Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-10 00:00:00

Позивачка, в інтересах якої діє адвокат Догонова Тетяна Вікторівна, звернулась до суду із вказаною позовною заявою, просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/3 частини від його заробітку, щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на утримання доньки [PERSON] , яка народилася [INFO] , та сина [PERSON] , який народився [INFO] , до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дати подання цієї заяви. Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що діти проживають разом з нею та знаходяться на повному її утриманні. Позивачка самостійно здійснює всі витрати на утримання, лікування, харчування, лікування, оздоровлення та розвиток здібностей дітей, оплату житлово-комунальних послуг. Відповідач не бере участі у вихованні та утриманні дітей, добровільно кошти на їх утримання не надає. Відповідач є здоровою працездатною особою, інших дітей не має, аліменти нікому не сплачує. Представник позивачки надала до суду заяву, в якій просить проводити судове засідання без участі позивачки та її представника, повідомляє, що проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судові засідання, призначені на 19 січня, 28 лютого, 10 квітня, 19 травня, 21 липня та 11 вересня 2023 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відкласти розгляд справи не просив, відзиву на позовну заяву не подав. Судові повістки про виклик у судові засідання судом направлялись відповідачу поштовими відправленнями Укрпоштою. Щодо судових засідань, призначених на 19 січня, 28 лютого, 10 квітня 2023 року, то докази вручення судових повісток відповідачу у суду відсутні, за інформацією сайті Укрпошти, стан поштових відправлень був «відправлення прямує до точки видачі/доставки». Поштове відправлення із судовою повісткою про виклик у судове засідання, призначене на 21 липня 2023 року, повернулось до суду з відміткою на конверті «за закінченням терміну зберігання». Разом з тим, судову повістку про виклик у судове засідання 19 травня 2023 року, яка була направлена відповідачу цінним листом з описом вкладення, відповідач отримав 11 травня 2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Поштове відправлення із судовою повісткою про виклик у судове засідання, призначене на 11 вересня 2023 року, повернулось до суду з відміткою на конверті «адресат відсутній за вказаною адресою». Суд зазначає, що відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, з огляду на правила, встановлені\~статтею 128 ЦПК України, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, призначеного на 19 травня та 11 вересня 2023 року (судові повістки були направлені відповідачу за його місцем проживання, що зареєстроване у встановленому законом порядку). Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи, що відповідач в судове засідання не прибув, був повідомлений про його дату, час та місце, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. За приписами ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що 24 липня 2018 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, зареєстрований Солонянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис за № 64. Від шлюбу вони мають спільних дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження від 24.07.2018 серії [NUMBER] ) та сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження від 24.07.2020 серії [NUMBER] ). Відповідно до довідки від 02.12.2022, яка видана виконавчим комітетом Святовасилівської сільської ради, на теперішній час позивачка з дітьми проживають за адресою: [ADDRESS] . Суд зазначає, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789-ХІІ (78912) від 27.02.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України від 26.04.2001 № 2402-III «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.ч. 1 3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина 1 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи те, що діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні, а також обов`язок, в тому числі, і батька утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Оскільки з позовом про стягнення аліментів позивачка звернулась 06 грудня 2022 року, тому аліменти підлягають стягненню, починаючи з 06 грудня 2022 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З огляду на те, що позивачка на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закон України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, то з відповідача слід стягнути судові витрати у розмірі 992,40 грн на користь держави.

Outcome: approved