Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-10 00:00:00

У грудні 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: Головне територіальне управління юстиції у місті Києві, у якому просить суд продовжити йому строк для прийняття спадщини після смерті його тітки [PERSON] . В обґрунтування поданого позову зазначив, що [INFO] померла його тітка [PERSON] . Її син [PERSON] - спадкоємець першої черги, який разом із спадкодавцем не проживав, спадщину не прийняв, заяву про прийняття спадщини протягом 6-ти місяців з дня відкриття спадщини не подавав. Позивач є спадкоємцем другої черги за правом представлення, від спадщини не відмовлявся. Заповіту тітка не складала. Вказує, що у березні 2020 року він звернувся до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті його тітки [PERSON] , яка померла [INFO] , однак постановою державного нотаріуса Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Матвієнко Т.В. від 03.03.2020 позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , з огляду на пропуск позивачем шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач посилається, що даний строк ним був пропущений із поважних причин, оскільки влітку 2018 року у нього стався гострий інфаркт міокарду з послідуючими важкими тривалими ускладненнями стану здоров`я, він понад місяць знаходився на стаціонарному лікуванні, через деякий час знову проходив стаціонарне лікування, так як стан не покращився. З 01.01.2019 він отримав третю групу інвалідності та проходив програму реабілітації інваліда, після чого знову лікувався в стаціонарі з післяінфарктними ускладненнями. З урахуванням викладеного просив суд позов задовольнити. 28.12.2020 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу передано до провадження головуючого судді Букіної О.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 30.12.2020 у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 03.03.2021 судом було отримано належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи № 517/2020 заведеної після смерті [PERSON] . 11.03.3021 відповідачем було подано до суду заяву про визнання позову. Третьою особою Головного територіального управління юстиції у м. Києві письмових пояснень щодо позову подано не було. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 15.03.2021 розгляд справи було призначено у судовому засіданні з повідомленням сторін. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомленні належним чином, представником позивача до суду було подано заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав. Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомленні належним чином, представником відповідача до суду було подано заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, позовні вимоги підтримав. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки у судове засідання не з`явився. Суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності представника позивача, представника відповідача, представника третьої особи, оскільки їх неявка не є перешкодою для розгляду справи. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] , батьками останнього є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача [PERSON] серії [NUMBER] (а.с. 12). Батько позивача [PERSON] народився [INFO] , батьками останнього зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до архівної довідки від 20.10.2020 № 01-43/1925(1) виданої Державним архівом Київської області [PERSON] (так записано у документах) народилася [INFO] та батьками останньої зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16). Відповідно до експертного висновку № 056/2290-m від 30.11.2020 складеного експертом Українського бюро лінгвістичних експертиз Михальчуком О.І., імена [PERSON] та [PERSON] є ідентичними, а розбіжності у даному випадку виникли внаслідок фіксації у офіційних документах варіантів особового імені Лідія / розм. Ліда. Також даним експертним висновком встановлено ідентичність по батькові « [PERSON] » - « [PERSON] » та « [PERSON] » - « [PERSON] » (а.с. 17). 18.03.1967 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, та після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 15). Тобто судом встановлено, що батько позивача [PERSON] та [PERSON] є рідними братом та сестрою, а позивач є племінником [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 23.03.2018 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 191 (а.с. 5). Дванадцятою київською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 517/2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с 36-63). Відповідно до даної спадкової справи, із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори звернувся 03.03.2020 її племінник [PERSON] (а.с. 41). На момент смерті [PERSON] на праві власності належала квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 26.07.1993 року, виданого Органом приватизації Жовтневої районної держадміністрації м. Києва (розпорядження № 2115 від 26.07.1993 р.) (а.с. 8). Постановою державного нотаріуса Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Матвієнко Т.В. від 03.03.2020 позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , з огляду на пропуск позивачем шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 7). Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України встановлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як встановлено в судовому засіданні, позивач із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори після смерті [PERSON] звернувся 03.03.2020, тобто після закінчення шестимісячного строку на прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Окрім цього, в постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані із об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами попуску строку визначаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які зокрема, пов`язані з тривалим відрядженням, у тому числі закордонним; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Звертаючись в суд з даним позовом позивач посився на те, що влітку 2018 року у нього стався гострий інфаркт міокарду з послідуючими важкими тривалими ускладненнями стану здоров`я, він понад місяць знаходився на стаціонарному лікуванні, через деякий час знову проходив стаціонарне лікування, так як стан не покращився. З 01.01.2019 року він отримав третю групу інвалідності та проходив програму реабілітації інваліда, після чого знову лікувався в стаціонарі з післяінфарктними ускладненнями. Дані обставини підтверджуються копіями медичної документації позивача, зокрема, експертним висновком від 23.11.2020 р. № 056/2290-м, випискою з медичної картки від 04.10.2018 р., епікризом № 3956, випискою з медичної картки № 6083 для МСЕК, випискою з історії хвороби № 2963 від 16.11.2018, довідкою до акту огляду МСЕК № 0774433 від 06.12.2018, копією індивідуальної програми реабілітації інваліда № 75 від 17.12.2018, епікризом № 52472 (а.с. 18-24). З огляду на викладене вище, беручи до уваги встановлені судом факти і відповідні ним правовідносини, суд вважає за можливе визнати поважною причину пропуску позивачем строку на подання заяви про прийняття спадщини, а тому приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та надання позивачу строку тривалістю два місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Звертаючись до суду із позовом позивач просив суд продовжити йому строк для прийняття спадщини після смерті його тітки [PERSON] , посилаючись на вимоги статті 1272 ЦК України. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про надання позивачу додаткового строку тривалістю два місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 4. ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 840,80 грн.

Outcome: partial