Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що 11 грудня 2010 року між нею, [PERSON] , [INFO] , та відповідачем, [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб. Мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу їхні спільні діти будуть проживати разом з матір`ю. Спори між ними з відповідачем щодо виховання дітей, їх місця проживання та спільного утримання, відсутні. Їхнє спільне з відповідачем життя, на жаль, не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, що суперечить її уявленням про сім`ю. Також, на цьому підґрунті між ними втрачено взаєморозуміння, почуття любові один до одного. На даний момент, спільне господарство ними разом не ведеться. На її думку, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її законним інтересам, які мають істотне значення. Подаючи даний позов, вважає, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а вона не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Їхній з відповідачем шлюб носить формальний характер. Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що спільне проживання з відповідачем і примирення неможливе, оскільки суперечить її інтересам, вважає, що не має сенсу зберігати даний шлюб та надавати строк на примирення. Просить суд розірвати шлюб зареєстрований 11 грудня 2010 року Калінінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, Актовий запис № 410, між [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у строк до 15 вересня 2023 року надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 11 грудня 2010 року, який було зареєстровано Калінінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, Актовий запис № 410, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу в них є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Їх сім`я фактично розпалася та сторони не підтримують сімейних стосунків, спільного господарства не ведуть. Спору з приводу майна та місця проживання дітей на теперішній час немає. В Постанові Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у зв`язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють сімейні відносини. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином у суду є усі підстави для задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї неможливе. Згідно ч. 1 ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] не просить суд відновити дошлюбне прізвище і бажає надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] ». Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду з позовом про розірвання шлюбу позивач [PERSON] сплатила судовий збір у сумі 992,40 грн. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу, а тому з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] судовий збір в сумі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved