Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Полякова Вікторія Вікторівна звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовною заявою, в якій просить суд: -визнати виконавчий напис, вчинений 15 липня 2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, зареєстрований в реєстрі за № 99171, про звернення стягнення з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , адреса місця реєстрації: [ADDRESS] ) грошових коштів в сумі 16380,00 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №00-373363 від 23 липня 2019 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай гроші», таким, що не підлягає виконанню; - стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею витрати на професійну правничу допомогу та сплачений позивачем судовий збір. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що на почату листопада 2021 року позивачу було повідомлено, що приватним виконавцем Подолянко І.А. було звернено стягнення на доходи позивача, які вона отримує від ФОП [PERSON] . Від виконавця вона дізналась, що приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 99171, про звернення стягнення з [PERSON] грошових коштів в сумі 16380,00 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №00-373363 від 23 липня 2019 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай гроші». На думку позивача, даний виконавчий напис було вчинено з грубим порушенням норм чинного законодавства України, порядку вчинення виконавчих написів та істотним порушенням прав позивача. виконавчий напис було вчинено таємно, без попередження боржника-позивача по справі, без направлення боржнику письмової вимоги. Виконавчий напис вчинений на договорі, який нотаріально не посвідчений, відсутні докази безспірності виниклої заборгованості позивача перед відповідачем, так як виконавчий напис вчинено на підставі розрахунку заборгованості, який зроблено відповідачем та який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не може бути доказом безспірності заборгованості, а позивач категорично заперечує наявність своєї заборгованості перед банком, тому, не може йти мова про її безспірний характер. Усі викладені обставини, а також понесені позивачем витрати на сплату судового збору та на професійну правничу допомогу адвоката підтверджуються наданими доказами, в зв`язку з чим, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представником відповідача надано до суду клопотання про зменшення розміру витрат [PERSON] на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами до розміру 500,00 грн. В обгрунтування клопотання представником зазначено, що вартість витрат неспівмірна із складністю справи та не обгрунтовано завищена, не має обгрунтування в чому саме полягає складність справи, не підтверджено фактичну оплату суми винагороди адвокату за надання таких послуг, так як справа не є складною, судова практика по цій категорії справ є сталою, а процесуальні документи є шаблонними. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» своїм правом на подання відзиву не скористався, відзив на позовну заяву, який би відповідав вимогам статті 178 ЦПК України, чи будь-яких письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів, заяв свідків, що підтверджують його заперечення проти позову, до суду не надав. Треті особи - приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець Подолянко Іван Андрійович своїм правом висловити свої\~доводи і\~міркування,\~заперечення проти\~вимог позовної\~заяви не\~скористались, письмові пояснення щодо позовної заяви до суду не надали. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.12.2021 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.02.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, призначено судове засідання по справі. Відповідно до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши доводи сторін, викладені у письмових заявах по суті справи, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, в сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд, відповідно до ст. 13 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Положення ст.4 ЦПК України, ст.15 ЦК Україні, а також положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав а також охоронюваних законом інтересів судом. Судом встановлено, що 15 липня 2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 99171, про звернення стягнення з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , адреса місця реєстрації: [ADDRESS] ) грошових коштів в сумі 16380,00 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №00-373363 від 23 липня 2019 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай гроші». Строк платежу по кредитному договору №00-373363 від 23 липня 2019 року настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 21 серпня 2019 року по 05 липня 2021 року. Сума заборгованості складає 16380,00 грн., в тому числі: - прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 6000,00 грн.; - прострочена заборгованість за комісією становить 6780,00 грн.; -прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 3600,00 грн.; -строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 грн.; - строкова заборгованість за комісією становить 0,00 грн.; -строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,00 грн.; -строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 0,00 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати із стягувача за домовленістю сторін. Загальна сума, яка підлягає стягненню 16380,00 грн. Дата набрання виконавчим написом законної сили (дата внесення відомостей у реєстр нотаріальних дій) 15 липня 2021 року. Строк пред`явлення виконавчого напису до виконання 3 роки. На виконання даного виконавчого напису постановою від 01.10.2021 року приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Подолянко Івана Андрійовича було відкрито виконавче провадження №66994250 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису. Постановою від 26.10.2021 року приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Подолянко Івана Андрійовича в рамках відкритого виконавчого провадження №66994250 звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Згідно ст.\~18\~ЦК України нотаріус\~здійснює захист\~цивільних прав\~шляхом вчинення\~виконавчого напису\~на борговому\~документі у\~випадках і\~в порядку,\~встановлених законом. Відповідно до\~ст.7 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України та його територіальних органів, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Відповідно до положень.1, 2 ст.