Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-10 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , адвокат Петричка О.Є. звернувся у суд із позовом до Заболотівської селищної ради про встановлення права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовних вимог вказав, що [INFO] померла бабуся позивача - [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно, а саме: земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на землю, серії ІІІ-ІФ №016940, виданого 20.02.2001 р. площею 0,74 га, що розташовані на території Заболотівської селищної ради. Після смерті [PERSON] спадкоємцем за заповітом став позивач по справі. У зв`яку із тим, що державний акт про право власності на земельну ділянку був виданий після смерті [PERSON] , державним нотаріусом Білоконь К.С. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а тому останній вимушений звернутися до суду із даним позовом. Представник позивача подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, позов просив задоволити, справу розглядати за його відсутності. Представник відповідача Заболотівської селищної ради подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без участі їхнього представника, позов підтримали. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого на [PERSON] , слідує, що остання померла [INFO] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 01.11.1980р. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народидась [INFO] , батьками записані: [PERSON] та [PERSON] . На підставі копії державного акту на право власності на землю, серії ІІІ-ІФ №016940, виданого 20.02.2001 р. та зареєстрованого в Книзі записів державних актів за №440, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,74га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Заболотівської селищної ради колишньої (Рудниківської сільської ради). Із заповіту від 28.09.1997 р., посвідченого виконавчим комітетом Рудниківської сільської ради народних депутатів Снятинського району, слідує, що [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] . З довідки від 04.04.2023 р. №323/02-14, виданої Першою Снятинською державною нотаріальною конторою слідує, що після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , заведена спадкова справа за №59/2023, на підставі заяви про прийняття спадщини за заповітом №232 від 03.04.2023 року внука померлої [PERSON] , [INFO] , жителя с. Рудники Коломийського району. Інших спадкоємців немає. Постановою державного нотаріуса Першої Снятинської державної нотаріальної контори від 04.04.2023 р. №324/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,2666 га та 0,4715 га, що розташовані на території с. Рудники Заболотівської селищної ради. Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ч.ч.2, 3, 5 ст.158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності та користуванні громадян і юридичних осіб. Згідно пунктів 10, 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п.г. ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. За наведених обставин суд вважає, що слід визнати за позивачем [PERSON] право власності на земельні ділянки площею 1,266га та площею 0,471га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Заболотівської селищної ради, згідно Державного акту на право приватної власності на землю від 20.02.2001 р. Серія ІІІ-ІФ №016940. На підставі наведеного, та ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1268 ЦК України,

Outcome: approved