Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

В провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , про розірвання шлюбу. В липні 2023 року [PERSON] звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. 12 липня 2023 року за автоматизованим розподілом програми «Д-3» справу було розподілено на суддю Бойко О.М. 21 липня 2023 року ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, суддею Бойко О.М. було прийнято до свого провадження цивільну справу за спрощеним позовним провадженням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що він зареєстрував шлюб з відповідачкою, який був зареєстрований 29 грудня 1990 року в Індустріальному відділі ЗАГС м. Дніпропетровська, актовий запис № 1409, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 29 грудня 1990 року. Разом з тим, позивач зазначив, що спільне життя з відповідачкою не склалося, оскільки відносини почали погіршуватись, а життя друг з другом стало неможливим. Кожен із подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Виникають постійні сварки, що тяжким чином впливає на моральний стан Позивача та приносить душевні страждання. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Від даного шлюбу сторони мають двоє дітей - [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ). Діти наразі зареєстровані за місцем проживання із позивачем. Син [PERSON] постійно проживає з позивачем, а донька [PERSON] проживає періодично з позивачем та відповідачем. Позивач у судове засідання з`явився, надав суду засіву в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, причини своєї неявки суду не повідомила та жодних заяв щодо відкладення судового розгляду не надсилала, у наданий судом строк відзив на позов не надала, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] актовий запис №1409 від 29 грудня 1990 року, видане Індустріальним відділом ЗАГС м. Дніпропетровська. Судом встановлено, що шлюбні відносини та ведення спільного господарства між сторонами припинені. Мотивом до розірвання шлюбу є втрата інтересу один до одного, різні погляди на життя та відсутнє взаєморозуміння, що призвело до фактичного розірвання шлюбних відносин. Розірвання шлюбу є зваженим та обґрунтованим рішенням. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги встановленими, а подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, як обґрунтовані та підтвердженні документально. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, оскільки судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини з причин відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя, беручи до уваги, що сім`я в розумінні ч. 2 ст. 3 СК України фактично припинила своє існування, а також враховуючи той факт, що будь-які відомості, які б спростовували зазначені позивачем докази і обставини у суду відсутні та надані не були, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Позивач вимогу по сплаті судового збору у розмірі 1 073,60 грн. залишив за собою.

Outcome: approved