Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Молнар Тетяна Іванівна, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, третя особа: Виноградівська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] залишив заповіт, в якому зробив таке розпорядження: все його майно, де б воно не знаходилось і чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому за законом або буде належати на день його смерті в [ADDRESS] заповів [PERSON] , [INFO] . Позивач у визначений строк подав письмову заяву до Виноградівської державної нотаріальної контори. Вивчивши надані документи, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно і було рекомендовано звернутися до суду. Спадкоємцями за законом першої черги є відповідач (мати позивача), яка претензій до вказаного спадкового майна не заявляє, і у встановленому порядку відмовилась від обов`язкової частки. Позивач та його представник у судове засідання не з"явилися, представник позивача подав заяву про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнає повністю. Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач у своїй заяві. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що [INFO] помер батько позивача, [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.10, 13, 20). За життя [PERSON] залишив заповіт, в якому зробив таке розпорядження: все його майно, де б воно не знаходилось і чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому за законом або буде належати на день його смерті в [ADDRESS] заповів [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Спадкоємцями за законом першої черги є відповідач (мати позивача) [PERSON] , яка у встановленому порядку відмовилась від обов`язкової частки, що стверджується копією спадкової справи (а.с. 21-23, 32). Наявність спадкового майна підтверджується довідкою виданою Виконавчим комітетом Виноградівської міської ради №20.1-07/392 від 30.06.2023 року, в якій вказано, що згідно погосподарської книги №3, особовий рахунок № [NUMBER] будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] , рахується за [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 20). Довідкою виданою Виконавчим комітетом Виноградівської міської ради №20.1-07/355 від 14.06.2023 року, в якій вказано, що на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] , проживав та був зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с. 18). Як встановлено у судовому засіданнні та згідно наданої державним нотаріусом Боричок К.В. копії спадкової справи №139/2018, дійсно [PERSON] звертався із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті свого батька [PERSON] , а [PERSON] (мати позивач, дружина спадкодавця, відповідач по справі) у свою чергу подала заяву про відмову обов"язкової частки спадкового майна (а.с.12, 30-33). Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Таким чином, позивач є таким, що прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті спадкодавця, до складу якої ввійшло нерухоме майно. Однак, згідно із правилами, встановленими Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (п. 4.15, 4.18), для видачі свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, необхідно подати правовстановлюючий документ та Витяг із Державного реєстру речових прав. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Проаналізувавши встановлені обставини суд прийшов до висновку, що умови для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за заповітом у нотаріальному порядку відсутні. Відтак, невизнане право позивача, набуте ним шляхом переходу права власності в порядку спадкування, підлягає судовому захисту у обраний ним спосіб, передбачений законом. Отже, розглянувши цивільну справу у межах заявлених вимог та на підставі наявних докаів, суд приймає рішення про повне задоволення позову.

Outcome: approved