Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

Позивач за первісним позовом звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, вказуючи на те, що 21 листопада 2021 року між ТОВ «ФК «Ріальто» та [PERSON] укладено договір, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 10 000,00 грн. строком на 30 днів, шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ "КБ "ПРИВАТБАНК" зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00 % від суми кредиту за кожен день користування та 4,00 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Вказаний договір не відносить до споживчого кредитування. Кредитний договір був укладений в електронному виді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Одноразовий ідентифікатор [NUMBER] направлявся відповідачу 21 листопада 2021 року о 09:02:52 год. шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер [NUMBER] , який вказувався при реєстрації. Кредитний договір був підписаний 21 листопада 2021 року о 09:03:50 год. шляхом введення одноразового ідентифікатора [NUMBER] в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua. Кредитні кошти були відправлені відповідачу 21 листопада 2021 року на платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ "КБ "ПРИВАТБАНК". Кредитор свої зобов`язання за вказаним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у встановленому договором розмірі, у свою чергу відповідачем порушено умови кредитного договору, а саме допущена прострочена заборгованість зі сплати основного боргу та нарахованих відсотків. Таким чином, у зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань за вказаним договором у відповідача виникла заборгованість, що станом на 27 січня 2023 року становить 29 660,65 грн: 8 985,00 грн - заборгованість за кредитом; 2 705,65 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно п.1.2 Кредитного договору за ставкою 1,00 % за кожен день користування кредитом за період з 21 листопада 2021 року по 21 грудня 2021 року (включно); 17 970,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.3.3 Кредитного договору за ставкою 4,00 % за кожен день користування кредитом за період з 20 лютого 2022 року по 10 квітня 2022 року (включно) відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України. Просить стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також судовий збір у розмірі 2 684,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн. Представник позивача за первісним позовом в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги за основним позовом підтримує, в задоволенні зустрічного позову просить відмовити. Відповідач за первісним позовом в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] надав заяву про розгляд справи без їх з відповідачем участі, позовні вимоги визнає частково, зустрічний позов підтримує, просить задовольнити. Надав відзив, де зазначає, що [PERSON] було надано фінансову послугу шляхом обрання форми укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, однак вона не підписувала договір, її не було письмово повідомлено про всю необхідну інформацію щодо умов договору, їй не було надано необхідних відомостей, які потрібні клієнту при укладанні кредитного договору. Крім того, кредитний договір містить вимоги щодо сплати позивачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання позичальником зобов`язань за договором, що є несправедливими умовами та можуть бути визнані недійсними. Так, пунктом 3.3. кредитного договору встановлюється розмір процентів у разі невиконання зобов`язань за договором, а саме 1 460,00 % річних, що є непропорційно великою сумою та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. [PERSON] заперечує, що саме наданий позивачем договір нею був укладений з ТОВ «ФК «Ріальто», оскільки вона не могла погодитись на умови щодо сплати 1 460,00% річних, які є вкрай невигідними, і якби їй було відомо про такі умови, то вона відмовилась від співпраці з Товариством. Крім того, наданий договір №211121-17443-8 від 21 листопада 2021 року не містить одноразового ідентифікатора [PERSON] , вираженого у алфавітно-цифровій послідовності, а містить виключно цифрову послідовність, що суперечить вимогам Закону України «Про електронну комерцію», тобто позивач свої вимоги ґрунтує умовами не підписаного сторонами договору. Згідно з пунктами 1.1. - 1.4. умов договору ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО» надає [PERSON] грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом не пізніше строку, визначеного в пункті 1.3 цього договору. Кредит надається на споживчі цілі. Процентна ставка за користування кредитом - 1,00 % від суми кредиту за кожний день (річна процентна ставка становить 365,00 %) користування кредитом у межах строку, визначеного в пункті 1.3 цього договору. Строк надання кредиту та строк дії договору становить 30 днів, але в будь-якому випадку строк користування грошовими коштами, наданими у кредит не може становити менше трьох календарних днів. Строк надання кредиту може бути продовжений в порядку та на умовах, визначених цим договором. Додатком № 1 до договору №211121-17443-8 від 21 листопада 2021 року сторони погодили графік розрахунків, яким визначено, зокрема, що нарахована сума процентів складає 3 000,00 грн. Сторони обумовили строк кредиту 30 днів, відповідно строк повернення кредитних коштів до 21 грудня 2021 року. Тобто, право ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО» нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося