Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

Позивач звернулася в суд із позовом до відповідача про визнання виконавчого напису №238866 від 26.06.2021 таким, що не підлягає виконанню, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованості у загальному розмірі 26812,99 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.09.2021 державним виконавцем Сихівського відділу ДВС у м.Львові Дзвоник М.В. відкрито виконавче провадження № 66659717 на підставі виконавчого напису №238866 від 26.06.2021, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованості у загальному розмірі 26812,99 грн. Вважає,\~що вказаний\~виконавчий напис\~слід визнати\~таким,\~що не\~підлягає виконанню,\~оскільки такий\~вчинений за\~відсутності документів,\~що підтверджують\~безспірність суми\~боргу,\~так як\~нею жодних\~договорів з\~відповідачем не\~укладалось.\~Зазначає, що\~будь-які\~нотаріально посвідчені\~кредитні договори\~з відповідачем\~відсутні,\~тому спірний\~виконавчий напис\~не відповідає\~вимогам Закону\~України «Про\~нотаріат»,\~Порядку вчинення\~нотаріальних дій\~та Переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів,\~відтак є\~незаконним та\~не підлягає\~виконанню.Просить позов задоволити. Ухвалою від 09.06.2023 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. 16.06.2023 від позивача на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків. 16.06.2023 ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, роз`яснено учасникам справи їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи, третій особі надано строк для подачі пояснень щодо позову. 26.06.2023 від представника Сихівського відділу ДВС у м.Львові надійшов лист про те, що на виконанні Сихівського ВДВС перебувало виконавче провадження АСВП № 66659717 з примусового виконання виконавчого напису № 238866, однак 27.04.2022 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу і станом на 23.06.2023 вказаний виконавчий документ повторно у відділ для примусового виконання не пред`являвся. Ухвалою від 28.06.2023 постановлено перейти від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання позивач не з`явилася, подала 11.09.2023 заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. У судове засідання представник відповідача не з`явився, подав 26.07.2023 до суду заяву про визнання позову. Крім того, від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу з 10000 грн. до 3000 грн., оскільки заявлена сума до відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу є завищеною в даній категорії складності справи, просить розглянути справу у відсутності представника відповідача. Станом на\~час розгляду\~справи від\~приватного нотаріуса\~Остапенко Євгена\~Михайловича будь-які пояснення у справі не надходили. У зв`язку з неявкою сторін та з врахуванням поданих заяв, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Судом встановлено, що 26.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис №238866 про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 26812,99 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами». Постановою державного\~виконавця Сихівського\~ВДВС у\~м.Львові\~Дзвоник М.В. від 01.09.2021 при примусовому виконанні виконавчого напису № 238866 стягнуто з боржника [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованості у розмірі 26812,99 грн. у виконавчому провадженні №66659717. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Предметом спірних правовідносин у цій справі є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону), зокрема Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (надалі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Статтею 88 Закону визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 4071/14-ц та від 12.04.2018 у справі № 761/32388/13-ц. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Також не встановлено, що при винесені виконавчого напису нотаріусом встановлено, що заборгованість є безспірною. Крім того, суду не доведений факт повідомлення позивача не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення ним кредитних зобов`язань, а також не надано доказів на підтвердження отримання цієї вимоги позивачем. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. При цьому, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду, яка викладена у постанові від 21 вересня 2021 року, прийнятої у справі № 910/10374/17. Зазначене вище, а також визнання позову відповідачем, дає суду підстави для визнання спірного виконавчого напису № 238866 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Отже, заявлений позов є обґрунтованим та підставним. При відшкодуванні позивачу витрат на правничу допомогу суд погоджується з клопотанням представника відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу. Так, відповідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України\~ судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановлено, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 1073,60 грн., згідно з квитанції № 32528798800007120259 від 16 червня 2023 року, банк отримувача Казначейство України, отримувач УКуСихів.рм.Львів, р/р UA158999980313151206000013956, МФО 899998. З огляду на викладене та враховуючи визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку, що позивачу необхідно повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 536,80 грн. Частиною 4 ст.137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Представництво інтересів позивача у справі здійснювалося адвокатом Морозовим В.Ю. на підставі договору про надання правничої допомоги від 22.05.2023, ордеру про надання правничої допомоги серії АЕ № 1017448 від 23.05.2023. Відповідно до акту наданих послуг від 22.05.2023 вартість правничої допомоги в загальній кількості 12 годин становить 10000 грн.: консультація 2 год. 1000 грн., розробка позовної заяви 5 год. 5000 грн., представництво інтересів в суді 3 год. 2000 грн., обробка документів та наліз законодавства, транспортні витрати, витрати на канцелярські товари та надсилання адвокатських запитів 2 год., що в загальному розмір витрат становить 10000 грн. Підтвердження оплати позивачем наданої правничої допомоги відсутня. Вирішуючи даний спір, суд приходить до переконання, що розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним. Даний позов скерований позивачем поштовим відправленням, у даній справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження, у судові засідання представник позивача не з`являвся, від позивача лише надходили клопотання про розгляд справи у її відсутності, жодної складності при виконанні адвокатом робіт не становило. Крім цього, не наведено доказів про те, скільки в дійсності часу витрачено адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), а надані адвокатом послуги та виконані роботи не є значними. Відтак, з міркувань співмірності та розумності, суд вважає, що дійсному розміру витрат на правничу допомогу відповідатиме сума в розмірі 3000 грн., що і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Тому суд стягує витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн., а в задоволенні решти (7000 грн.) суд відмовляє. На підставі ст.ст. 50, 87-88 Закону України «Про нотаріат» та

Outcome: approved