\~87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів затверджений Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~р.\~№1172 та визначає перелік таких документів. Наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22\~лютого 2012\~року №\~296/5 затверджений Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України яким повинен керуватись нотаріус. Пунктом 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. Постановою КМУ\~№ 662\~від 26.11.2014\~«Про внесення\~змін до\~переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 було залишено без змін. Встановлені судом обставини у цій справі свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 15 липня 2021 року, тобто, після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. З огляду на викладене, на день вчинення виконавчого напису від 15 липня 2021 року, редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, не передбачала можливість вчинення виконавчого напису на договорі відступлення права вимоги, який нотаріально не посвідчений та не передбачала вчинення виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Пункт 1 зазначеного Переліку, в чинній на день вчинення виконавчого напису редакції, регламентує, що для одержання виконавчого напису нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Крім того,\~відповідно до\~ст.\~88 Закону України «Про нотаріат» , нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Положеннями ст.\~49 Закону\~України «Про\~нотаріат» передбачено, що нотаріус або\~посадова особа,\~яка вчиняє\~нотаріальні дії,\~відмовляє у\~вчиненні нотаріальної\~дії,\~в тому\~числі,\~якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. 23 липня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай гроші», як кредитором, та [PERSON] , як позичальником, було укладено кредитний договір №00-373363 від 23 липня 2019 року. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору кредитор надає позичальнику кредит у гривні, на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним, комісії та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту складає 6000,00 грн, тип кредиту-кредит, що зафіксоване в п. 1.2. договору. Строк дії кредиту 30 днів. Відповідно до п.1.3. договору позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитору 22 серпня 2019 року або в іншу дату що визначається після здійснення автоматичного продовження строку дії договору у порядку передбаченому п.п. 1.3.1. 1.3.3. цього договору, що в договорі визначено, як день повернення кредиту, загальна кількість пролонгацій, що передбачені п.п. 1.3.1. -1.3.2. договору протягом всього строку дії договору не може перевищувати 10 разів. Отже, строк кредитування закінчився в травні 2020 року, з цього часу у кредитора виникло право вимоги за кредитним договором. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року №202/4494/16-ц провадження №14-318цс18 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 року №723/304/16-ц провадження №14-360цс19 стягнення процентів за користування грошима за період після визначеного сторонами договору строку повернення позики - дня закінчення строку договору, не ґрунтуються на нормах матеріального права. За такого, після закінчення строку кредитування кредитодавець втрачає право нараховувати проценти, комісію та пеню, а має право на отримання окрім суми боргу двох видів плати: 1) компенсації втрат від інфляції за весь час прострочення, 2) трьох процентів річних від простроченої суми. Тому, нарахування кредитором визначених кредитним договором процентів після закінчення строку кредитування не ґрунтуються на нормах матеріального права, а, отже, свідчить про спірність таких нарахувань. Таким чином, вчиняючи 15 липня 2021 року виконавчий напис, нотаріус не звернув уваги на те, що до загального розміру заборгованості були включені суми, які не могли бути нараховані банком. За таких обставин, достатніх підстав для вчинення виконавчого напису не було. Так як укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, документи, подані нотаріусу не підтверджували безспірність заборгованості боржника, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису, відсутності безспірності заборгованості боржника. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд дійсно не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87, 88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухваленій нею постанові від 27 березня 2019 року в справі №137/1666/16-ц із подібних правовідносин. Приватний нотаріус, стягуючи заборгованість, яка виникла за період з 21 серпня 2019 року по 05 липня 2021 року не звернув увагу на вищезазначені обставини та стягнув заборгованість, в тому числі за відсотками, які нараховані поза строком дії укладеного кредитного договору, що також свідчить про оспорюваність заборгованості та визначеної відповідальності боржника перед стягувачем, у відповідності до вимог укладеного кредитного договору. Доказів на підтвердження факту наявності у боржника безспірної заборгованості перед стягувачем, розрахунок заборгованості в підтвердження її існування саме в розмірі, в якому її зазначено в виконавчому написі, відповідачем суду не надано. Таким чином, вчинення виконавчого напису на договорі, який нотаріально не посвідчений, та за відсутності доказів безспірності виниклої заборгованості є порушенням вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат», Постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999, а тому такий виконавчий напис виконанню не підлягає. При ухваленні даного рішення по справі суд також застосовує до спірних правовідносин правові висновки ВС: постанову ВС від 15.04.2020 року по справі № 158/2157/17, постанову ВС від 12.03.2020 р. по справі № 757/24703/18-ц. Суд, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Статтею 59\~Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з частиною другою статті 15\~ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Частиною 3 статті 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності). Доказами того, що особа є адвокатом, виходячи з положень частини 1 статті\~12, частини 1 статті\~6 \~та статті\~17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~ є свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю в поєднанні з витягом з Єдиного реєстру адвокатів України (що може бути сформований і в електронному виді) на момент подання клопотання про відшкодування правової допомоги. Згідно пунктів 1, 2, 6 частини 1 та частини 2\~статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. Згідно частини 1\~статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги можуть бути серед іншого: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер. Відповідно до ст. 33 Правил адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України від 01 жовтня 1999 р. (далі Правила адвокатської етики), єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді. Статтею 34 Правил адвокатської етики передбачено, що адвокат має право, окрім гонорару, стягувати з клієнта кошти, необхідні для покриття фактичних витрат, пов`язаних з виконанням доручення, якщо обов`язок клієнта з погашення цих витрат визначено угодою. В угоді про надання правової допомоги мають бути визначені види передбачуваних фактичних витрат, пов`язаних з виконанням доручення (оплата роботи фахівців, чиї висновки запитуються адвокатом, транспортні витрати, оплата друкарських, копіювальних та інших технічних робіт, перекладу та нотаріального посвідчення документів, телефонних розмов тощо), порядок їх погашення (авансування, оплата по факту в певний строк і т. ін.) та може бути визначений їх обсяг. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. Відповідно ч.1, п.п. 1, 4 ч.3 ст.133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1-6 ст.137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до п.п. 1, 2 ч.3 ст.141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відповідно до п. 1.1. договору про надання правничої допомоги від 12 листопада 2021 року, укладеного між адвокатом Поляковою Вікторією Вікторівною, як адвокатом, та [PERSON] , як клієнтом, клієнт в порядку та на умовах визначеним цим договором доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання здійснювати представництво інтересів та правовий супровід діяльності клієнта, а також надавати правничу допомогу в обсягах, визначених цим договором та ЦПК України. Пунктом 4.1. договору передбачено, що за виконану роботу надані послуги клієнт сплачує готівкою у національній валюті України або перераховує на поточний рахунок адвоката плату (гонорар), розмір якої обумовлено сторонами та узгоджується актом прийому-передачі (розрахунком суми гонорару за надану правничу допомогу). Умовами додаткової угоди № б/н від 20.11.2022 року до договору про надання правничої договору від 12.11.2021 року викладено пункт 4 «Порядок оплати послуг» договору б/н від 12.11.2021 року в наступній редакції: «4.1. За виконану роботу надані послуги клієнт сплачує готівкою у національній валюті України або перераховує на поточний рахунок адвоката плату (гонорар), розмір якої обумовлено сторонами. 4.2. Сторони домовились, що сума гонорару адвоката є фіксованою та складає 5000,00 грн. відповідно до квитанцій від 12.11.2021 року. Ця квитанція є підтвердженням факту оплати гонорару (послуг) адвоката.». Статус гр-ки [PERSON] , як адвоката, підтверджується свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю №640 виданого 16 березня 1996 року. Статус адвоката Полякової Вікторії Вікторівни в якості представника позивача [PERSON] за цією справою підтверджується ордером від 20.12.2021 року серії ХВ №331326. З розрахунку суми витрат на професійну правничу допомогу адвоката вбачається, що адвокатом надано клієнту наступну правову допомогу: - усна консультація з вивчення документів та правових висновків ВС 3000,00 грн. (6000,00 : 2); - складання позовної заяви немайнового характеру 3000,00 грн. (6000,00 грн. : 2); - складання клопотань до суду 3000,00 грн. (6000,00 : 2). Загалом 9000,00 грн. При цьому, законодавчою базою, якою слід керуватися при вираховуванні розміру витрат на професійну правничу допомогу є: Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 р. зі змінами, «Правила адвокатської етики» від 09.06.2017 року, рішення № 13/1/7 від 21.07.2021 року «Про розгляд звернень адвокатів Харківщини стосовно необхідності перегляду розробки (мінімальних) ставок адвокатського гонорару», відповідно до якого рекомендовано адвокатам застосовувати наступні ставки: -усна консультація з вивчення документів - 0,5 мзп; -складання позовної заяви немайнового характеру від 0,5 мзп заяви; -складання клопотань до суду від 0,5 мзп. Мінімальна заробітна плата в Україні з 01.01.2021 року по 30.11.2021 року становила 6000,00 грн., з 01.11.2022 року становила 6700,00 грн., з 01.01.2023 року становила 6700,00 грн. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера б/н від 12 листопада 2021 року адвокатом Поляковою Вікторією Вікторівною прийнято від [PERSON] за досудову підготовку, складання процесуальних документів, консультацію в рахунок оплати суми гонорару - 5000,00 грн. Представником відповідача в клопотанні про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката до розміру 500,00 грн. зазначено, що вартість витрат неспівмірна із складністю справи та не обґрунтовано завищена, не має обгрунтування в чому саме полягає складність справи, не підтверджено фактичну оплату суми винагороди адвокату за надання таких послуг, так як справа не є складною, судова практика по цій категорії справ є сталою, а процесуальні документи є шаблонними. Однак, суд не приймає до уваги наведене представником відповідача, бо адвокатом та клієнтом визначено суму гонорару за надану адвокатом професійну правничу допомогу нижче мінімального рівня ставки адвокатського гонорару, рекомендованої Радою адвокатів в розмірі 5000,00 грн., вищезазначену суму гонорару позивачем сплачено адвокату, тобто, ці витрати є нею понесеними, що підтверджується наданими доказами. При визначенні суми відшкодування суд виходив з критерію реальності адвокатських витрат, встановлення їхньої дійсності та необхідності, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, виходячи з того, що позивач має право на компенсацію судових витрат, так як нею доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 5000,00 грн. Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, за якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов судом задоволений у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею витрати зі сплати судового збору у сумі - 908,00 грн.

Outcome: approved