Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

У червні 2023 року із Заводського районного суду м. Запоріжжя за підсудністю надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №\~9821687200 від 23.02.2017 у розмірі 35355,84 грн., яка складається з наступного: 11376,35 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 2426,23 грн. сума заборгованості за відсотками; 15222,84\~грн. сума заборгованості за щомісячними процентами; 6330,42 грн. сума заборгованості за пенею та понесені судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 23.02.2017 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №\~9821687200. На підставі договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк», первісний кредитор передав новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набув права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором. 10.09.2021 між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів укладено договір факторингу № НІ/11/5-Ф. Відповідно до додатку № 1 до договору факторингу № НІ/11/5-Ф від 10.09.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 35355,84 грн., з яких: 11376,35 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 2426,23 грн. сума заборгованості за відсотками; 15222,84\~грн. сума заборгованості за щомісячними процентами; 6330,42 грн. сума заборгованості за пенею. Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник позивача у судове засідання не з`явився. У відповіді на відзив представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» просив проводити судові засідання без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У відзиві на позов від 16.03.2023 відповідач просив застосувати до позовних вимог строк позовної давності, у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, а розгляд справи здійснювати за його відсутності. В обґрунтування відзиву [PERSON] зазначив, що за умовами заяви на отримання кредиту від 23.02.2017 ТОВ «ФК «ЦФР» мало перерахувати кредитні кошти до ПАТ «Банк Траст». Однак жодних доказів того, що таке перерахування взагалі відбулось матеріали справи не містять. Позивачем на підтвердження своїх вимог надано лише розрахунок заборгованості, який первинним документом не є. Проценти та пеня нараховані за період після закінчення строку кредитування, оскільки за умовами кредитного договору граничною датою повернення кредиту є 03.03.2021. На час звернення банку із позовною заявою трирічний строк позовної давності за щомісячними платежами щодо погашення тіла боргу та процентами сплинув частково, а річний строк позовної давності щодо пені сплинув повністю. Сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Посилання позивача на Умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» щодо збільшення строків позовної давності не ґрунтується на вимогах закону. Умови отримання кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» йому для ознайомлення не надавались, ним не підписувались. Позивачем не доведено, що саме ці Умови були чинними на момент підписання заяви на отримання кредиту та що вони взагалі є частиною договору. Таким чином, жодної домовленості про збільшення строків позовної давності за вказаним кредитним договором не існує. У відповіді на відзив від 06.07.2023 представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» не погодився із доводами відзиву, наполягав на задоволенні позову у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. 23 лютого 2017 року представником ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] підписано заяву № 9821687200 на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», відповідно до якої відповідачу надано кредит на суму 26947,68 грн. зі сплатою щомісячних процентів в розмірі 2,69 % від суми кредиту, річних процентів 11,99% від суми боргу за договором та щоденної пені 0,3% від загальної суми прострочення. Кредит надано на 48 місяців. Відповідно до п. 3 вказаної заяви, позичальник доручив ТОВ «ФК «ЦФР» перерахувати за рахунок отриманого відповідачем кредиту такі суми грошових коштів: \~17638,90 грн. з призначенням платежу «Оплата по кредитному договору №\~R091.0054147 від 28.10.2015, [PERSON] , за рахунок кредиту №\~9821687200 від 23.02.2017, без ПДВ»; \~4093,10 грн. з призначенням платежу «Оплата по кредитному договору №\~R091.0054147 від 28.10.2015, [PERSON] , за рахунок кредиту №\~9821687200 від 23.02.2017, без ПДВ»; \~5215,68 грн. з призначенням платежу «Оплата страхового платежу за договором страхування № 9821687200-С від 23.02.2015». 07.10.2016 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ПАТ «Таскомбанк» було укладено договір відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016, відповідно до умов якого до ПАТ «Таскомбанк» перейшло право грошової вимоги до позичальників ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень». За змістом повідомлення про відступлення прав вимоги, підписаного представником ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] , позичальник ознайомлений та згодний із тим, що відступлення прав вимоги позичальника за кредитним договором №\~9821687200 від 23.02.2017 відбудеться на користь АТ «Таскомбанк». При цьому позичальник зобов`язується без вимог від АТ «Таскомбанк», окрім цього повідомлення, без будь-яких інших доказів відступлення до АТ «Таскомбанк» прав кредитора по кредитному договору №\~9821687200 від 23.02.2017 на користь АТ «Таскомбанк» здійснювати переказ грошових коштів за реквізитами, зазначеними в цьому повідомленні. 10.09.2021 між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу № НІ/11/5-Ф від 10.09.2021, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] . Так, відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № НІ/11/5-Ф від 10.09.2021 від 10.09.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] у сумі 35355,84 грн., з яких: 11376,35 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 2426,23 грн. сума заборгованості за відсотками; 15222,84 грн. сума заборгованості за щомісячними процентами; 6330,42 грн. сума заборгованості за пенею. За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до\~ст.\~1055\~ЦК України,\~кредитний договір\~укладається у\~письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з ч. 1 ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, позивач посилається на Умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» (редакція від 30.03.2015). Умови договорів приєднання розробляються кредитодавцем, а тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам послуг та доведені до їх відома, у зв`язку з чим кредитодавець має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці Умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», з якими був ознайомлений позичальник. Разом з тим, матеріали справи не містять підтвердження, що саме з доданими Умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» ознайомився та погодився відповідач, підписуючи договір. Умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як складову кредитного договору, укладеного між сторонами 23.02.2017. Зважаючи на наведене, відсутні підстави вважати, що сторони у письмовому вигляді обумовили умови щодо збільшення строків позовної давності. У зв`язку з порушенням відповідачем своїх кредитних зобов`язань, відповідно до розрахунку позивача, станом на 10.09.2021 заборгованість [PERSON] за кредитним договором №\~9821687200 від 23.02.2017 становить 35355,84 грн., з яких: 11376,35 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 2426,23 грн. сума заборгованості за відсотками; 15222,84 грн. сума заборгованості за щомісячними процентами; 6330,42 грн. сума заборгованості за пенею. Даючи оцінку розрахунку заборгованості позивача суд враховує, що кредит [PERSON] наданий з 23.02.2017 на 48 місяців. Дата надання кредиту визначена у заяві № 9821687200 від 23.02.2017 23.02.2017. Таким чином, граничним строком для нарахування відсотків та пені є 22.02.2021. У відзиві на позов відповідач обґрунтовано послався на те, що позивачем нараховані відсотки і пеня поза межами строку кредитування. Отже, відсотки та пеня, які нараховані після 22.02.2021, не підлягають стягненню. Щодо застосування строку позовної давності, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. За загальним правилом згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, зазначеними нормами закону початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. У зв`язку з цим початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусово-судовому порядку. У відзиві відповідач просить застосувати строк позовної давності, зазначаючи, що на час звернення позивачем до суду із позовною заявою трирічний строк позовної давності за щомісячними платежами щодо погашення тіла кредиту та процентів сплинув частково (за період до 09.12.2019), а річний строк позовної давності щодо пені сплинув повністю. Даючи оцінку доводам відповідача в цій частині суд виходить з наступного. Згідно п. 12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, який є чинним з 02.04.2020, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки, визначені ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу продовжуються на строк дії такого карантину. Відповідно до п. 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, який є чинним з 17.03.2022, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. З 12.03.2020 на усій території України був встановлений карантин, а з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан. Виходячи із приписів п. 12, 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, строки позовної давності продовжені на період дії карантину та воєнного стану. Як видно з розрахунку заборгованості, поданого позивачем, останній раз [PERSON] сплачував кошти за кредитом 06.12.2019. Таким чином, на час подання до суду позову за позовними вимогами про стягнення річних відсотків та пені позовна давність не сплинула. Разом із тим, пеня позивачем нарахована з 12.03.2019 по 10.09.2021, проте не враховано, що з 01.03.2020 кредитодавець був позбавлений права нараховувати пеню відповідно до п. 6 розділу IV Закону України «Про споживче кредитування» внаслідок дії на території України карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби. Отже, обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення заборгованості за основною сумою боргу, за річними відсотками за період до 22.02.2021 включно (до закінчення строку кредитування), а також за пенею за період з 12.03.2019 до 29.02.2020 включно. У зв`язку з вищевикладеним суд не стягує з відповідача відсотки за період з 23.02.2021 (після закінчення строку кредитування), а також за пенею за період з 01 01.03.2020. Станом на 01.01.2020, виходячи із наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідачу були нараховані річні відсотки у сумі 6196,04 грн., а сплачено суму у розмірі 6082,98 грн., тобто заборгованість складає 113,06 грн. З 01.01.2020 до 31.12.2020 включно заборгованість за річними відсотками є наступною: 11376,35 грн. (заборгованість за основною сумою боргу) х 11,99 (відсоткова ставка) / 100 / 366 (кількість днів у році) х 366 (кількість днів прострочення) = 1364,02 грн. З 01.01.2021 до 22.02.2021 включно заборгованість відповідача за річними відсотками є наступною: 11376,35 грн. (заборгованість за основною сумою боргу) х 11,99 (відсоткова ставка) / 100 / 365 (кількість днів у році) х 53 (кількість днів прострочення) = 198,06 грн. Загальний розмір заборгованості відповідача за річними відсотками складає: 113,06 + 1364,02 + 198,06 = 1675,14 грн. Заборгованість за пенею за період з 12.03.2019 до 29.02.2020 включно складає 5012,89 грн. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню заборгованість: 11376,35 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 1675,14 грн. сума заборгованості за відсотками; 5012,89 грн. сума заборгованості за пенею. Доводи відзиву про те, що у матеріалах справи немає доказів перерахування кредитних коштів до ПАТ «Банк Траст» суд вважає безпідставними. Згідно з положеннями ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів, які б спростовували факт надання кредиту [PERSON] , відповідачем не подано, не спростовано факт виконання ним кредитного договору №\~9821687200 від 23.02.2017 у 2017-2019 роках, що відображено у розрахунку заборгованості. Також відповідач не оскаржував договори, якими були передані права вимоги до нього спочатку до АТ «Таскомбанк», а надалі до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Вказаними договорами визначались розміри невиконаних зобов`язань відповідача. У разі незгоди [PERSON] із розміром грошового зобов`язання чи із його наявністю як такою, він мав об`єктивну можливість оскаржити ці договори, проте не зробив цього. Оскільки [PERSON] не сплатив визначену судом обґрунтованою заборгованість за кредитним договором, суд вважає позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» у цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з приписів ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростував наданий позивачем розрахунок, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Що стосується вимоги банку про стягнення заборгованості у сумі 15222,84 грн., суд виходить з наступного. Згідно ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Нарахована позивачем заборгованість за щомісячними процентами у розмірі 15222,84 грн. фактично у розрахунку заборгованості значиться як заборгованість по комісії. Ані у позові, ані у доданих до нього документах не зазначено про те, які саме послуги за вказану комісію надавались відповідачу та якими умовами укладеного договору ця комісія передбачена. Таким чином, вимога про стягнення заборгованості у сумі 15222,84 грн. не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial