Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів,\~посилаючись на\~те,\~що з\~відповідачем перебувала\~у зареєстрованому\~шлюбі,\~який розірвано\~Сторожинецьким районним\~судом Чернівецької\~області 20.04.2022\~року. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] .\~Відповідач проживає\~окремо від\~дитини,\~на її\~утримання у\~добровільному порядку\~кошти не\~надає, виходячи з чого позивач просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки в розмірі по 2 000 гривень щомісячно на дитину, до досягнення дитини повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, суд знаходить можливим здійснити розгляд справи без участі відповідача та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, зі згоди позивача, виносить рішення на підставі наявних у справі доказів та в порядку, передбаченому ст.280 ЦПК України. Суд вважає можливим провести розгляд справи по суті без участі сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права і взаємостосунки сторін. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, встановивши наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO] , яка народилася від шлюбу та проживає разом із своєю матір`ю позивачем по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та довідкою Старожадівського старостинського округу №394 від 07.06.2023 року. (а.с. 5, 7) Згідно ст.51 Конституції України та у відповідності до положень ст.ст.180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Таким чином відповідач, проживаючи окремо від сім`ї, зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, що він не здійснює і що свідчить про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача, який не приймає участі в утриманні дитини, аліментів на її утримання. При цьому, суд виходить з того, що згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків разом з яким проживає дитина. Позивач обрала спосіб стягнення у твердій грошовій сумі, що не знайшло обґрунтованого заперечення в іншої сторони. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2022 рік" встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років : з 1 січня - 2833 гривень. Дитина відповідача перебувають саме в такому віці, а відповідно має право на матеріальне забезпечення, яке їм зобов`язані, надати, згідно вимог ст.180 СК України, їхні батьки. Тобто, обов`язок забезпечення дітей встановленим законом розміром прожиткового мінімуму, лежить в рівній мірі як на батькові так і на матері дітей, виходячи з чого, суд знаходить запрошений позивачем розмір аліментів не можливим до стягнення із відповідача, оскільки він є явно завищеним по відношенню до мінімального гарантованого розміру аліментів, оскільки доказів щодо необхідності стягнення мінімального рекомендованого розміру аліментів, як і доказів на стягнення 2 000 тис грн. на дитину суду не надано. Суд знаходить, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину має бути в розмірі 1 300 (одна тисяча триста) гривень. Визначену суму аліментів на утримання дитини, суд стягує з часу звернення позивача до суду, тобто з 08 червня 2023 року, що відповідає положенням ст.191 СК України та згідно вимог п.1 ч.1 ст.267 ЦПК України, допускає негайне виконання судового рішення в цій частині в межах суми платежу за один місяць. Судові витрати суд, у відповідності до положень ст.141 ЦПК України, покладає на відповідача, у зв`язку з тим, що дитина сторін проживає з матір`ю, яка до суду зверталась для захисту інтересів неповнолітніх дітей, а будь-які інші грошові, а також аліментні обов`язки у відповідача відсутні.

Outcome: approved