Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

В проваджені Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» про стягнення 3% річних, інфляційних витрат та пені. В обґрунтування\~позову позивач\~посилався на\~те,\~що 19.12.2022\~Жовтневий районний\~суд м.\~Дніпропетровська ухвалив\~рішення по\~справі №\~201/4414/22,\~яким позовні\~вимоги позивача\~задовольнив у\~повному обсязі\~та стягнув\~з відповідача\~на користь\~позивача страхову\~виплату в\~розмірі 50000\~грн.,\~індекс інфляції\~в розмірі\~9784,77\~грн.,\~3%\~річних від\~суми основного\~боргу в\~розмірі 1746,58\~грн.\~та пеню\~в розмірі\~1830\~грн.,\~що разом\~становить 63361,35\~грн.\~та судові\~витрати,\~що складаються\~з:\~витрат на\~професійну правову\~(правничу)\~допомогу 18\~000\~грн.\~та судовий\~збір у\~розмірі 992,40\~грн.\~16.03.2023\~відповідач на\~виконання рішення\~суду по\~справі №\~201/4414/22\~від 19.12.2022\~перерахував на\~рахунок позивача\~грошові кошти\~у розмірі\~82353,33\~грн.\~стягнуті вищевказаним\~рішенням.\~У зв`язку\~із тим,\~що справа\~№ 201/4414/22\~розглядалася судами\~першої та\~другої інстанції\~з 04.07.2022\~по 01.03.2023,\~натомість страхову\~виплату та\~виплату зазначених\~штрафних санкцій\~відповідачем було\~здійснено на\~користь позивача\~тільки 16.03.2023,\~а штрафні\~санкції за\~порушення грошового\~зобов`язання були\~нараховані лише\~за період\~з 06.05.2021\~по 04.07.2022,\~то позивач\~вважає за\~необхідне заявити\~вимоги щодо\~стягнення 3%\~річних,\~інфляційних витрат\~та пені\~від вище\~вказаної суми\~страхової виплати\~у розмірі\~7040\~гривень 33\~копійки за\~весь час\~прострочення виконання\~грошового зобов`язання\~за період\~з 05.07.2022\~по 15.03.2023.\~У зв`язку\~з викладеним\~просить суд\~стягнути з\~Приватного акціонерного\~товариства Страхова\~компанія Інгосстрах на користь [PERSON] індекс інфляції від суми страхової виплати в розмірі 4726 гривень 49 копійок, 3% річних від суми страхової виплати в розмірі 1043 гривні 84 копійки, та пеню від суми страхової виплати в розмірі 1270,00 гривень 00 копійок, що разом становить 7040 гривень 33 копійки. Також просить суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] індекс інфляції від суми судових витрат у розмірі 285 гривень 95 копійок, 3% річних від суми судових витрат у розмірі 134,25 гривні 25 копійок, що разом становить 420 гривень 20 копійок, а також витрати на правову допомогу та судовий збір. Відповідач надав відзив на позовну заяву в якому просив відмовити в задоволенні позову у зв`язку з тим що виплати позивачу були проведені одразу після набрання рішенням законної сили, крім того просив зменшити розмір витрат на правову допомогу. Позивач надав відповідь на відзив в якій заперечував доводи викладені відповідачем у відзиві, просив позов задовольнити з підстав у ньому викладених. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. \~ \~ \~ \~Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України. Встановлено, що 28.12.2015 між відповідачем та ТОВ «Радар ВС» був укладений договір № KILONS-15BS39H добровільного страхування від нещасних випадків працівників цього підприємства, і додатковою угодою № 2 до цього договору було застраховано [PERSON] , в тому числі в разі смерті на страхову суму 50\~000 грн. [INFO] [PERSON] помер. 19.12.2022 Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська ухвалив рішення по справі № 201/4414/22, яким позовні вимоги позивача задовольнив у повному обсязі та стягнув з відповідача на користь позивача страхову виплату в розмірі 50000 грн., індекс інфляції в розмірі 9784,77 грн., 3% річних від суми основного боргу в розмірі 1746,58 грн. та пеню в розмірі 1830 грн., що разом становить 63361,35 грн. та судові витрати, що складаються з: витрат на професійну правову (правничу) допомогу 18 000 грн. та судовий збір у розмірі 992,40 грн. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01.03.2023 вищевказане рішення залишено без змін. 16.03.2023 відповідач на виконання рішення суду по справі № 201/4414/22 від 19.12.2022 перерахував на рахунок позивача грошові кошти у розмірі 82353,33 грн. стягнуті вищевказаним рішенням. Проте у зв`язку із тим, що справа № 201/4414/22 розглядалася судами першої та другої інстанції з 04.07.2022 по 01.03.2023, натомість страхову виплату та виплату зазначених штрафних санкцій відповідачем було здійснено на користь позивача тільки 16.03.2023, а штрафні санкції за порушення грошового зобов`язання були нараховані лише за період з 06.05.2021 по 04.07.2022, то за період з 05.07.2022 по 15.03.2023 виникла заборгованість з 3% річних, інфляційних витрат та пені від вище вказаної суми страхової виплати у розмірі 7040 гривень 33 копійки за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Частина 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» передбачає, що страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний, зокрема, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Статтею 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний, зокрема, при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Заперечення відповідача суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, та об`єктивно нічим не підтверджуються та зводяться до намагань уникнути відповідальності за грошовим зобов`язанням, а відтак вказане не може бути прийнято до уваги судом у якості підстави для відмови у позові. Статтею 625 ЦК України\~встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої\~статті 625 ЦК України\~щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Ураховуючи викладене,

Outcome: partial