Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

[PERSON] 08 травня 2023 року звернулася до Котовського міськрайонного суду Одеської області з позовом до [PERSON] та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку доходу щомісячно, але не менше, ніж 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи із дня пред`явлення позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. Також просила стягнути з відповідача витрати на правову допомогу. Підставою тому зазначала те, що з 19 грудня 2009 року позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області 13 жовтня 2016 року (справа № 505/3062/16-ц). Від даного шлюбу сторони мають двох синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сини проживають разом з матір`ю. Зазначила, що сторони так і не досягли згоди щодо розміру аліментів, які він має сплачувати на утримання дітей. [PERSON] є працездатною особою, проходить військову службу у ЗСУ, інших дітей на утриманні немає, тому в змозі сплачувати аліменти в зазначеному розмірі. В зв`язку з чим позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала заяву в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, на позовних вимогах наполягала. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності та зазначив, що неодноразово направляв грошові кошти на особисту карту позивачки. Крім того, після розірвання шлюбу з позивачкою діти протягом року проживали з ним та знаходились повністю на його утриманні. Позивачка таємно подала до суду позовну заяву про стягнення аліментів, хоча і отримувала від мене кошти на утримання дітей. Вказав, що від дітей не відмовляється та згоден платити аліменти на утримання своїх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі сім-вісім тисяч гривень в місяць та витрачати додаткові витрати на дітей по можливості. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Встановлено, що [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 19 грудня 2009 року, який рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 13 жовтня 2016 року було розірвано (справа № 505/3062/16-ц). Від даного шлюбу у сторін є двоє дітей: сина [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Котовську Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 133), та сина [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Котовську та Котовському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 392). Відповідно до довідки за № 59 виданої ПП «Курінь-2», [PERSON] дійсно проживає разом з синами [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Відповідач не надає матеріальної допомоги в достатньому розмірі на утримання синів. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан платника аліментів, однак в силу ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2023\~рік» встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: в розмірі 2833 гривні. Відповідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі постанова), за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому суд бере до уваги положення п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ради України №789-Х11 від 27.02.1991, згідно якого «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини». З огляду на вказане, оскільки питання аліментів сторонами у добровільному порядку не врегульовано, приймаючи до уваги принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо утримання дітей, враховуючи величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, суд вважає за можливе частково задовольнити позов та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 5000 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дітьми повноліття. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів слід рахувати з 08 травня 2023 року. Одночасно суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. З урахуванням всіх обставин справи, суд вважає за необхідне допустити стягнення аліментів негайно у межах платежу за один місяць. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1073,60 грн. Згідно ч. 1 ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України). Згідно положень частин першої-четвертої статті 137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141\~ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачка подала суду: договір про надання юридичних послуг та розрахункову квитанцію № 3-ц серії АА № 00003 квитанцію, відповідно до якої позивачка сплатила юристу Жуковському Д.Г. 2000,00 грн. Зважаючи на викладене, суд вважає, що позивачкою доведено понесення нею витрат за надання правничої допомоги. При таких обставинах, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн.

Outcome: partial