Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є матір`ю неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Малолітні діти [PERSON] перебувають на обліку служби у справах дітей з 01 червня 2021 року, як такі, що потрапили в складні життєві обставини. За період часу з 14.05.2021 по 04.04.2023 року дану родину систематично відвідували працівники служби у справах дітей. [PERSON] обіцяла покращити житлові умови та перестати вживати алкогольні напої, проте остання не виконувала обіцянки, працівників служби у справах дітей не пускала до житлового приміщення. 04.04.2023 року дітей у [PERSON] було вилучено, на момент вилучення дітей, в будинку було холодно, приготованої їжі не було, у приміщенні був безлад, речі валялися на підлозі, у дітей був педикульоз. Дітей було передано до КП «Дитяча міська лікарня». Представник позивача в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяву про розгляд справи без їх участі, зазначили, що на позовних вимогах наполягають. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, враховуючи приписи ст.128 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила, будь-яких заяв, клопотань, відзиву не подала. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю[PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 04.04.2022 року згідно Акту вилучення малолітніх дітей у [PERSON] вилучено четверо неповнолітніх дітей. Згідно Акту про факт передачі дитини від 04.04.2023 року малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] передано до КП «Дитяча міська лікарні м. Олександрії». Рішення виконавчого комітету Попельнастівської сільської ради №35 від 14.05.2021 року [PERSON] взято на облік, як сім`ю, що перебуває у складних життєвих обставинах. Наказами Попельнастівськоїсілсьької ради від 01.06.2021 року малолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] взято на облік. Рішенням виконавчого комітету Попельнастівської сільської ради №45 від 04.04.2023 року малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] відібрано від матері [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Попельнастівської сільської ради №53 від 11.04.2023 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Згідно довідки Попельнастівської сільської ради №24 від 05.04.2023 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та має 4 малолітніх дітей. Згідно характеристики, [PERSON] останнім часом часто залишає своїх дітей без нагляду, має складний характер, скандальна, що постійно призводить до сварок, стоїть на обліку, як родина, що має складні життєві обставини. Згідно довідки №9 від 11.04.2023 року виданої Попельнастівською сільською радою, [PERSON] на підвідомчій території власного житла та майна не має. Згідно Актів обстеження житлово-побутових умов санітарно-гігієнічні умови проживання незадовільні, діти сплять на ліжках без постільної білизни, овочі на зиму не заготовлені, консервація відсутня. Вирішуючи питання про позбавлення відповідача батьківських прав, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з пунктами 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що відповідач матеріальної допомоги дітям не надає, життям та здоров`ям дітей не цікавиться. Вирішуючи даний спір, суд враховує рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», яким встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Таким чином, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності приходить до висновку що відповідачі без поважних причин свідомо нехтують своїми батьківськими обов`язками, передбаченими ст. 150 СК України. З наведених вище обставин, суд вважає, що наявні підстави, передбачені п. 2 ч.1 ст.164 СК України для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо її неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що сприятиме захисту інтересів дітей. Проте відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від виконання даного зобов`язання кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що суд, визначаючи розмір аліментів, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Оскільки діти перебувають в дитячому будинку, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання дітей в розмірі по 1/2частини всіх видів заробітку (доходу) на утримання дітей підлягають задоволенню. За приписами ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 2147 грн. 20 коп.

Outcome: approved