Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

20 червня 2023 року Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що сторони проживають окремо, син проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні, а відповідач жодним чином не піклується про дитину, добровільно будь-якої фінансової допомоги не надає. Водночас, відповідач здоровий, працездатний та має можливість виконувати покладений на нього обов`язок батька забезпечувати свою дитину. Ухвалою суду від 26.06.2023 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, повідомлялися про час та місце розгляду справи належним чином, представник позивача подала до суду заяву про розгляд без їх участі, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, причини неявки до суду не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення по справі. Суд, перевіривши та оцінивши зібрані докази по справі вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 04.10.2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно рішення (заочного) Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10.04.2023 року у справі № 686/1487/23, яке набрало законної сили 11.05.2023 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 15.03.2018 року Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. Станом на сьогоднішній день дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, що підтверджується даними довідки № Н-03-19421 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 1905.2023 року за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що батько дітей [PERSON] жодним чином не піклується про сина та не надає будь-якої матеріальної допомоги на його утримання та забезпечення, Водночас, батько дітей відповідач [PERSON] , є здоровою особою працездатного віку, доказів неспроможності сплачувати аліменти відповідачем суду не надано, а тому суд приходить до висновку, що відповідача слід зобов`язати сплачувати аліменти на утримання своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Зважаючи на викладене розмір аліментів суд визначає з урахуванням, що батьки спільно зобов`язанні утримувати дітей до їх повноліття та інших обставин, що мають істотне значення. Згідно вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Суд рахує, що відповідач зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Згідно із ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум з січня 2023 року для дітей до 6 років становить 2272 гривень, для дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні. Зважаючи на викладене розмір аліментів суд визначає з урахуванням, що батьки спільно зобов`язанні утримувати дітей до їх повноліття та інших обставин, що мають істотне значення. Відповідач проживає окремо, в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, у зв`язку з чим позивачка була змушена звернутись до суду з вказаним позовом. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову до суду. На підставі вищевикладеного та беручи до уваги те, що відповідач є особою працездатного віку, виходячи з мінімальних потреб дітей для їх належного утримання та забезпечення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивачки слід стягувати аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 20.06.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах стягнення суми платежу за один місяць. Щодо розподілу судових витрат, а саме: витрат на професійну правничу допомогу, заявлених до відшкодування позивачкою згідно заяви від 13.09.2023 року у сумі 2 000 грн., судом враховано наступне. Вимогами ч.1, 2 статті 137\~ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано Договір про надання правової допомоги (юридичних послуг) від 17.01.2023 року, укладений між [PERSON] та адвокатом Цюпик О.В., та акт виконаних робіт від 13.09.2023 року. Згідно п. 5.3 Договору про надання правової допомоги (юридичних) послуг від 17.01.2023 року, розмір гонорару не залежить від досягнення чи недосягнення Адвокатом позитивного результату, якого бажає Клієнт, та становить 2000 грн. за кожну інстанцію. Відповідно до Акту виконаних робіт від 13.09.2023 року Виконавець у період з 13 червня 2023 року по 13 вересня 2023 року надав Замовнику правову допомогу (юридичні послуги) відповідно до Договору про надання правової допомоги (юридичних послуг) від 17.01.2023 року, а Замовник прийняв надані послуги, вартість яких становить 2000 грн., що є підставою для розрахунків відповідно до вище зазначеного Договору. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, понесених [PERSON] суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати ВСУ від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати ВСУ від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява №19336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені нею судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн. Також, згідно з вимогами\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір у розмірі 1073,60 грн. підлягає до стягнення з відповідача на користь держави.

Outcome: approved