Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовною заявою,\~в якій\~просить розірвати\~шлюбз [PERSON] .Вказує, що подружні відносини з відповідачем фактично припинились, спільне господарство не ведеться, вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим. Дану справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] надала суду заяву, в якій наполягає на задоволенні позову та просить розглянути справу за її відсутності. Зі свого боку, відповідач [PERSON] надав суду заяву, в якій заперечує проти задоволення позову та просить розгляд справи провести без його участі. Розгляд справи по суті проводиться за наявними у справі матеріалами в порядку ст. 279 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 грудня 1991 року громадяни України [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб у відділі ЗАГС Кам`янського райвиконкому Черкаської області (актовий запис № 186; свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] ). Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на « [PERSON] ». Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Також встановлено, що сторони як подружжя припинили фактичні шлюбні відносини. Миритися і відновлювати подружні стосунки позивач не бажає, а тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Відповідно до ст.\~24\~Сімейного кодексу\~України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. В силу\~ст.51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Вказане положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки наданий судом сторонам строк на примирення позитивного результату не дав й позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно із ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. З огляду на викладене, суд вважає необхідним шлюб між сторонами розірвати. Відповідно до ст.\~113\~Сімейного кодексу\~України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, що є підставою для залишення [PERSON] шлюбного прізвища, за її заявою. Суд вирішує питання розподілу судових витрат в порядку\~ст.ст. 141, 142 ЦПК України, однак позивач у поданій до суду позовній заяві просить судові витрати віднести на її рахунок. Відтак, ухвалюючи рішення, витрати зі сплати судового збору суд залишає за позивачем.

Outcome: approved