Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання [PERSON] , [INFO] , померлою. У заяві зазначав, що [PERSON] є його бабусею, яка зловживала спиртними напоями, вела бродячий спосіб життя та у 2000 році зникла. Наразі її місце перебування не відоме. Жодних відомостей про бабуся він не має, розшукові дії жодних результатів не дали. Просив визнати [PERSON] , [INFO] , померлою. Така необхідність викликана тим, що він має намір спадкувати належну бабусі частину у спадщині, яка складається з 1/3 частки приватизованої змеленої ділянки, яка розташована на території Градизької селищної ради Глобинського району Полтавської області. Ухвалою судді від 06.12.201 року відкрито провадження у справі, витребувано докази. Ухвалою суду від 19.10.2022 року та 30.11.2022 року витребувано докази у справі. Заявник [PERSON] та його представник [PERSON] заяву підтримали, просили задовольнити, розгляд справи проводити без його участі. Представники Відділу ДРАЦС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавськї області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Першої Кременчуцької держнотконтори Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у судове засідання не з`явилися, заперечень на заяву суду не направили, розгляд справи просили проводити без їх участі. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив такі фактичні обставини справи: [PERSON] народилася [INFO] . [PERSON] є рідною бабою [PERSON] , що підтверджується наданими суду доказами. За інформацією заявника [PERSON] вела антисуспільний спосіб життя. Згідно акту про фактичне не проживання від 14.11.2021 року, складеного особами, які йменуються сусідами, [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 2000 року (а.с. 11). Зареєстрована [PERSON] значилась зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] , у період з 11.01.1984 року по 10.11.2015 року, що підтверджується довідкою Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області № 2557/01-28 від 14.03.2022 року (а.с. 70). У грудні 2020 року заявник [PERSON] звернувся до Кременчуцького відділу поліції ГУ НП в Полтавській області із заявою про зникнення баби (а.с. 7-8). Згідно повідомлення СВ Кременчуцького відділу поліції ГУ НП в Полтавській області № 12860/115/107-2020 від 29.12.2020 року відомості за завою [PERSON] внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.12.2020 року за № 12020170090003218 за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України (а.с. 10). Доказів закінчення (закриття) досудового розслідування суду не надано, тому суд виходить з того, що розшук продовжується. Вирішуючи заяву, суд виходить з наступного: Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно з ч. 1 ст.\~308\~ЦПК України суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1\~ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до ч. 3\~ст. 46 ЦК України, фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Згідно до ст. 47 ЦК України за правовими наслідками оголошення фізичної особи померлою прирівнюється до правових наслідків, які настають у разі смерті фізичної особи, а саме: на майно такої особи відкривається спадщина. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. Оголошення фізичної особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Особливістю цієї категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. В п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення», зазначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Згідно з ч. 1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Тобто особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (правова презумпція). При розгляді справ вказаної категорії судам слід, крім іншого, з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності. Вказаний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 06.11.2019 року у справі № 226/3053/18 (провадження № 61-11048св19). Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою. Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 461/424/15-ц (провадження № 61-35636св18). Як зазначив заявник у своїй заяві, [PERSON] вела антисуспільний спосіб життя, пішла з дому та до теперішнього часу її місцезнаходження невідомо. Більше 20 років йому нічого не відомо про бабу, тому він припускає, що з нею могло щось трапитись, оскільки вона вела бродячий спосіб життя та зловживала спиртними напоями. Отже, заявлені вимоги [PERSON] ґрунтуються на його припущеннях, які не можуть бути доказами. Результати кримінального провадження № 12020170090003218 щодо зникнення [PERSON] суду не повідомлені, не відомо чи перебуває вона наразі у розшуку, чи місце її перебування не відомо. Тому, оскільки доказів закінчення (закриття) досудового розслідування суду не надано, суд виходить з того, що розшук продовжується. Доказів чи виїздила [PERSON] за межі України суду також не надано. Рішення про визнання [PERSON] безвісно відсутньою у період з 2000 року по день розгляду справи судом не виносилось. За даними Відділу ДРАЦС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в архіві відділу відсутній актовий запис про смерть [PERSON] , [INFO] (а.с. 36, 56, 82, 100, 110,124, 134, 142). Таким чином, з пояснень заявника, досліджених судом доказів вбачається, що [PERSON] добровільно та свідомо залишила постійне місце свого проживання в квартирі за адресою: [ADDRESS] . При цьому, даних, які б об`єктивно свідчили про наявність підстав припускати загибель останньої в подальшому, з досліджених під час розгляду справи доказів не встановлено. Сам факт її відсутності за місцем проживання на протязі тривалого часу за фактичних обставин справи та наданих заявником доказів, є недостатнім для того, щоб зробити юридичне припущення про смерть [PERSON] . В ході розгляду справи по суті судом встановлено, що заявнику [PERSON] , необхідно оголосити рідну бабу померлою з метою реалізації своїх спадкових прав (спадкування майна) на 1/3 частку приватизованої земельної ділянки, яка розташована на території Градизької селищної ради Глобинського району Полтавської області, та належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 19). Суд вважає, що заявлена [PERSON] , мета для оголошення [PERSON] померлою, не може вважатись законною та обґрунтованою метою для оголошення особи померлою, оскільки для заявника це є необхідною умовою для спадкування майна після смерті його баби. Виходи із встановлених обставин справи та положень наведеного законодавства України суд вважає, що оголошення [PERSON] померлою не є необхідною та обов`язковою умовою для реалізації заявником його спадкових прав після смерті баби, а тому не може вважатись законною метою, яка вказана заявником для задоволення його заяви. Оскільки розшук [PERSON] продовжується органами Національної поліції, в ході розгляду справи по суті заявником не доведено, що існували обставини, які б загрожували [PERSON] смертю чи давали б підстави припускати її загибель від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для оголошення [PERSON] померлою та про необхідність відмови в задоволенні заяви. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~На підставі викладеного, відповідно до статтей 263-265 суд

Outcome: dismissed