Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з названим позовом, мотивуючи його тим, що 24.05.2003 року між нею та [PERSON] укладено шлюб, який був зареєстрований у виконкомі Зарічанської сільської ради Іршавського району Закарпатської області. Від шлюбу в них народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею. Зазначає, що протягом останніх двох років сімейне життя між ними погіршувалося, що в призвело до припинення між ними шлюбних відносин. Вказує, що спільно вони не проживають та не ведуть спільного господарства. Вважає, що немає сенсу підтримувати сімейні відносини. Тому просить суд шлюб укладений між нею та відповідачем, який був зареєстрований, 24.05.2003 року, у виконкомі Зарічанської сільської ради Іршавського району Закарпатської області розірвати. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні (а.с.18). Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у її та відповідача відсутності, позов визнає, та не заперечує щодо його задоволення (а.с.22). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовну заяву належить задовольнити зважаючи на наступне. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24.05.2003 року, між сторонами укладено шлюб, який 24.05.2003 року зареєстровано у виконкомі Зарічанської сільської ради, Іршавського району, Закарпатської області, актовий запис № 08 від 24.05.2003 року (а.с.5). У шлюбі в них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 07.08.2009 року, актовий запис № 50, проведений 12.10.2005 року виконкомом Зарічанської сільської ради Іршавського району Закарпатської області) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 18.03.2013 року .актовий запис №25, проведений 18.03.2013 року виконкомом Зарічанської сільської ради Іршавського району Закарпатської області) (а.с.8-9). Згідно із ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. П.10 постанови ПВСУ за №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" визначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Правила ст. 113 СК України передбачають право особи, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Враховуючи, що подружжя не має бажання зберегти сім`ю, яка існує формально, суд вважає, що примирення між сторонами є неможливим, позовні вимоги необхідно задовольнити, шлюб розірвати.

Outcome: approved