Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-14 00:00:00

09 травня 2023 року до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивач просить стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача. В обґрунтування позову посилається на те, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем, від якого у них народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно допомоги на утримання дітей не надає, хоча він працездатний, фізично здоровий, на утриманні інших дітей не має. У зв`язку з цим, позивач просить позов задовольнити в повному обсязі. 02 серпня 2023 року відповідачем поданий відзив на позов. У своєму відзиві відповідач посилається на те, що після початку військової агресії з боку РФ позивач разом з дітьми виїхала за межі України, а саме до Польщі. Він постійно надає та надавав допомогу на утримання дітей, в той час як позивач не надала жодних доказів перебування дітей на її утриманні. Крім того в червні він звернувся до бухгалтерії підприємства де працює з відповідною заявою про перерахування на рахунок позивача аліментів на утримання дітей. А тому вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Ухвалою судді від 15 травня 2023 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та відкрито провадження у справі. В судовому засіданні представник позивача в повному обсязі підтримала позовні вимоги [PERSON] та, посилаючись на ті ж підстави, просила його задовольнити. Щодо перерахування 1/3 частини від заробітної плати з бухгалтерії підприємства відповідача на утримання дітей на користь позивача, то просила взяти до уваги той факт, що саме у зв`язку з тим, що відповідач не регулярно та не в повному обсязі надавав матеріальну допомогу дітям, між сторонами існували суперечки з приводу розміру утримання дітей позивач вимушена були звертатися до суду з вказаним позовом. Представник відповідача позов не визнав та, посилаючись на підстави, зазначені у відзиві, а також з огляду на те, що відповідач постійно матеріально утримує своїх дітей, а позивач не надала жодних доказів того що вона працює та утримує дітей у республіці Польща, тому як щомісячно отримує відповідну допомогу від вказаної країни, вважає позов необґрунтованим. Не заперечує проти стягнення аліментів у зазначеному в позові розмірі до закінчення воєнного стану в Україні, тому як питання утримання дітей буде вирішуватися після того, як позивач повернеться до України з дітьми та буде вирішене питання їх проживання з одним з батьків. Відповідач в судовому засідання позовні вимоги не визнав та повністю підтримав позицію свого представника. Зазначив, що в березні 2022 року позивач з двома їхніми дітьми виїхала до Польщі, де мешкає до сьогодні, приїжджала до України на деякий термін і знов виїхала. Про наявність спору в суді про стягнення аліментів йому стало відомо в липні 2023 року з сайту «Опендатабот». 19 липня 2023 року він отримав копію позову з додатками. До цього часу він постійно перераховував кошти на утримання дітей на картки як самого позивача так і старшої дитини, однак позивач вважала, що розмір отриманих коштів є замалим, у зв`язку з чим він в червні 2023 року звернувся до бухгалтерії підприємства у якому працює з заявою про відрахування аліментів в розмірі 1/3 частини від заробітку на рахунок позивача починаючи з 09 травня 2023 року. А тому вважає позов необґрунтованим, та просить стягувати з нього аліменти до закінчення воєнного стану в країні. Суд, дослідивши підстави позову та письмові докази у справі в їх сукупності, дійшов до наступних висновків, а саме: Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про їх народження, наданим суду у засвідчених позивачем копіях. Відповідач записаний як батько в свідоцтвах про народження дітей, запис про батьківство не оспорював. Відповідно до витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої Виконкомом Новомосковської міської ради, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровані разом з відповідачем за адресою: [ADDRESS] . Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на малолітніх дітей. На підтвердження відсутності спірних правовідносин між сторонами стороною відповідача надані: копія заяви відповідача від 28 червня 2023 року на ім`я директора ТОВ «ДЕМЗ» про відрахування на користь позивача аліментів на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини від доходу починаючи з 09 травня 2023 року; довідки ТОВ «Дніпровський електро-механічний завод» про доходи та звіти про здійснені відрахування та виплати працівника [PERSON] за період з травня 2023 рік по серпень 2023 року включно. Учасниками судового розгляду визнаний факт того, що на час звернення до суду з позовом про стягнення аліментів, позивач разом з малолітніми дітьми тимчасово мешкала та продовжує мешкати за межами України, а саме у республіці Польща у зв`язку з військовою агресією з боку РФ. Також сторонами визнаний факт того, що з червня 2023 року на рахунок позивача перераховуються аліменти з підприємства, на якому працює відповідач, в тому числі і заборгованість, виходячи з дати подачі позову тобто з 09 травня 2023 року. Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які детально врегульовані Сімейним кодексом України. І на момент звернення до суду з позовом про стягнення аліментів між сторонами існував спір щодо розміру аліментів. Зокрема, за змістом ст.7 Кодексу сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Частинами першою та другою\~статті 141 СК України\~визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу). Згідно з частиною другою\~статті 150 СК України\~визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст.181 Кодексу визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З урахуванням наведеного суд вважає, що в даному випадку аліменти повинні бути визначені у частці від доходу батька. Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовились про інше. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Як було встановлено судом, неповнолітні діти проживають разом із матір`ю. Вказана обставина відповідачем будь-якими доказами спростована не була. Доказів працевлаштування відповідача та одержання ним доходів суду надано не було. Відповідно частиною другою статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку платника аліментів. Статтею 2 Конвенції Організація Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, яка була підписана Україною 21 лютого 1990 р, та ратифікована Постановою Верховної Гади Української РСР від 27 лютого 1991 року № 7К9-Х1І «Про ратифікацію Конвенції про права дитини» передбачено, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації, вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини. У статті 3 Конвенції Організація Об`єднаних Націй визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Суд також враховує ту обставину, що відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, обов`язок по утриманню дитини є рівною мірою як для батька так і для матері і, відповідно до цієї норми, на позивачці також лежить обов`язок по утриманню дитини. З огляду на зазначене, а також враховуючи принципи захисту та піклування про дітей, відсутність у відповідача на утриманні інших осіб, обов`язок позивача по утриманню дітей, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. У відповідності до ч. 1\~ст. 191 Сімейного кодексу України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Крім того, у відповідності до вимог ст.\~141\~ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved