Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно його чотирьох дітей. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач злісно ухиляється від виховання та утримання своїх дітей, їх доглядом та піклуванням не займається, не виявляє бажання приймати участь в навчанні дітей, не піклується про їх здоров`я, фізичний, духовних та моральний розвиток, не створює належні умови для їх проживання та розвитку, а також не готує їх до самостійного життя та праці. Ухвалою судді від 25.05.2023 відкрито загальне позовне провадження у справі (а.с. 47). Сторони по справі в підготовче засідання не з`явились, однак звернулись до суду з відповідними заявами про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач - позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с. 50-51). Представники третіх осіб в підготовче засідання також не з`явились, звернулись до суду з відповідними заявами про розгляд вказаної справи без їх участі (а.с. 54, 59). Розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно положень ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 12-15). 25.04.2023 позивачем було змінено прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, а також копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] (а.с. 11, 19-20). Згідно копії заочного рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 17.12.2018 встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано (а.с. 16). Відповідно копії судового наказу Ємільчинського районного суду Житомирської області від 08.07.2019 вбачається, що з відповідача було стягнуто на користь позивача аліменти на утримання дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно до досягнення дітьми повноліття (а.с. 18). Водночас, як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №60198855 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , станом на квітень 2023 року відповідач має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 233944 грн. (а.с. 21-22). Згідно довідки Ємільчинської селищної ради Житомирської області №2182 від 09.05.2023 та витягу з реєстру територіальної громади вбачається, що позивач зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , разом зі своїми дітьми [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 23, 40). Відповідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності будинок за вищевказаною адресою належить на праві власності [PERSON] , яка являється матір`ю позивача (а.с. 11, 17). З акту обстеження умов проживання від 12.05.2023 вбачається, що позивач проживає у зазначеному вище будинку разом із дітьми та чоловіком [PERSON] , [INFO] . У вказаному будинку наявні всі необхідні для проживання меблі та побутова техніка, санітарно-гігієнічний стан житла належний, в кімнатах прибрано, продукти харчування наявні, діти мають окремі спальні місця, а також місця для навчання та зберігання особистих речей, одягом та взуттям відповідно до сезону забезпечені (а.с. 24). Згідно характеристик Ємільчинського ліцею №1 Ємільчинської селищної ради Житомирської області діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] навчаються у вказаному ліцеї, їх мати [PERSON] постійно підтримує зв`язок зі школою та класним керівником, прислухається до порад, відвідує батьківські збори, при цьому батько дітей участі у їх вихованні не приймає (а.с. 25-28). З довідки директора комунального закладу «Ємільчинська музична школа» вбачається, що діти позивача, зокрема [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , дійсно навчаються у вказаному закладі (а.с. 29). Деклараціями про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу №0001-9ЕЕ5-3Е00, №0001-НН35-3Е00, №0001-2Е45-3Е00 та №0001-НЕК5-3Е00 від 13.11.2019 встановлено, що позивач уклала договори з лікарем КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Ємільчинської районної ради», який надає первинну медичну допомогу її дітям (а.с. 30-33). Відповідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та довідки про доходи вбачається, що позивач являється фізичною особою-підприємцем та отримує середній дохід у розмірі 6700 грн. (а.с. 34-35). Медичними довідками КНП «Ємільчинська лікарня» та виписки із медичної карти від 08.05.2023 підтверджується, що [PERSON] на обліку у лікарня психіатра та нарколога не перебуває та за станом здоров`я не має будь-яких хвороб (36-38). Згідно витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» позивач станом на 09.05.2023 до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с. 39). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі №553/2563/15-ц (провадження №61-12305св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Враховуючи встановлені в підготовчому судовому засіданні обставини та зазначені норми права, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. При цьому судом враховано, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, враховуючи, що відповідач перед початком розгляду справи по суті звернувся до суду з заявою про визнання позову, суд вважає, що позивачу з державного бюджету необхідно повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову (а.с. 41).

Outcome: approved