Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

09.06.2023 Перший заступник керівника Волноваської окружної прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивував тим, що [PERSON] , яка є громадянином Російської Федерації, успадкувала після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі 29.01.2019 р. за №60, набула право власності на земельну ділянку з кадастровим №1421284400:03:001:0159 площею 0,2612 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану у межах с.Піддубне Великоновосілківського (нині Волноваського) району Донецької області. Право власності на вказану земельну ділянку зареєстроване за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 29.01.2019 р. за № 30041957 державним нотаріусом Великоновосілківської державної нотаріальної контори Волноваського районного нотаріального округу Донецької області Кравець С.В., (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1752473014212). Як вбачається із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 08.01.2019 р. № НВ-1403954102019, державна реєстрація спірної земельної ділянки як об`єкта цивільних прав проведена 08.01.2019 р. на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 26.12.2018 р., земельна ділянка сформована, віднесена до земель сільськогосподарського призначення, цільове призначення 01.03 Для ведення селянського господарства. При цьому відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на час вчинення реєстраційних дій щодо спірної земельної ділянки [PERSON] була громадянкою російської федерації та перебувала на території України на підставі посвідки на постійне проживання серії та номеру: [NUMBER] , виданої 29.12.2015, орган видачі: 1401.\~Таким чином, з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, свідоцтва про право на спадщину за законом вбачається, що [PERSON] станом на дату набуття права власності на вказану земельну ділянку була громадянкою російської федерації. З метою підтвердження зазначених відомостей Волноваською окружною прокуратурою до Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області спрямовано запит від 07.04.2023 р. № 51-621ВИХ-23, у відповідь на який Головне управління листом від 17.04.2023 р. № 1401.2.3-2034/14.3-23 повідомило, що згідно бази даних Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами (ЄІАС УМП) ДМС України [PERSON] , [INFO] , була документована посвідкою на постійне проживання в Україні, зазначеною у запиті (серії та номеру: [NUMBER] , виданої 29.12.2015, орган видачі: 1401). Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області листом від 11.05.2023 р. № 1401.2.3-2452/14.3-23 у відповідь на запит прокуратури від 03.05.2023 р. № 51-910ВИХ-23 також додатково повідомило, що з питань оформлення паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон, набуття громадянства України [PERSON] не зверталася. Також з інформації відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, наданої на запит прокуратури листом від 14.04.2023 № 15329/16275-11-23/15.3, вбачається, що за результатами проведеної перевірки за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актових записів про смерть відносно осіб, зазначених у запиті, в т.ч. щодо [PERSON] , [INFO] , складених органами державної реєстрації актів цивільного стану Донецької області у період з 01.01.2016 по теперішній час, не виявлено. Таким чином, на підставі зазначених вище відомостей у їх сукупності достовірно встановлено, що [PERSON] є громадянкою російської федерації. Разом з тим, остання, набувши в порядку спадкування право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, всупереч вимогам Земельного кодексу України не відчужила даний об`єкт зі спливом законодавчо визначеного строку та досі залишається його власником. У зв`язку з цим, вищезазначена земельна ділянка сільськогосподарського призначення підлягає конфіскації у громадянки Російської Федерації [PERSON] на користь держави України. Просив суд конфіскувати на користь держави земельну ділянку сільськогосподарського призначення громадянки російської федерації [PERSON] з кадастровим номером № 1421284400:03:001:0159 площею 0, 2612 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану у с. Піддубне Великоновосілківського (нині Волноваського) району Донецької області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1752473014212), шляхом припинення права власності [PERSON] , відомості про яке зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 29.01.2019 р. за № 30041957, та визнання права власності за державою в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області. Крім того, стягнути з [PERSON] на користь Донецької обласної прокуратури судові витрати на сплату судового збору в загальному розмірі 4026,00 грн. Ухвалою суду від 22.06.2023 р. по справі відкрите загальне позовне провадження та відповідачу надано строк для подання відзиву на позов. Відповідач своїм процесуальним правом не скористався, відзив на позов суду не подав. Ухвалою від 10.08.2023 р. підготовче провадження по справі закрите. Справа призначена до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовні заяві.\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Представник позивача\~-\~Головного управління\~Держгеокадастру у\~Донецькій області в судове\~засідання не\~з`явився,\~будучи належним\~чином оповіщеним\~про день\~та час\~розгляду справи.\~Подав заяву\~в якій\~просить розглянути справу за його відсутності, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та постановити рішення згідно вимог чинного законодавства. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином через оголошення на офіційному сайті суду, у відповідності до вимог ч.11 ст.128, ст.ст.129, 130 ЦПК України. Приписами ч.1 ст.223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника позивача, відповідача, так як про дату, час і місце розгляду справи відповідача було повідомлено належним чином, причини неявки суду невідомі. Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Приписами ст.41 Конституції України, ст.ст.319, 321 Цивільного кодексу України, встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. [PERSON] , яка є громадянкою Російської Федерації, успадкувала після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується інформаційною довідкою № 325980243 від 06.03.2023 р. з Державного реєстру речових прав не нерухоме майно. З копії свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі 29.01.2019 р. за №60, вбачається, що [PERSON] набула право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим № 1421284400:03:001:0159 площею 0,2612 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану у межах с. Піддубне Великоновосілківського (нині Волноваського) району Донецької області. Право власності на вказану земельну ділянку зареєстроване за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 29.01.2019 р. за № 30041957 державним нотаріусом Великоновосілківської державної нотаріальної контори Волноваського районного нотаріального округу Донецької області Кравець С.В., (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1752473014212). Таким чином, саме 29.01.2019 р. громадянка Російської Федерації [PERSON] набула право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розташовану у межах с. Піддубне Великоновосілківського (нині Волноваського) району Донецької області. Згідно з Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 08.01.2019 р. № НВ-1403954102019, державна реєстрація спірної земельної ділянки як об`єкта цивільних прав проведена 08.01.2019 р. на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 26.12.2018 р., земельна ділянка сформована, віднесена до земель сільськогосподарського призначення, цільове призначення 01.03 Для ведення селянського господарства. Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень №325980243 від 16.03.2023 р., на час вчинення реєстраційних дій щодо спірної земельної ділянки [PERSON] була громадянкою російської федерації та перебувала на території України на підставі посвідки на постійне проживання серії та номеру: [NUMBER] , виданої 29.12.2015, орган видачі: 1401. Таким чином, з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, свідоцтва про право на спадщину за законом вбачається, що [PERSON] станом на дату набуття права власності на вказану земельну ділянку була громадянкою російської федерації. З листа Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області від 17.04.2023 № 1401.2.3-2034/14.3-23 вбачається, що згідно бази даних Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами (ЄІАС УМП) ДМС України [PERSON] , [INFO] , була документована посвідкою на постійне проживання в Україні, зазначеною у запиті (серії та номеру: [NUMBER] , виданої 29.12.2015, орган видачі: 1401). Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області листом від 11.05.2023 р. № 1401.2.3-2452/14.3-23 у відповідь на запит прокуратури від 03.05.2023р. № 51-910ВИХ-23 також додатково повідомило, що з питань оформлення паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон, набуття громадянства України [PERSON] не зверталася. З листа відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 14.04.2023 р. № 15329/16275-11-23/15.3, вбачається, що за результатами проведеної перевірки за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актових записів про смерть відносно осіб, зазначених у запиті, в т.ч. щодо [PERSON] , [INFO] , складених органами державної реєстрації актів цивільного стану Донецької області у період з 01.01.2016 р. по теперішній час, не виявлено. Особливості правових\~підстав набуття\~та припинення\~права власності\~на об`єкти\~нерухомого майна\~іноземцями (особами\~без громадянства)\~встановлені нормами\~розділу V\~Закону України\~«Про міжнароднеприватне право», положеннями Цивільного та Земельного кодексів України. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.38 Закону України «Про міжнародне приватне право» право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться. Згідно ч.1 ст.39 Закону України «Про міжнародне приватне право» виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Таким чином, оскільки земельна ділянка належить до нерухомого майна в силу ч.1 ст.181 Цивільного кодексу України, знаходиться на території України, то на спірні правовідносини поширюється дія права України. Відповідно до ст.ст.373, 374 Цивільного кодексу України, ст.80 Земельного кодексу України, право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Суб`єктами права приватної власності на землю, згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України, визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до ч.2 ст.81 Земельного кодексу України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно із ч. 3 ст.81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті, в тому числі, у разі прийняття спадщини. Відповідно до ч.5 ст.22 Земельного кодексу України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Одночасно за змістом ч.4 ст.81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Суду не надано доказів, що [PERSON] протягом року виконала покладений на неї обов`язок та відчужила земельну ділянку. Зазначений факт підтверджується інформаціями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У разі невиконання вимог ч.4 ст.81 ЗК України настають наслідки, передбачені ч. ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України, у разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Згідно із ст. 356 Цивільного кодексу України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення ( конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Частиною 5 ст. 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Відтак, враховуючи, що [PERSON] , будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення (з 29.01.2019 р. по даний час) не відчужила її, є підстави для її конфіскації у власність держави. Дана процедура безумовно передбачена чинним земельним законодавством (ч. 4 ст. 81 ЗК України). Ця норма є імперативною та не передбачає винятків. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 27 вказаного Закону України державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Отже, поновити порушені інтереси держави у даному випадку в майбутньому можливо шляхом внесення державним реєстратором змін до відомостей Державного реєстру речових прав та їх обтяжень про вищевказану земельну ділянку у вигляді припинення права приватної власності Відповідача на таку ділянку з одночасним визнанням права власності держави на неї в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області на підставі рішення суду. Також суд зазначає, що компетентним суб`єктом владних повноважень у даних відносинах є Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області. Згідно з висновками, наведеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, у чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає компетентний орган. Так, ч. 4 ст.145 Земельного кодексу України передбачено, що позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Відповідно до Положення про Державну служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, який організовує та здійснює державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності. Зокрема, підпунктом 42 пункту 4 Положення передбачено, що Держгеокадастр, відповідно до покладених на нього завдань, подає позов про конфіскацію земельної ділянки у випадках, визначених законом. Згідно Положення про Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, затвердженого Наказом Держгеокадастру від 23.12.2021 р. №603, Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області є територіальним органом Держгеокадастру та реалізує його повноваження на території Донецької області. Завданням Головного управління є реалізація повноважень Держгеокадастру на території Донецької області. Головне управління здійснює державний нагляд (контроль) в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, надає адміністративні послуги у сфері земельних відносин, землеустрою, Державного земельного кадастру та національної інфраструктури геопросторових даних. Відповідно до підпункту 36 пункту 4 даного Положення Головне управління подає позов про конфіскацію земельної ділянки у випадках, визначених законом. В даному випадку, нездійснення захисту компетентним органом полягає у тому, що ГУ Держгеокадастру у Донецькій області не вжило будь-яких заходів із конфіскації земельної ділянки у іноземця. Згідно з висновками про застосування норм права, висловленими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.05.2018 р. у справі № 912/2385/18, бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу. Судом встановлено, що Волноваська окружна\~прокуратура проінформувала Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області листом від 10.04.2023\~р.\~№ 51-\~630\~вих-23, щодо виявлених порушень [PERSON] як іноземною громадянкою національного земельного законодавства у вигляді невідчуження належної їй земельної ділянки з кадастровим №1421284400:03:001:0159 протягом року з дня набуття на неї права власності. Разом з цим, Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області листом від 27.04.2023 р. № 10-5-0.62-874/2-23 повідомило Волноваську окружну прокуратуру, що з відомостей, зазначених у запиті прокуратури, вбачається, що [PERSON] як громадянка російської федерації порушила національне земельне законодавство, однак Головне управління не зверталося з позовом до суду щодо конфіскації земельної ділянки з кадастровим №1421284400:03:001:0159 через обмежене фінансування на сплату судового збору. Зазначене свідчить про те, що Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області самоусунулось від вжиття заходів із захисту порушених інтересів держави у сфері земельних правовідносин. За таких обставин інтереси держави залишаються незахищеними і потребують захисту. Для здійснення прокурором представництва інтересів держави не має значення з яких причин (об`єктивних чи суб`єктивних) компетентний орган не здійснив їх захист. Важливо лише те, що захист інтересів держави не здійснено і вони його потребують. З огляду на це, суд вважає, що у прокурора були підстави для подання до суду позовної заяви в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області. В даному випадку представництво інтересів держави здійснюється прокурором, який виконує субсидіарну роль, щоб ці інтереси не залишилися незахищеними. Прокурором дотримано вимоги абз.3 ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру». На виконання зазначених норм, Волноваською окружною прокуратурою попередньо листом від 30.05.2023 №51-1134ВИХ-23 повідомлено позивача про прийняття рішення щодо представництва інтересів держави шляхом пред`явлення до суду цього позову. Враховуючи викладене позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Донецької обласної прокуратури судовий збір в розмірі 4 026,00 грн., сплата якого підтверджена випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України. На підставі викладеного,

Outcome: approved