Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-07 00:00:00

Прокурор звернувся до суду із вказаним позовом в інтересах держави. В обґрунтування позову зазначив, що згідно з інформацією, отриманою від Комунальної організації «Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву» (далі - Фонд), 27.04.2012 між Фондом та [PERSON] укладено кредитний договір № 1-17-3 на будівництво (добудову, реконструкцію) житлового будинку, відповідно до умов якого Фонд надає позичальнику кредит на реконструкцію індивідуального житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , терміном на 10 років, на суму 40000 (сорок тисяч) гривень. За користування кредитними коштами Позичальник сплачує Фонду відсотки в розмірі 3 % річних. Позичальник зобов`язався повернути першу частину кредиту до 30.11.2012 в сумі 5017 грн. Наступні платежі повинні були здійснюватись щорічно до 30 листопада до 2021 року включно. Проте в порушення взятих на себе зобов`язань відповідач припинила належним чином виконувати зобов`язання, у зв`язку з чим за [PERSON] обліковується заборгованість станом на 24.05.2023 в сумі 10886,87 грн, з яких: сума основного боргу 8000 грн, 3% річних в сумі 426,19 грн, 3% за користування кредитом в сумі 345,00 грн, витрати Фонду з оформлення кредиту та супроводженню договору 834,00 грн, інфляційні нарахування 1281,68 грн. В обґрунтування підстав для представництва інтересів держави у позовній заяві прокурор зазначив, що оскільки держава бере участь у формуванні доходів бюджетів місцевого самоврядування, фінансово підтримує місцеве самоврядування шляхом надання місцевим бюджетам із Державного бюджету трансфертів у вигляді субвенцій з метою формування місцевого бюджету, необхідного для здійснення повноважень місцевого самоврядування на рівні мінімальних соціальних потреб у разі, коли коштів, що надходять з власних джерел та закріплених доходів не достатньо, тому наведений факт несе потенційну загрозу як для економіки області, так і в цілому для держави, що в свою чергу приводить до скорочення фінансування соціальних програм, додаткового залучення коштів із Державного бюджету. Таким чином, відсутність відшкодування коштів до обласного бюджету є порушенням прав як відповідної територіальної громади Вінницької області, так і держави в цілому. Однак Фонд не вживав відповідних заходів щодо звернення до суду з позовом про стягнення даних коштів, хоча і вживав заходів досудового врегулювання спору до боржника шляхом повідомлення [PERSON] про необхідність оплатити заборгованість. Враховуючи бездіяльність Фонду, який тривалий час знаючи про наявність заборгованості, не звертався до суду за стягненням заборгованості по кредитному договору, Жмеринська окружна прокуратура Вінницької області, як зазначено у позовній заяві, уповноважена вжити заходи представницького характеру відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру», дотримано всі вимоги, передбачені Законом України «Про прокуратуру» та ЦПК України щодо наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді. Подання позову прокурором за таких умов є єдиним ефективним засобом захисту порушених інтересів держави. Прокурор також вказав, що попередньо повідомив Вінницьку обласну раду та Фонд про представництво інтересів держави в їх особі при зверненні з позовною заявою до суду. На підставі викладеного прокурор просив: стягнути з [PERSON] на користь Комунальної організації «Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву» заборгованість за кредитним договором №1-17-3 від 27.04.2012 в розмірі 10886,87 гривень, з яких: основна сума боргу 8000 гривень, 3% річних 426,19 гривень, 3% за користування кредитом 345 гривень, витрати Фонду з оформлення кредиту та супроводженню договору 834 гривень, інфляційні нарахування 1281,68 грн; стягнути з [PERSON] на користь Вінницької обласної прокуратури судовий збір в сумі 2684 гривень. Прокурор у судовому засіданні позовну заяву підтримав з викладених у ній підстав та просив позов задовольнити. За клопотанням прокурора, яке подано у судовому засіданні, ухвалою суду від 08.09.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, до матеріалів справи було долучено лист Вінницької обласної ради (далі Рада) від 07.07.2023 №883/01.01.-15/2023, який не було додано до позовної заяви. Від представників Вінницької обласної ради та Комунальної організації «Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву» надійшли до суду заяви з проханням розгляд справи провести без участі їхніх представників. Проти позову не заперечували та просили задовольнити. У своїй заяві до суду Вінницька обласна рада зазначила, що між сторонами виникли правовідносини, які врегульовано нормами параграфа 1 «Позика» глави 71 «Позика. Кредит Банківський вклад» Цивільного кодексу України. Зазначила також, сторони договору погодили графік повернення кредитних коштів та нарахувань, однак в результаті порушення розрахункової дисципліни щодо виконання умов договору [PERSON] утворено заборгованість і накопичено борг у значному розмірі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Ухвалою суду від 08.09.2023, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено проводити заочний розгляд справи. Заслухавши доводи прокурора, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, з`ясувавши під час судового розгляду важливі обставини цієї справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з таких мотивів. Судом встановлено таке. Комунальна організація «Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву» (далі Фонд) згідно із його Статутом є юридичною особою публічного права (пункт 1.1 Статуту), є спеціалізованою кредитно-фінансовою господарською організацією (пунктом 1.6 Статуту). Фонд відповідно до пункту 1.3 Статуту цієї організації є об`єктом права спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Вінницької області, управління яким здійснює Вінницька обласна рада (далі Орган управління майном). Фонд має самостійний баланс, рахунки в установах банків та органах Державної казначейської служби України, печатку, штампи та бланки зі своїм повним найменуванням та іншими реквізитами, самостійно організовує роботу з питань статутного спрямування, має право бути позивачем, відповідачем чи третьою особою у судах (пункти 2.2, 2.3, 2.5 Статуту). Згідно з пунктом 2.6. Статуту держава та орган управління майном не відповідають за зобов`язаннями Фонду, а фонд не відповідає за зобов`язаннями держави та Органу управління майном, крім випадків, встановлених чинним законодавством. Згідно з пунктом 3.1 Статуту основною метою діяльності Фонду є: залучення інвестицій та інвестування в придбання житла (будинків з надвірними підсобними приміщеннями, квартир), будівництва, реконструкції, добудови, модернізації, технічного переоснащення, капітального ремонту, будинків, будівель та/або споруд будь-якого призначення, їх комплексів або частин, лінійних об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури, водних об`єктів, надання пільгових дострокових кредитів; залучення інвестицій та інвестування в придбання матеріальних та нематеріальних активів (приміщень, обладнання, устаткування, механізмів, тощо); реалізація державних та обласних програм, обов`язок з реалізації яких покладено на Фонд); реалізація проектів щодо впровадження енергоефективних та енергозберігаючих технологій, виконання заходів щодо підвищення ефективності і зменшення обсягів використання енергетичних ресурсів. Згідно з пунктом 5.6. Статуту джерелами формування майна Фонду є: грошові та матеріальні внески Органу управління майном; доходи, одержані від надання послуг, виконання робіт та від реалізації продукції, а також від інших видів фінансово-господарської діяльності; доходи від цінних паперів; банківські та інші кредити, позички, позики; капітальні вкладення і дотації з бюджету; майно, придбане (набуте) в інших юридичних і фізичних осіб у встановленому чинним законодавством порядку; інше майно, в тому числі грошові кошти, набуте на підставах, не заборонених чинним законодавством України. Орган управління майном здійснює контроль за ефективністю використання майна, що знаходиться в оперативному управлінні Фонду (пункт 6.2 Статуту). Фонд у встановленому порядку здійснює бухгалтерський облік результатів своєї діяльності, несе повну відповідальність за дотримання податкової та кредитної дисципліни. Фонд для виконання своїх функцій має право порушувати питання щодо повернення кредитів та відшкодування збитків, заподіяних протиправними діями та притягнення до відповідальності юридичних та фізичних осіб згідно з чинним законодавством України (абзац 14 пункту 4.1 Статуту). Згідно з пунктом 5.3. Статуту Орган управління майном здійснює контроль за використанням та збереженням майна, закріпленого за Фондом на праві оперативного управління, не втручаючись в його господарську діяльність. Фінансове забезпечення діяльності Фонду здійснюється за рахунок бюджетних коштів, інвестиційних коштів підприємств, установ та організацій різних форм власності, окремих громадян та інших джерел (пункт 8.4. Статуту). Вказані обставини встановлено із копії Статуту Комунальної організації «Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву», затвердженого рішенням 10 сесії Вінницької обласної ради 8 скликання від 25 червня 2021 року №172, і даних виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 27.04.2012 між Комунальною організацією «Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1-17-3 на реконструкцію індивідуального житлового будинку за адресою: [ADDRESS] терміном на 10 років на суму 40000 грн. За користування кредитом встановлювалася плата в розмірі 3 (трьох) відсотків річних. Позичальник зобов`язався повернути кредит в строк до 30 листопада 2021 року, але не пізніше строку, зазначеного у графіку повернення кредиту. Згідно з пунктом 4.4.2. договору позичальник зобов`язався повертати кредит м`ясом ВРХ в живій вазі або грошовими коштами за домовленістю з Фондом згідно з графіком повернення кредиту (додаток №1) в строк до 30 листопада кожного року. Пунктом 5.4. вказаного договору передбачено, що встановлення факту порушення зобов`язання позичальником відбувається шляхом підписання трьохстороннього акту за участю представника Фонду, органу місцевого самоврядування (або представника районної комісії). Відмова позичальника від підписання акта не звільняє його від відповідальності. Як додаток до вказаного договору представник Фонду і [PERSON] також підписали графік повернення кредитних коштів. Вказані обставини підтверджуються копією договору від 27.04.2012 №1-17-3, укладеного між Комунальною організацією «Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву» та [PERSON] з додатком №1, копією заяви [PERSON] про надання коштів у кредит. [PERSON] здійснювала часткове погашення заборгованості за кредитним договором, що підтверджується доданими до позовної заяви копіями платіжних доручень і виписки щодо руху коштів по рахунку Фонду. Станом на 23.05.2023 Фонд обліковує за [PERSON] непогашену заборгованість за кредитним договором в сумі 8000 гривень основного боргу, 345 гривень нарахованих 3% річних за користування кредитом, 834 гривень витрат Фонду з оформлення та супроводження договору, 1281, 68 гривень інфляційних нарахувань та 426,19 гривень 3% річних. Вказане підтверджується даними листа голови Фонду на ім`я керівника Жмеринської окружної прокуратури від 24.05.2023 №262. Листом від 20.06.2023 №52/1-829Вих-23 керівник Жмеринської окружної прокуратури звернувся до Вінницької обласної ради, і просив повідомити прокурора про те, чи має намір Рада звернутися до суду з позовом про відшкодування заборгованості, яка обліковується за [PERSON] 22.06.2023, не очікуючи відповіді від Вінницької обласної ради щодо намірів Ради самостійно звернутися до суду, керівник Жмеринської прокуратури звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості із [PERSON] , що підтверджується даними відбитку штампу вхідної кореспонденції суду щодо реєстрації позовної заяви вхідний номер 4114 від 22.06.2023, і даними копії листа Вінницької обласної ради від 07.07.2023 №883/01.01.-15/2023, який не було додано до позовної заяви, а подано прокурором у судовому засіданні 08.09.2023. У листі Вінницької обласної ради від 07.07.2023 №883/01.01.-15/2023 у відповідь на лист керівника Жмеринської окружної прокуратури від 20.06.2023 №52/1-829Вих-23 Рада, посилаючись на норми Статуту Фонду щодо юридичного статусу останнього і повноважень обласної ради, як органу управління майном, повідомила, що повноваження обласної ради визначені статтею 143 Конституції України, статтями 43, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», однак проведення претензійно-позовної та іншої юридичної роботи з боржниками комунальних підприємств, установ, організацій не належить до компетенції обласної Ради. У листі також зазначено, що враховуючи відсутність добровільного врегулювання громадянкою боргових зобов`язань, стягнення простроченої заборгованості має здійснюватися за рішенням суду в порядку, встановленому законодавством. Частиною 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до\~частини 4\~статті 23\~Закону України\~«Про прокуратуру»\~наявність підстав\~для представництва\~має бути\~обґрунтована прокурором\~у суді. Прокурор\~здійснює представництво\~інтересів громадянина\~або держави\~в суді\~виключно після\~підтвердження судом\~підстав для\~представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. Відповідно до частини 4, 5 статті 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Зміст вказаних норм дає підстави для висновку, що прокурор звертається до суду за захистом інтересів держави в особі суб`єкта владних повноважень, який уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах. Саме суб`єкт владних повноважень виступає позивачем у справах, де до суду за захистом державних інтересів звертається прокурор. Правовий висновок про те, суб`єкт, в особі якого прокурор може звертатись із позовом в інтересах держави, має бути суб`єктом владних повноважень незалежно від наявності статусу юридичної особи, а також висновок про те, що комунальний заклад не є суб`єктом владних повноважень, підтвердила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.06.2023 у справі № 905/1907/21. У цій справі прокурор звернувся до суду в особі Фонду, який, як визначено його Статутом, за своїм правовим статусом є юридичною особою публічного права спеціалізованою кредитно-фінансовою господарською організацією. Згідно з абзацом 1 частини 2 статті 81 Цивільного кодексу України юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права. Юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування (абзац 3 частини 2 статті 81 Цивільного кодексу України). Порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права встановлюються\~Конституцією України\~та законом (абзац 2 частини 3 статті 81 Цивільного кодексу України). Відповідно до\~статті 82 Цивільного\~кодексу України на юридичних осіб публічного права у цивільних відносинах поширюються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. Згідно з\~приписами частини\~2\~статті 55\~Господарського кодексу\~України суб`єктами\~господарювання є: господарські організації,\~а також громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці. Згідно із визначенням, наведеним у пункті 1 частини 2 статті 55 Господарського кодексу України господарські організації це юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку. Згідно з частиною 3 статті 333 Господарського кодексу України фінансовим посередництвом є діяльність, пов`язана з отриманням та перерозподілом фінансових коштів, крім випадків, передбачених законодавством. Фінансове посередництво здійснюється установами банків та іншими фінансово-кредитними організаціями. Враховуючи юридичний статус Фонду (тобто структурний критерій), і мету та предмет діяльності Фонду, його права та обов`язки, які визначені Статутом (тобто функціональний критерій) у спірних правовідносинах Фонд не здійснює владних управлінських функцій, не діє як розпорядник бюджетних коштів, а виступає стороною кредитного зобов`язання. Отже, Фонд не є суб`єктом владних повноважень, відтак відсутні підстави для представництва прокурором інтересів держави в особі Фонду. Стосовно звернення прокурора до суду в особі Вінницької обласної ради суд зазначає таке. Позиція Ради щодо позову прокурора є суперечливою: спочатку у листі від 07.07.2023 Рада відповіла прокурору, що не має повноважень на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості з контрагента Фонду; однак після подання прокурором позову до суду Рада його підтримала. Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом\~jura novit curia\~(«суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (пункт 8.37 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі № 905/1907/21). Отже, суд має розглядати повноваження конкретного органу у розрізі саме спірних відносин, тобто орган, в особі якого подано позов прокурором, повинен мати повноваження саме у тих суспільних відносинах, у яких порушений інтерес держави, на відновлення якого поданий позов. Прокурор у позовній заяві обґрунтовував, що у спірних правовідносинах порушений інтерес держави полягав у невідшкодуванні коштів до обласного бюджету, що є порушенням як інтересів територіальної громади, так і держави в цілому. Зазначаючи про порушення економічних інтересів держави прокурор, однак, просить стягнути заборгованість за кредитним договором не на користь місцевого бюджету чи на рахунок Ради, а на користь Фонду. Прокурор не обґрунтував, якою є фактична частка коштів відповідного бюджету у фінансуванні діяльності Фонду, тобто чи дійсно у період невиконання [PERSON] умов кредитного договору у зв`язку із цим невиконанням були задіяні бюджетні кошти. З положень Статуту Фонду вбачається, що Орган управління майном визначив статус Фонду як спеціалізованої кредитно-фінансової господарської організації, наділивши її правом бути позивачем і відповідачем у суді, надавши право самостійно вживати заходів щодо повернення кредитів, визначившись, що Рада здійснює контроль за використанням та збереженням майна, закріпленого за Фондом на праві оперативного управління, не втручаючись в його господарську діяльність. Зважаючи на юридичний статус Фонду як спеціалізованої кредитно-фінансової господарської організації, враховуючи відсутність законодавчо визначеної компетенції органу місцевого самоврядування звертатися до суду із позовами у спорах щодо невиконання зобов`язань контрагентами створених органом місцевого самоврядування господарських організацій, які є самостійними суб`єктами господарювання, суд дійшов висновку, що Вінницька обласна рада не є суб`єктом владних повноважень, який уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах щодо невиконання умов кредитного договору контрагентом Фонду, і не наділений правом вживати заходів представницького характеру саме у спірних правовідносинах. Враховуючи те, що Фонд здійснює діяльність із залучення інвестицій і надає кошти в кредит, за що отримує сплату процентів за користування кредитом, прокурором не доведено, що 10\~886,87 гривень облікованого за відповідачем боргу, можна вважати неефективним чи незаконним витрачанням бюджетних коштів. Таким чином позов прокурора у цій справі спрямований на безпосередній захист інтересів Фонду як учасника цивільних кредитних правовідносин, і не стосується публічної сфери розпорядження бюджетними коштами. Однак Фонд, як юридична особа, спроможний самостійно захистити в суді свої права та/або законні інтереси в разі їх порушення. На користь цього висновку свідчать рішення у судових справах, на які посилався прокурор у позовній заяві, у кожній з яких до суду звертався саме Фонд із позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитними договором, а не прокурор чи обласна рада. Крім того, прокурор повинен дотриматись встановленої законом процедури, яка передує поданню позову до суду. Так, звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло з власності держави), а також таких чинників, як значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 вказаного Закону, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Вказані правові висновки неодноразово висловлювались Верховним Судом і підтверджені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі № 905/1907/21 (пункти 8.53 8.55). Однак у цій справі прокурор звернувся до суду до моменту отримання відповіді від Вінницької обласної ради щодо стверджуваного порушення інтересів держави, не встановивши факту бездіяльності Ради, тобто до подання позову Рада не мала ні можливості спростувати стверджуване прокурором порушення інтересів держави, зокрема з урахуванням критерію значимості порушення інтересів держави, можливості настання невідворотних негативних наслідків через незвернення до суду, так і не мала можливості висловити заперечення щодо можливості зврення до судуд із позовом, або вжити інших заходів в межах компетенції. Суд зауважує, що першочергово в процесі судового розгляду слід встановити обґрунтованість підстав для звернення прокурора до суду з позовом, дослідивши надані прокурором докази, які він вважає достатніми для представництва інтересів держави, і тільки після встановлення обґрунтованості таких підстав, суд вирішує спір щодо суті. Однак прокурором не доведено наявності підстав для звернення із цим позовом для захисту інтересів держави ні в особі Фонду, ні в особі Ради, що не могло бути встановлено на етапі відкриття провадження у справі, оскільки потребувало дослідження доказів щодо правового статусу Фонду, а також повного і всебічного з`ясування повноважень Вінницької обласної ради у спірних правовідносинах. Оскільки суд установив відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді після відкриття провадження у справі, а в процесуальному законі відсутня спеціальна норма, яка врегульовує таке питання, то суд дійшов висновку, що слід відмовити у задоволенні позову саме з мотивів встановленої відсутності підстав для представництва інтересів держави прокурором у цій справі.

Outcome: dismissed