зі спливом строку дії договору. Вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 5 985,00 грн (13 000,00 грн - 7 015,00 грн), з яких: 13 000,00 грн - заборгованість за кредитом та погоджені сторонами відсотками за користування грошовими коштами в період строку дії кредитного договору (3 000,00 грн), а 7 015,00 грн - сума сплачених [PERSON] коштів в рахунок погашення заборгованості. Вважає, що сума витрат на професійну правничу допомогу не підтверджена та не є співмірною, просить відмовити в її стягненні, а судовий збір стягнути пропорційно розміру задоволених позовних вимог у ромірі 541,58 грн. Просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. Представник позивача за первісним позовом надав відповідь на відзив, де зазначає, що кредитний договір був укладений в письмовій формі, підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою та безумовною згодою відповідача з умовами договору, правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким позичальник ознайомився перед підписанням кредитного договору та отримання кредиту. Зразок договору викладений на загальний доступ в мережі Інтернет на сайті https://monetka.ua або https://monetka.com.ua. Крім того, 08 липня 2021 року та 17 серпня 2021 року між сторонами укладались кредитні договори, гроші нараховувались на ту ж саме платіжну картку, заборгованість за договорами погашена. Номер мобільного телефону, який використовувався відповідачем за первісним позовом для отримання кредитів також зазначений представником відповідача у відзиві як телефон відповідача. Крім того, у п.1.1 Договору зазначено, що кредит надається не на споживчі цілі. Нарахування процентів здійснювалось відповідно до умов договору. Зазначає, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн є доведеними та співмірними. Заперечує проти стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн, вважає їх непідтвердженими. Представник відповідача за первісним позовом звернувся до суду із зустрічним позовом до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО» про захист прав споживачів та визнання недійсним пункту кредитного договору. В зустрічній позовній заяві зазначає, що [PERSON] було надано фінансову послугу шляхом обрання форми укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, однак вона не підписувала договір, її не було письмово повідомлено про всю необхідну інформацію щодо умов договору, їй не було надано необхідних відомостей, які потрібні клієнту при укладанні кредитного договору. Крім того, кредитний договір містить вимоги щодо сплати позивачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання позичальником зобов`язань за договором, що є несправедливими умовами та можуть бути визнані недійсними. Так, пунктом 3.3. кредитного договору встановлюється розмір процентів у разі невиконання зобов`язань за договором, а саме 1 460,00 % річних, що є непропорційно великою сумою та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. [PERSON] заперечує, що саме наданий позивачем договір нею був укладений з ТОВ «ФК «Ріальто», оскільки вона не могла погодитись на умови щодо сплати 1 460,00% річних, які є вкрай невигідними, і якби їй було відомо про такі умови, то вона відмовилась від співпраці з Товариством. Крім того, наданий договір №211121-17443-8 від 21 листопада 2021 року не містить одноразового ідентифікатора [PERSON] , вираженого у алфавітно-цифровій послідовності, а містить виключно цифрову послідовність, що суперечить вимогам Закону України «Про електронну комерцію», тобто позивач за первісним позовом свої вимоги ґрунтує умовами не підписаного сторонами договору. Пунктом 3.3 оспорюваного договору визначено, що у випадку порушення строку повернення Кредиту, встановлених пунктом 1.3 Договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору), позивачальник сплачує товариству плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою 4,0% від суми несвоєчасно повернутого кредиту а кожний день користування (річна процентна ставка становить 1,460,00 %) кредитом понад строк, зазначений в п.1.3 цього договору. Сторони домовились, що процентна ставка визначена в цьому пункті Договору, нараховується відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України. Згідно з пунктами 1.1. - 1.4. умов договору ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО» надає [PERSON] грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом не пізніше строку, визначеного в пункті 1.3 цього договору. Кредит надається на споживчі цілі. Процентна ставка за користування кредитом - 1,00 % від суми кредиту за кожний день (річна процентна ставка становить 365,00 %) користування кредитом у межах строку, визначеного в пункті 1.3 цього договору. Строк надання кредиту та строк дії договору становить 30 днів, але в будь-якому випадку строк користування грошовими коштами, наданими у кредит не може становити менше трьох календарних днів. Строк надання кредиту може бути продовжений в порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п.п.5.2-5.2.2 кредитного договору позичальник підписуючи данний договір, засвідчив, що ознайомлений, повністю розуміє та погоджується з усіма умовами та змістом договору, додатків до нього та Правилі обов`язується їх дотримуватись; інформація, надана товариством, забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги за цим договором без нав`язування її придбання. Вимог про стягнення відсотків згідно статті 625 ЦК України Товариством в даній справі заявлено не було. Вважає, що стягнення процентів за кредитом у сумі 17 970,00 грн після спливу строку кредитування є необгрунтованим. Звертає увагу, що пункт 3.3. договору № 211121-17443-8 від 21 листопада 2021 року чітко передбачає нарахування відсотків за підвищеною ставкою - 4,00 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування кредитом, а не за кожен день прострочення, та у разі пролонгації договору. З огляду на викладене, вважає за необхідне відхилити доводи представника Товариства про те, що п. 3.3 кредитного договору встановлено розмір процентної ставки відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Вважає, що визначений у п. 3.3 оспорюваного договору розмір процентів у разі невиконання зобов`язань за договором, а саме 1 460,00 % річних, є непропорційно великою сумою компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості кредиту) та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, слід дійти висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в частині визнання недійсним вказаного пункту договору в частині встановлення розміру відсотків за порушення строків повернення кредиту без врахування п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно зі ст. 217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Таким чином, сума відсотків згідно з п. 3.3 кредитного договору містить умову щодо отримання кредитором надмірно великої суми компенсації за, невиконання умов кредитного договору, що суперечить п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому пункт 3.3 Кредитного договору є несправедливим та підлягає скасуванню. В зв`язку з цим, сума заборгованості за відсотками, нарахована в порядку п. 3.3 Кредитного договору не підлягає стягненню. Просить визнати недійсним пункт 3.3 Договору №211121-17443-8 від 21 листопада 2021 року, укладеного між сторонами, стягнути сплачений судовий збір у розмірі 1 073,60 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. Представник позивача за первісним позовом надав відзив на зустрічний позов, де зазначає, що 08 липня 2021 року та 17 серпня 2021 року між сторонами укладались кредитні договори, гроші нараховувались на ту ж саме платіжну картку, заборгованість за договорами погашена. Номер мобільного телефону, який використовувався відповідачем для отримання кредитів також зазначений представником відповідача у відзиві як телефон відповідача. Кредитний договір був укладений 21 листопада 2021 року в електронному вигляді шляхом реєстрації Позивача за зустрічним позовом на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписання Кредитного договору електронним підписом: з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами Кредитного договору. Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким Позичальник ознайомилася перед підписанням Кредитного договору та отриманням кредиту. Окрім цього, зразок кредитного договору, Правила надання грошових коштів, у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, затвердженими наказом директора ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» (далі - Правила), викладені для загального доступну в мережі Інтернет на сайті https://monetka.ua/uk/about_us або https://monetka.com.ua/uk/about_us. При укладанні Кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно з цією статтею ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закон) визначено порядок укладення електронного договору. У відповідності до порядку визначеному статтею 11 Закону, відповідач за первісним позовом зареєструвалася на веб-сайті позивача в мережі Інтернет https://monetka.ua, для чого пройшла ідентифікацію та верифікацію особи (заповнив анкету-заяву з зазначенням ПІБ, даних паспорту, РНОКПП, місця проживання, місця реєстрації, зазначила реквізити картки для отримання кредиту) підтвердив номер мобільного телефону, ознайомилася з умовами надання кредиту, умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснив акцептування Кредитного договору, шляхом надсилання електронного повідомлення підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправления (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправления (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправления (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті https://monetka.com.ua та https://monetka.ua. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. При цьому, укладення між позивачем та відповідачем Договору №211121-17443-8 від 21 листопада 2021 року, це право, а не обов`язок позивача за зустрічним позовом, яке було реалізовано на власний розсуд позивачем за зустрічним позовом, який є вільним у своєму виборі. При цьому позивач за зустрічним позовом не була обмежена ні у часі для ознайомлення з умовами кредитування, ні у часі для ознайомлення з самим Договором. Також позивач за зустрічним позовом не обмежена у проведенні порівняльного аналізу кредитного договору, умов кредитування, які були у ТОВ «ФК «Ріальто» з іншими, які пропонуються різними небанківськими фінансовими установами або банками на ринку надання фінансових послуг, а саме кредитування. Окрім цього, звертає увагу на те, що будь-які зміни умов Договору не вносилися. Відповідно до укладеного договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» (торгова марка «МОНЕТКА») та [PERSON] , остання отримала кредит у розмірі 10 000,00 гривень, строком на 30 днів, шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00 % від суми кредиту за кожен день користування та 4,00% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору, Первісний кредитор нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі 1,00% від суми кредиту за кожен день користування. Строк надання кредиту відповідно до п. 1.3. Кредитного договору становить 30 днів. Відповідно до п.п. 2.4.1. Кредитного договору, позичальник зобов`язується у встановлений строк (п. 1.3. Кредитного договору) повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Згідно п. 3.3. Кредитного договору, у разі порушення строків повернення кредиту встановленим п. 1.3. Кредитного договору, позичальник сплачує Товариству плату за користування кредитом за підвищеною процентною ставкою у розмірі 4,00 % від суми несвоєчасного повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад встановлений строк. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, п. 3.3. Кредитного договору встановлено розмір процентної ставки, відповідно до ч. 2. ст. 625 ЦК України. Таким чином, в порушення умов Кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала. Отже, заборгованість за Договором станом на 27 січня 2023 року становить 29 660,65 грн. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, проте [PERSON] зобов`язання за Договором №211121-17443-8 від 21 листопада 2021 року не виконано. Крім цього, в п. 1.1. Договору зазначено про те, що кредит надається не на споживчі цілі. Тому норми Закону України "Про споживче кредитування" не застосовуються до правовідносин між сторонами оскільки установлено, що укладений між сторонами кредитний договорів не відноситься до договорів про споживче кредитування. Крім цього, ТОВ «ФК «Ріальто» заперечує проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. на користь [PERSON] , у зв`язку з недоведеністю таких витрат. Просить у задоволенні зустрічного позову відмовити. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Ухвалою суду від 13 лютого 2023 року відкрито провадження у справі та витребувано докази. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, приходить до такого. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Судом встановлено, що 21 листопада 2021 року між ТзОВ «ФК «Ріальто» та [PERSON] укладено Кредитний договір №211121-17443-8, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 10 000,00 грн. Відповідно до п. 1.3 Договору, строк надання кредиту та строк дії договору становить 30 днів, але в будь-якому випадку строк користування грошовими коштами, наданими у кредит не може становити менше 3 (трьох) календарних днів. Строк надання кредиту може бути продовжений в порядку та на умовах, визначених цим договором. Згідно п. 1.2 Договору, сторони погодили наступну процентну ставку за користування кредитом - 1,00 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом у межах строку, визначеного в п.1.3. цього Договору. Відповідно до п. 3.3. Договору, у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених п. 1.3. Договору (з урахуванням пролонгації строку дії Договору), позичальник сплачує Товариству плату за користування кредитом за підвищеною ставкою - 4,00 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування (річна процентна ставка становить 1 460,00 % кредитом понад строк, зазначений у п. 1.3 цього Договору. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію. У відповідності до порядку, визначеному ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідач зареєструвалася на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua, для чого пройшла ідентифікацію та верифікацію особи (заповнила анкету-заяву з зазначенням ПІБ, даних паспорту, РНОКПП, місця проживання, місця реєстрації, зазначила реквізити картки для отримання кредиту), підтвердила номер мобільного телефону, ознайомилася з умовами надання кредиту, умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснила акцептування Кредитного договору, шляхом надсилання електронного повідомлення підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до довідки ТОВ «Девелопмент Інновейшинс», одноразовий ідентифікатор [NUMBER] направлявся та був доставлений 21 листопада 2021 року о 09:02:52 год. шляхом надсилання смс-повідомлення на мобільний номер [NUMBER] за допомогою сервісу ТОВ «Мобізон». Кредитний договір був підписаний 21 листопада 2021 року о 09:03:50 год. шляхом введення одноразового ідентифікатора [NUMBER] в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua. Друкована форма укладеного кредитного договору розміщена в особистому кабінеті позичальника 21 листопада 2021 року о 09:04:01 год. 21 листопада 2021 року о 09:04:01 год. ТОВ «ФК «Ріальто» було перераховано на картковий рахунок відповідача позику в розмірі 10 000,00 грн., що підтверджується чеком № 463929924 від 21 листопада 2021 року. Як видно із відповіді АТ КБ "ПриватБанк" від 27 березня 2023 року та виписки по рахунку [PERSON] на ії ім`я емітовано картку № [NUMBER] , фінансовий номер - [NUMBER] та 21 листопада 2021 року зараховано переказ на картку у розмірі 10 000,00 грн. В свою чергу, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала, суму кредиту не повернула. Згідно з розрахунком заборгованості за договором №211121-17443-8 від 21 листопада 2021 року станом на 27 січня 2023року у відповідача [PERSON] наявна заборгованість у загальному розмірі 29 660,65 грн., з яких: 8 985,00 грн. - заборгованість за кредитом; 2 705,65 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно п.1.2 Кредитного договору за ставкою 1,0 % за кожен день користування кредитом за період з 21 листопада 2021 року по 21 грудня 2021 року (включно); 17 970,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.3.3 Кредитного договору за ставкою 4,0 % за кожен день користування кредитом за період з 20 лютого 2022 року по 10 квітня 2022 року (включно) відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із неналежного виконання зобов`язань за договором кредиту. Відповідно до вимог ст. 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору; умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто, належними та допустимими доказами підтверджено укладення правочину, прийняття відповідачем всіх його умов. Відповідачем за первісним позовом та його представником не надано доказів протилежного. Отже позовні вимоги за за первісним позовом знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, тому є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог за зустрічним позовом про захист прав споживачів та визнання пункту договору недійсним, суд зазначає таке. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач за первісним позовом посилався на те, що п.п. 3.3 кредитного договору №211121-17443-8 від 21 листопада 2021 року встановлено розмір процентної ставки, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивілього кодексу України, як відповідальність за прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як видно із умов укладеного між сторонами кредитного договору, у пункті 3.3. договру сторони узгодили, що у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3. договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору), позичальник сплачує товариству плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою 4,00 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування (річна процентна ставка становить 1 460,00 %) кредитом понад строк, зазначений у пункті 1.3. цього договору. Сторони домовилися, що процентна ставка, визначена в цьому пункті договору нараховується відповідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Таким чином, сторони встановили цим пунктом договору свій інший розмір процентів 1 460,00% річних від суми несвоєчасно повернутого кредиту та те, що процентна ставка, визначена в цьому пункті договору нараховується відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. При цьому пролонгація строку дії договору не є умовою застосування визначеної процентної ставки, а може ураховуватися лише для визначення строку, з якого така процентна ставка має нараховуватися. Представник позивача за зустрічним позовом посилається у позові на Закон України "Про захист прав споживачів", однак як видно з п.п.1.1 Кредитного договору №211121-17443-8 від 21 листопада 2021 року кредит надається не на споживчі цілі. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. 2. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно з ст.203 ЦК України загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Судом встановлено, що кредитний договір було укладено та прийнято відповідачем всі його умови, в тому числі передбачені п.п.1.3, 3.1, 3.3 Договору. Відповідач погодилась на інший розмір процентів - 1 460,00% річних від суми несвоєчасно повернутого кредиту та на те, що процентна ставка, визначена в цьому пункті договору нараховується відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Враховуючи вищевикладене, підстав для визнання п.п.3.3 Кредитного договіру №211121-17443-8 від 21 листопада 2021 року недійсним суд не бачить, тому у задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК). Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (ч.1 ст. 263 ЦПК України). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). А тому повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилалися сторони у свої позовах, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що первісний позов підлягає задоволенню у повному обсязі, в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; ) у разі відмови в позові - на позивача. Отже з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом підлягають стягненню понесені ним судові витрати. Оскільки в задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю, то відсутні підстави для стягнення з відповідача за зустрічним позовом понесених позивачем за зустрічним позовом судових витрат. Крім того, позивач за первісним позовом просить стягнути з відповідача за первісним позовом витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, в його рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до Постанови Верховного суду від 11 листопада 2021 року у справі №922/449/21 витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Представник відповідача за первісним позовом заперечує проти стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, вважає, що їх сума не підтверджена та не є співмірною, просить відмовити в їх стягненні. Надаючи оцінку переліченим послугам правничої допомоги, враховуючи заперечення представника відповідача за первісним позовом, на думку суду вартість послуг адвоката в загальній сумі 9 000,00 грн є обґрунтованою та співмірною із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом виконаної адвокатом роботи, значенням справи для учасників. У зв`язку з наведеним, суд вважає необхідним стягнути з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом понесені ним судові витрати на правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн.

Outcome: approved