Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила встановити факт проживання [PERSON] , яка померла [INFO] , разом зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме на 1/2 частину квартири [ADDRESS] (колишня адреса [ADDRESS] , загальною площею 56,8 кв.м, житловою площею 33,1 кв.м., яку [PERSON] успадкувала за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обгрунтування позовних вимог зазначила, що 1/2 частина квартири [ADDRESS] (колишня адреса [ADDRESS] по праву власності зареєстрована за нею на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.04.2023, виданого державним нотаріусом Другої ХМДНК та зареєстрованого в реєстрі за №6-122; інша 1/2 частина - за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08.04.1996 року, виданого органом приватизації житлового фонду ВАТ «Харківського заводу пластмас», реєстраційний номер 21. Належна позивачці 1/2 частина вказаної вище квартири була нею оформлена після смерті бабусі [PERSON] , померлої [INFO] . Співвласник зазначеної квартири [PERSON] , померлий [INFO] , був чоловіком бабусі позивача - [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини вказаної вище квартири. Спадкоємцем після смерті [PERSON] була [PERSON] , з якою він з 18.11.1972 року знаходився у зареєстрованому шлюбі та постійно мешкав на час відкриття спадщини. 23.04.1985 року між [PERSON] та [PERSON] шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу вони продовжили мешкати однією родиною, були зареєстровані за одним місцем проживання, разом приватизували у 1996 році квартиру, ніхто з вказаних осіб ніколи не змінював місце свого постійного проживання, а саме квартиру [ADDRESS] (колишня адреса [ADDRESS] , та адресу своєї реєстрації. Інші родичі померлого та спадкоємці, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] , відсутні. Відповідач [PERSON] є рідним племінником [PERSON] , сином її рідної сестри [PERSON] , деякий час мешкав зі своєю рідною тіткою та також може претендувати на вказане вище спадкове майно. [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді вищезазначеної квартири [ADDRESS] , 1/2 частина якої належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08.04.1996 року, виданого органом приватизації житлового фонду ВАТ «Харківського заводу пластмас», 1/2 частина - прийнята та не оформлена нею після смерті чоловіка - [PERSON] . За час свого життя [PERSON] залишила заповіт, посвідчений 11.03.2003 року держаним нотаріусом Другої ХДНК за р.№3-206, яким все своє майно заповіла своїй онуці [PERSON] . Син спадкодавця [PERSON] , батько позивачки, помер [INFO] , ще до смерті своєї матері. Позивач прийняла спадщину після смерті бабусі шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк, у зв`язку з чим 23.12.2021 року було заведено спадкову справу №823П/2021. Так, позивач оформила спадщину у вигляді 1/2 частини вказаної квартири, яка була зареєстрована за бабусею на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08.04.1996 року, та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 06.04.2023 року, виданого державним нотаріусом Другої ХМДНК. 06.04.2023 року позивачці було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на недоотриману [PERSON] пенсію в розмірі 3645,78 грн. Право на 1/2 частину зазначеної квартири, яке належало бабці після смерті [PERSON] , позивачкою не оформлене. Постановою Другої ХМДНК (відокремлений підрозділ) №432/02-31/П від 06.04.2023 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у вигляді видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину вказаної вище квартири, у зв`язку з відсутністю в матеріалах спадкової справи інформації на підтвердження родинних або інших відносин померлої [PERSON] з [PERSON] . Факт проживання [PERSON] з [PERSON] на час смерті останнього однією сім`єю з часу вселення в квартиру підтверджується фактом спільної реєстрації [PERSON] та [PERSON] за однією адресою, знаходженням їх з 18.11.1972 року у зареєстрованому шлюбі, фактом спільної приватизації вищевказаної квартири, поясненнями свідків, яких позивач просить допитати в судовому засіданні. У зв`язку з викладеним, позивач звернулась до суду із даним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 22.06.2023 відкрито провадження у справі, призначений розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Відповідач [PERSON] надав до суду заява, згідно якої він не заперечує проти позовних вимог [PERSON] , просив розглядати справу у його відсутність. Ухвалою суду від 20.07.2023 витребувано з Департаменту реєстрації Харківської міської ради (м. Харків, м-н Павлівський, 4) інформацію про місце реєстрації [PERSON] , [INFO] , за період з 1975 року до дня його смерті [INFO] . Також ухвалою суду від 20.07.2023 задоволено клопотання позивача про виклик свідків, підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. В судове засідання представник позивача адвокат Ковтунова Л.Ю. з`явилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Також судом були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили факт проживання [PERSON] , яка померла [INFO] , разом зі спадкодавцем [PERSON] , померлим [INFO] , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини та зазначили, що [PERSON] та [PERSON] постійно мешкали разом однією сім`єю в квартирі [ADDRESS] (колишня адреса [ADDRESS] з часу вселення у зазначене житло, вели спільне господарство, у них були гарні сімейні відносини, ніхто з них ніколи не покидав місце свого постійного проживання та не змінював його. Про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] їм відомо не було. Після смерті [PERSON] організацією поховання займалася [PERSON] та онука [PERSON] . Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ч.ч.1,2,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За ч.ч.1,5,6 ст.81,ст.89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд, дослідивши докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №333581275 від 25.05.2023 року та довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» № 1120371 від 16.02.2022 року вбачається, що квартира [ADDRESS] (колишня адреса [ADDRESS] по праву власності зареєстрована наступним чином: 1/2 частина - за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.04.2023 року, виданого державним нотаріусом Другої ХМДНК та зареєстрованого в реєстрі за №6-122; 1/2 частина - за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08.04.1996 року, виданого органом приватизації житлового фонду ВАТ «Харківського заводу пластмас», реєстраційний номер 21. Відповідно до довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» №1120371 від 16.02.2022 року станом на 31.12.2012 року квартира [ADDRESS] була зареєстрована на праві спільної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08.04.1996 року, виданого органом приватизації житлового фонду ВАТ «Харківського заводу пластмас», реєстраційний номер 21, за [PERSON] та [PERSON] . Зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.04.2023 року, виданого державним нотаріусом Другої ХМДНК та зареєстрованого в реєстрі за №6-122, вбачається, що спадкоємцем за заповітом на 1/2 частину вказаної квартири після смерті [PERSON] є її онука [PERSON] . Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00034124169 від 10.12.2021 року було 18.11.1972 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 23.04.1985 року було розірвано 23.04.1985 року. Підставою вселення у вказану вище квартиру був ордер №308703 від 23.04.1975 року, який було видано на сім`ю з трьох осіб, а саме [PERSON] , його дружину [PERSON] та сина дружини - [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 09.10.1996 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини вказаної вище квартири. Спадкоємцем після смерті [PERSON] була [PERSON] , яка прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, бо постійно мешкала на час відкриття спадщини зі спадкодавцем і як спадкоємець 4 черги прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Інформація про інших спадкоємців після смерті [PERSON] відсутня. Факт реєстрації та проживання [PERSON] в квартирі [ADDRESS] з 1975 року до часу смерті підтверджується копією картки прописки за вказаною адресою та поясненнями свідків. З довідки з Реєстру територіальної громади м.Харкова про реєстрацію місця проживання №03-01099-2018 від 31.01.2018 року вбачається, що [PERSON] зареєстрована в квартирі [ADDRESS] з 24.09.1975 року до часу видачі довідки. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08.07.2021 року. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] , в складі якої 1/2 частина належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08.04.1996 року, виданого органом приватизації житлового фонду ВАТ «Харківського заводу пластмас», 1/2 частина - прийнята та не оформлена нею після смерті [PERSON] . Згідно заповіту, посвідченого 11.03.2003 року держаним нотаріусом Другої ХДНК за р.№3-206, [PERSON] все своє майно заповіла своїй онуці [PERSON] , позивачці по справі. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.05.2008 року син спадкодавця [PERSON] помер [INFO] , ще до смерті своєї матері. Позивачка прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк, у зв`язку з чим було заведено спадкову справу №823П/2021, що вбачається з витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №67926635 від 23.12.2021 року. Також право на 1/2 частину вказаної квартири, яка була зареєстрована за спадкодавцем на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08.04.1996 року, позивачка оформила, що вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.04.2023 року, виданого державним нотаріусом Другої ХМДНК. 06.04.2023 року позивачці державним нотаріусом Другої ХМДНК також було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на недоотриману [PERSON] пенсію в розмірі 3645,78 грн. Згідно постанови Другої ХМДНК (відокремлений підрозділ) №432/02-31/П від 06.04.2023 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину вказаної вище квартири, у зв`язку з відсутністю в матеріалах спадкової справи інформації, яка підтверджує родинні або інші відносини померлої [PERSON] з [PERSON] . Також в постанові Другої ХМДНК №432/02-31/П від 06.04.2023 зазначено, що [PERSON] після смерті [PERSON] прийняла спадщину фактично, бо проживала та була з ним зареєстрована за однією адресою на час смерті. За даними зі Спадкового реєстру спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] не заводилася, заповітів за життя він не складав. Факт проживання [PERSON] з [PERSON] на час смерті останнього однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини підтверджується фактом спільної реєстрації вказаних осіб за однією адресою, знаходженням їх з 18.11.1972 року до 23.04.1985 року у зареєстрованому шлюбі, спільною приватизацією вказаної вище квартири, поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] , які були допитані у судовому засіданні та підтвердили факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу смерті останнього. В поданій до суду заяві відповідач [PERSON] також підтвердив, що [PERSON] мешкала з [PERSON] однією сім`єю до його смерті. З копії технічного паспорту ПП «Міський центр нерухомості» від 10.02.2022 року, Інформаційної довідки ПП «Міський центр нерухомості» від 23.02.2022 року та витягу з Реєстру будівельної діяльності від 10.02.2022 року вбачається, що квартира [ADDRESS] (колишня адреса [ADDRESS] є двохкімнатною, має житлову площу 33,1 кв.м, загальну площу - 56,8 кв.м, згідно реєстру назв урбанонімів м.Харкова, затвердженого рішенням IX сесії міської ради XXIV скликання від 25.12.2002 року, дійсна назва [ADDRESS] . За приписами п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення ( ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження, а в іншому випадку - в позовному. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини відповідно ст.1221 ЦК України є останнє місце проживання спадкодавця. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно ч.ч.1,2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Як вбачається зі статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які прожили зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2ст. 3 СК України. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки,. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року № 5-рп/95 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо. Згідно вимог частини 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 Сімейного Кодексу України. На підставі викладеного, суд вважає, що позовна вимога про встановлення факту проживання [PERSON] , яка померла [INFO] , разом зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини підлягає задоволенню, оскільки даний факт знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду та встановлення зазначеного факту необхідно позивачці для вирішення питання щодо оформлення своїх спадкових прав. Крім того, згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Верховний суд у своїй постанові від 28.06.2023 у справі №539/5295/21 дійшов висновку, що державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття такого права з фактом його державної реєстрації. Під час дослідження судом обставин існування в особи права власності необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація права не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Таким чином, враховуючи, що судом встановлено, що [PERSON] як спадкоємець четвертої черги прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] , проживаючи з ним постійно однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, що відповідає вимогам ч.3 ст. 1268 ЦК України, відтак, до складу спадщини після смерті [PERSON] ввійшла частина квартири [ADDRESS] (колишня адреса [ADDRESS] , яка була зареєстрована за [PERSON] , хоч і не була оформлена [PERSON] належним чином. На підставі викладеного, з урахуванням того, що спадкодавець [PERSON] заповіла все належне їй майно онуці - [PERSON] , вимога останньої про визнання за нею права власності на частину квартири [ADDRESS] (колишня адреса [ADDRESS] , яка була зареєстрована за [PERSON] , та яку успадкувала [PERSON] після смерті [PERSON] як спадкоємець четвертої черги, підлягає задоволенню. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] є обгрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст. 1216-1218, 1220-1223, 1233-1235, 1241,1261, 1268-1270 ЦК України, п. 4 Перехідних положень ЦК України,

Outcome: approved