [PERSON] , яка діяла за себе і від імені [PERSON] , [PERSON] прочитана, схвалена, зміст їм був зрозумілий, особисто ними підписана і ніяких заперечень під час звернення до нотаріуса за видачею зазначених свідоцтв не надходило. 13.02.2023 року приватним нотаріусом було видано колишній дружині померлого [PERSON] свідоцтво про право власності на половину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель за реєстровим №160. [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на другу половину цього ж будинку, тобто по (одній другій) частці житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель за реєстрованими №162, 161. Крім того зазначила, що відповідно до ст.27 Закону України «Про нотаріат» нотаріус не несе відповідальності у разі, якщо особа, яка звернулася до нотаріуса за вчиненням нотаріальної дії подала неправдиву інформацію щодо будь-якого питання, пов`язаного з вчиненням нотаріальної дії; подала недійсні та /або підроблені документи; не заявила про відсутність чи наявність осіб, прав чи інтересів яких може стосуватися нотаріальної дії, за вчиненням якої звернулася особа, про що свідчать підписані ними заяви. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши надані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] , свідоцтво видане Сахновщинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 23.12.2021 року (а.с.9) 13.02.2023 року приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Давиденко О.В. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на майно [PERSON] , який помер [INFO] на 1/2 частку його доньці [PERSON] , [INFO] та на 1/2 частку його дружині [PERSON] , [INFO] , яка складається із: 1/2 (однієї другої) частини житлового будинку з надвірними будівлями під [ADDRESS] та належала померлому [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданий виконкомом Сахновщинської селищної ради Сахновщинського району Харківської області 21.01.2008, зареєстроване Сахновщинським БТІ Харківської області 21.01.2008 за реєстровим №1139 в реєстрову книгу під №9. Спадкова справа №172/2021. Зареєстровано в реєстрі за №162. (а.с.10). Згідно копії свідоцтва про право власності виданого 13.02.2023 року та посвідченого приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Давиденко О.В. вбачається, що [PERSON] є колишньою дружиною померлого [PERSON] , який помер [INFO] , якій належить 1/2 частка у праві спільної сумісної власності на майно, набуте колишнім подружжям за час шлюбу. Спільне сумісне майно колишнього подружжя складається з житлового будинку з надвірними будівлями під [ADDRESS] . (а.с.148). Згідно копії Свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.02.2023 року посвідченого приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Давиденко О.В., спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] є: на (одну другу) частку у спадщині його донька [PERSON] , [INFO] , на (одну другу) частку у спадщині його дружина [PERSON] , [INFO] . Спадщина на яку в указаних частках видане свідоцтво складається з (однієї другої) частини житлового будинку з надвірними будівлями під [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину за законом на (одну четверту) частку житлового будинку з надвірними будівлями видано [PERSON] та [PERSON] . (а.с.149-150) Згідно заяви від 22.11.2022 року зареєстрованої по книзі реєстрації та обліку спадкових справ за №357, спадкова справа №172/2021 вбачається, що на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] залишилося спадкове майно, що складається з земельної ділянки, площею 5,2505 гектарів у межах згідно з планом, кадастровий номер: 6324883500:01:000:0422, розташована на території ТГ Сахновщинської селищної ради Красноградського району харківської області (колишньої Лебедівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області), цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, спадкоємцями якого є: [PERSON] , донька померлого, [PERSON] , дружина померлого, в рівних частках кожна. [PERSON] , в інтересах [PERSON] , яка діє на підставі довіреності від 27.10.2022 року посвідченої Красногором О.В., приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу, та [PERSON] просять видати свідоцтва про право на спадщину за законом по (одній другій) частині земельної ділянки. (а.с.120-129). 22.11.2022 року приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Давиденко О.В. видане свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] на (одну другу) частку та [PERSON] на (одну другу) частку вищевказаної земельної ділянки (а.с.138-144) Також судом встановлено і не оспорюється сторонами, що 12 вересня 2005 року ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області затверджена мирова угода, укладена між [PERSON] та [PERSON] , за якою [PERSON] відмовляється від позову про відновлення порушеного права власності та проживання в житловому будинку [ADDRESS] . [PERSON] виплачує [PERSON] вартість частини будинку в сумі еквівалентній 3 тисячам доларів США, в такі строки: - перша виплата суми еквівалентної 1 тисячі доларів США, проводиться в строк до 01 червня 2006 року; -друга виплата суми, еквівалентної 600 доларів США, проводиться в строк до 01 листопада 2006 року; -третя виплата суми, еквівалентної 1 тисячі доларів США, проводиться в строк до 01 червня 2007 року; -четверта виплата суми, еквівалентної 400 доларів США, проводиться в строк до 01 листопада 2007 року. [PERSON] виплачує [PERSON] до 01 березня 2006 року 750 грн., сплачених адвокату за надання юридичної допомоги. Провадження у справі №2-383/05 закрито. (а.с.21). Ухвала Сахновщинського районного суду Харківської області від 12.09.2005 року про затвердження мирової угоди по цивільній справі №2-383/05 не оскаржувалася сторонами, набрало законної сили 27.09.2005 року. Згідно копії розписки [PERSON] отримала від [PERSON] 1 (одну) тисячу доларів США, відповідно мирової угоди, яка проводиться в строк до 01.06.2006 року, та підписана свідками [PERSON] та [PERSON] (а.с.22). Відповідно копії розписки [PERSON] отримала від [PERSON] 02.11.2006 року 600 (шістсот) доларів США згідно мирової угоди, гроші отримала у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] (а.с.23) Згідно копії розписки [PERSON] отримала від [PERSON] [INFO] 1 (одну) тисячу доларів США, яка підписана свідками [PERSON] , [PERSON] (а.с.24). Відповідно копії розписки [PERSON] отримала від [PERSON] 31.10.2007 року 2000, 00 (дві тисячі) грн., яка підписана свідками [PERSON] , та [PERSON] (а.с. 25). Згідно копії розписки від 02.03.2006 року посвідченої суддею Сахновщинського районного суду Харківської області Нестеренко О.С. в приміщенні Сахновщинського районного суду Харківської області [PERSON] сплачено 750 грн. по мировій угоді за послуги адвоката. Гроші передані [PERSON] (а.с.26). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що вони дійсно були присутні при передачі коштів [PERSON] [PERSON] . Одна розписка була на 1000 доларів США, друга на 2000 грн. За що були ці гроші у розписках не вказано. Коли підписували вони ці розписки, як свідки при передачі грошей, [PERSON] пояснювала, що це гроші в рахунок виплати за будинок. Згідно з положеннями частини першої та другої статті 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. \~ \~ \~ \~Крім того, відповідно до ст 175 ЦПК України (в редакції чинній на момент укладення мирової угоди) передбачалося, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмета позову. Сторони можуть\~укласти мирову\~угоду і\~повідомити про\~це суд,\~зробивши спільну\~заяву.\~ Якщо\~мирову угоду\~або повідомлення\~про неї\~викладено в\~адресованій суду\~письмовій заяві\~сторін,\~ця заява\~приєднується до\~справи.\~ До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі\~укладення сторонами\~мирової угоди\~суд постановляє\~ухвалу про\~закриття провадження\~у справі.\~ Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд. Суд не визнає мирової угоди у справі, в якій одну із сторін представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим\~Законом України «Про виконавче провадження». У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень. Доказів невиконання мирової угоди затвердженої ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 12.09.2005 року та/або доказів її пред`явлення у зв`язку із цим для примусового виконання, матеріали справи не містять. Щодо посилання відповідача та її представника про часткове виконання мирової угоди та отримання коштів по розпискам від 13.05.2007 року на суму 1000 доларів США та від 31.10.2007 року на суму 2000 грн. на навчання доньки [PERSON] то вказані обставини не підтверджуються належними та допустимими доказами. Та спростовуються показами свідка [PERSON] та [PERSON] . Надані відповідачем докази, а саме, що згідно копії диплому серії [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] закінчила у 2007 році Харківський інститут управління не підтверджують факт передачі коштів [PERSON] по розпискам саме на навчання. (а.с.72-74) Відповідно до ст. 71 Закону України «Про нотаріат» у разі смерті одного з подружжя і колишнього з подружжя) свідоцтво про право власності на частку в їхньому спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя (колишнього з подружжя) з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя (колишнього з подружжя), що є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності. Судом встановлено, що 13.02.2023 року приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Давиденко О.В. було видано на ім`я [PERSON] свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, а саме: на\~1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS] свідоцтво про право власності [PERSON] , яка згідно з витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 22.11.2022 № 00037602434, є колишньою дружиною [PERSON] , який помер [INFO] на (одну другу) частку у праві спільної сумісної власності на майно, набуте колишнім подружжям за час шлюбу. Заява про\~видачу свідоцтва\~про право\~власності [PERSON] ,\~яка діяла\~від себе\~та від\~імені [PERSON] \~та [PERSON] ,\~була прочитана,\~схвалена,\~зміст їм\~був зрозумілий,\~особисто ними\~підписана і\~ніяких заперечень\~під час\~звернення до\~нотаріуса за\~видачею зазначеного\~свідоцтва не\~надходило. Встановлені судом обставини, дозволяють зробити висновок, що дійсно житловий будинок який розташований за адресою: [ADDRESS] був придбаний [PERSON] в період шлюбу. Відповідно до чинного законодавства, як колишній дружині [PERSON] належить 1/2 частка у праві спільної сумісної власності на майно, набуте колишнім подружжям за час шлюбу. Проте, між [PERSON] та [PERSON] була укладена та підписана мирова угода з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок стосовно розподілу спільного сумісного майна. Померлий [PERSON] виконав та виплатив [PERSON] грошову компенсацію у строки передбачені в мировій угоді, що підтверджується розписками дослідженими у судовому засіданні. Тому відповідач [PERSON] втратила право на 1/2 частину спірного будинку з надвірними будівлями, як частку у праві спільної сумісної власності подружжя. Разом з тим вказана обставина не була врахована приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Давиденко О.В. при видачи свідоцтва про право власності на 1/2 (одну другу) частку в спільному майні подружжя, оскільки сторони не повідомили нотаріуса про наявність мирової угоди щодо спірного будинку з надвірними будівлями. Проаналізувавши спірні правовідносини, суд приходить наступного висновку. Відповідно до\~статті 2 ЦПК України\~завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно частини першої\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Аналогічний за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі №638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19). Відповідно до частин першої, другої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Із статті 6 Конвенції вбачається, що доступ до правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту), кожен чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому ефективним слід розуміти спосіб, що приводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. Отже, розглядаючи справу суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 3) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Такі висновки відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 19 січня 2021 року у справі №916/1415/19. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Спадкове право характеризується цілою низкою спеціальних способів захисту прав та інтересів спадкоємців судом. Одним із\~таких способів\~захисту є\~визнання свідоцтва про право\~власності на\~частку в\~спільному майні\~подружжя недійсним. Таким чином, на підставі повного і всебічного з`ясування обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про доведеність позовних вимог позивача [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право власності (зареєстрованого в реєстрі за №160, бланк НСТ 375412) видане приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Давиденко Оленою Віталіївною 13 лютого 2023 року на ім`я [PERSON] на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на майно, набуте колишнім подружжям за час шлюбу, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями під [ADDRESS] та належав померлому [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданий виконкомом Сахновщинської селищної ради Сахновщинського району Харківської області 21.01.2008 року, зареєстроване Сахновщинським БТІ Харківської області 21.01.2008 року за реєстровим №1139 в реєстрову книгу під № 9. Щодо позовних вимог про скасування запису, про реєстрацію права власності. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулюються\~Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~встановлено, що\~державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Згідно вимог ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої\~статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої\~статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього\~Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту шляхом скасування запису про реєстрацію права власності, є неефективним та задоволення позову в цій частині не забезпечить реальне відновлення порушеного права. Щодо вимоги представника позивача про стягнення судових витрат суд приходить до наступного. В позовній заяві зазначено, що позивач у зв`язку із поданням позову очікує понести витрати: 6000 грн витрати на правничу домпомогу, витрати на ксерокс, розпечатку та поштові витрати 400 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн. За змістом ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги\~на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц, який підлягає врахуванню судом відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано договір про надання професійної правничої допомоги від 03.03.2023 року (а.с.29-31). Документальних підтверджень, що позивачем понесено витрати на оплату послуг з професійної правничої допомоги у розмірі 6000 грн., витрати на ксерокс, розпечатку та поштові витрати 400 грн., суду не надано. Таким чином, суд приходить висновку про відмову у стягненні витрат на професійну правничу допомогу заявлених у позові. Крім того, згідно платіжного доручення, яке міститься в матеріалах справи, позивачем при пред`явленні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп. У відповідності до ч.1 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. П.3 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 536 грн.80 коп.

Outcome: partial