Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

17 липня 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно посилаючись на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після його смерті спадкоємцями першої черги були: дружина [PERSON] та позивач і відповідач, як діти спадкодавця. [INFO] [PERSON] , померла. Після її смерті відкрилася спадщина. За життя [PERSON] , склала заповіт, яким належне їй майно, а саме житловий будинок та земельну ділянку площею 0,43 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в рівних частинах заповідала своїм синам, а земельну ділянку площею 4,8009 га цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва заповідала [PERSON] . Заповіт було посвідчено секретарем Малоснітинської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за № 4. 02 травня 2023 року позивач та відповідач звернулися з заявами до приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Київської області та просили видати свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, нотаріусом винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з розбіжностями в написанні прізвища, а саме « [PERSON] », « [PERSON] », « [PERSON] ». З метою усунення даних розбіжностей позивач звернувся до Українського бюро лінгвістичних експертиз щодо надання експертного висновку ідентичності прізвищ. 18.05.2023 року отримано висновок в якому зазначено, що всі прізвища є ідентичними. Після висновку нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва щодо іншого майна відмовила у зв`язку з тим, що прізвище батька, як власника житлового будинку [ADDRESS] , зазначено зовсім не вірно: замість « [PERSON] » зазначено « [PERSON] », а тому виникла потреба у встановленні факту правовстановлюючих документів осіб, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Іншим чином захистити права ніж зверненням до суду з даним позовом позивач немає можливості. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. В підготовче судове засідання представник позивача надав письмову заяву в якій вимоги позову підтримав та просив їх задовольнити. Не заперечував проти постановлення рішення в підготовчому судовому засіданні у разі визнання позову відповідачем. Від відповідача надійшла письмова заява в якій зазначено про те, що проти задоволення позову не заперечує та просить справу слухати у його відсутність. Від своєї частки в спадщині відмовляється на користь позивача [PERSON] . Відповідно до ст. 200 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При розгляді справи судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28.01.2022 року виданим Фастівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 164. Спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.1,2 ст.1220 ЦК України). Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області від 20.07.2020, зареєстровано в реєстрі за № 4, яким здійснила розпорядження: належний їй житловий будинок та земельну ділянку площю 0,43 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в рівних частках заповіла [PERSON] , [PERSON] . Належну їй земельну ділянку площею 4,8009 га надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області, кадастровий номер земельної ділянки: 3224984200:03:003:0049 заповіла [PERSON] . Стаття 1268\~ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивач, реалізовуючи своє право на спадщину, звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, згідно якої, приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Київської області Куцевол Н.М., було заведено спадкову справу № 33/2022 та видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 4,8009 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області, кадастровий номер земельної ділянки: 3224984200:03:003:0049, зареєстровано в реєстрі за № 173, однак, Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки існує невідповідність документу, що встановлює особу, яка звернулась із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину та зазначеним в заповіті спадкоємцем та не підтвердженні родинні відносини між спадкодавицею та спадкоємцями. Виходячи з умов Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ст.49 ЗУ\~Про нотаріат\~відмова нотаріуса є обґрунтованою. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у\~постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Перевіряючи доводи позивача судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] , згідно архівних даних КП Фастівської міської ради «Фастівське бюро технічної інвентаризації», станом на 01.01.2013 рік зареєстрований на ім`я [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Малоснітинською сільською радою 03.05.1989 року, згідно рішення Фастівської районної ради № 185 від 28.12.1988 року, зареєстрованого Фастівським БТІ 03.05.1989 року в книзі № 1 р.199. Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-7400032882023 від 18.01.2023 земельна ділянка з кадастровим номером 3224984202:01:001:0201 розташованої за адресою: [ADDRESS] площею 0,2500 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на праві приватної власності зареєстрована за [PERSON] , згідно державного акта від 22.02.2002 ІІ-КВ 005343. Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-7400016822023 від 11.01.2023 земельна ділянка з кадастровим номером 3224984202:01:001:0200 розташованої за адресою: [ADDRESS] площею 0,1290 га, для ведення особистого селянського господарства на праві приватної власності зареєстрована за [PERSON] , згідно державного акта від 22.02.2002 ІІ-КВ 005343. Згідно Довідки про прийняття спадщини виданої старостою Малоснітинського старостинського округу Фастівської міської ради № 04.2-22 від 25.11.2022 року померла [INFO] [PERSON] , [INFO] , на день своєї смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Також, в даному будинку були зареєстровані [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про одруження [NUMBER] виданого с. В. Снітинка Фастівського району Київської області від 29.06.1962 року, було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 17. Згідно свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області, актовий запис № 03 [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина на майно до складу якого, зокрема, увійшов житловий будинок [ADDRESS] та земельні ділянки. За життя [PERSON] заповіту не залишив. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] , були [PERSON] , як дружина померлого та його діти позивач та відповідач по справі, що підтверджено відповідними свідоцтвами про народження та про укладення шлюбу, які містяться в матеріалах справи. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 4 ст.\~41\~Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України). Статтею 1218\~ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, житловий будинок [ADDRESS] та земельні ділянки належали [PERSON] та після його смерті [INFO] увійшли до складу спадкового майна і фактично були прийнятті, як спадщина, дружиною спадкодавця [PERSON] . Разом з тим, згідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.05.2023 року [PERSON] , приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Київської області Кисиленку О.В., та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у зв`язку з тим, що ними не надані документи, що підтверджують право власності померлої на спадкове майно, а також існує невідповідність документу, що встановлює особу, яка звернулася із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину та зазначеним в заповіті спадкоємцем та не підтвердженні родинні відносини між спадкодавицею та спадкоємцями. Позивач звернувся до Українського бюро лінгвістичних експертиз та отримав Експертний Висновок № 056/626-а/2 від 18.05.2023 про те, що українські записи прізвища [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а також російською мовою [PERSON] у документах (свідоцтво про смерть, запис [PERSON] , паспорт, запис [PERSON] , паспорт , запис [PERSON] , а також свідоцтво про народження, запис [PERSON] , батько [PERSON] , мати [PERSON] , свідоцтво про народження, запис [PERSON] , батько [PERSON] , мати [PERSON] ), наданих для експертизи є ідентичними. Розбіжності між записами прізвища виникла при його міжмовних перетвореннях під впливом російської орфоепії. \~ \~ \~ \~У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 315\~ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ч. 2 ст. 315\~ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315\~ЦПК України громадяни\~мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення " визначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Згідно Свідоцтва про право власності виданого Малоснітинською сільською радою 03.05.1989 року, згідно рішення Фастівської районної ради № 185 від 28.12.1988 року, зареєстрованого Фастівським БТІ 03.05.1989 року зазначено прізвище власника житлового будинку [ADDRESS] « [PERSON] ». Разом з тим, відповідно до Технічного паспорту на будинок [ADDRESS] від 25.04.1989 року власника будинку зазначено [PERSON] . Отже, житловий будинок [ADDRESS] належав [PERSON] та після його смерті був фактично прийнятий як спадкове майно його дружиною [PERSON] , яка не зареєструвала своє право у визначеному Законом порядку. Відповідно до п. 3.3 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено «у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно». Також у даному Листі зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем». Згідно вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За нормами ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідач надав до суду заяву, в якій зазначив про відмову від частини спадщини та не заперечував проти визнання права власності за позивачем. Відповідно до ч.1 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. За таких обставин, суд, оцінюючи зібрані у справі сукупні докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved