Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

У травні 2023 року [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона та відповідач перебували у шлюбі, який був зареєстрований 12 серпня 2014 року Виконавчим комітетом Новодружеської міської ради м. Лисичанськ Донецької області, актовий запис № 62. Від спільного подружнього життя у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 03 березня 2015 року Виконавчим комітетом Новодружеської міської ради м. Лисичанськ Донецької області. Заочним рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 05 травня 2016 року шлюб між сторонами було розірвано. З часу припинення подружнього життя відповідач абсолютно ніяк не піклується про сина, матеріальної допомоги не надає. Посилаючись на викладені обставини, позивач просила суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 50 % усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не з`явилася, надіслала суду заяву, згідно з якою, просила суд проводити с удовий розгляд справи за її відсутності, де також вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду невідомі. Письмовий відзив до суду не надходив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За відсутності заперечень позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадження, враховуючи положення ст. ст.19,274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутністю учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до задоволення частково виходячи з наступного. За правилами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи зі змісту ст. 181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими остання проживає. Положеннями ст. 185 СК України передбачено, що той з батьків, з якого присуджено стягнення аліментів на дитину. А також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). З матеріалів справи вбачається, що 17.05.2023 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 04.05.2023 року її будо передано до провадження судді Волчка А. Я. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.05.2023 року у справі було відкрито позовне провадження та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу у порядку ст. 178 ЦПК України, скористатися правом на подання відзиву на позовну заяву. Проте, відповідач вказаним правом не скористався та не надав до суду відзиву на позовну заяву, у зв`язку з чим судом прийнято рішення про розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , перебували у шлюбі, що був зареєстрований 12 серпня 2014 року Виконавчим комітетом Новодружеської міської ради м. Лисичанськ Донецької області, актовий запис № 62, який згідно з наявною в матеріалах справи копією заочного рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 05 травня 2016 року, було розірвано. При цьому, від спільного подружнього життя у сторін народилася син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 03 березня 2015 року Виконавчим комітетом Новодружеської міської ради м. Лисичанськ Донецької області. Після розірвання шлюбу малолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] та перебуває на її повному утриманні. При цьому, у зв`язку, зі збройною агресією Російської Федерації проти України вони були вимушені переїхати та на даний час проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями довідок від 26 квітня 2022 року № 3244-7000993002 та № 3244-7000992067 про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб. З часу припинення спільного проживання відповідач абсолютно ніяк не піклується про сина, який перебуває на утриманні позивача, матеріальної допомоги не надає. У зв`язку з чим, позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, згідно з яким просила суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] , на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 50% усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, у відповідності до ч. 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Однак, позивачем у позовній заяві не визначено конкретної частки коштів чи твердої грошової суми, які вона просить суд стягнути, як аліменти на її користь, на утримання дитини. Таким чином, згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. При цьому, позивачем до суду не надано будь-яких відомостей про доходи відповідача чи наявність у нього майна, грошових коштів на рахунку, та будь-якого доходу вцілому, а також наявність витрат, що перевищують його можливий заробіток (дохід), і щодо яких останнім не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Клопотань щодо витребування вказаних таких доказів до суду також не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Тому, вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує приписи ч. 1 ст. 141 СК України, згідно якої мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Враховуючи наведене та те, що судом встановлено, що малолітній син [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, а відповідач жодним чино не приймає участі у вихованні та забезпеченні малолітнього сина, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але неменше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. На думку суду, такий розмір аліментів, виходячи з обставин справи, є збалансованим та відповідає інтересам дитини. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, ч.1 ст. 430 ЦПК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову, а рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Також, суд вважає за можливе роз`яснити сторонам, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них (ст. 192 СК України). Крім того, згідно з ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 1 073,60 грн.

Outcome: partial