Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

Представник позивача адвокат Сумцов Є.С. у липні 2023 року звернувся до суду із указаним позовом в інтересах [PERSON] , мотивуючи вимоги тим, що позивач дізнався про те, що відносно нього відкрито виконавче провадження за № [NUMBER]. З метою ознайомлення із матеріалами вказаного виконавчого провадження було надіслано адвокатський запит до приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Савенка Юрія Олександровича. На виконання вказаного запиту приватним виконавцем Савенком Ю.О. було надано: копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.01.2022 про стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованості на загальну суму 50765,98 грн; копію виконавчого напису від 26.11.2021 за № 43042, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем про стягнення із позивача, як боржника, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованості у розмірі 50765,98 грн. Також, ознайомившись в автоматизованій системі виконавчих проваджень із матеріалами виконавчого провадження № [NUMBER] було встановлено, що24.01.2022 приватним виконавцем була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи [PERSON] . На виконання адвокатського запиту, приватним виконавцем було повідомлено, що по виконавчому провадженню № [NUMBER]на користь стягувача було перераховано кошти у сумі 8185,22 грн. Крім того, представник позивача зазначив, що 01.02.2021 між позивачем та відповідачем було укладено договір № 224486-КС-001 про надання кредиту, пропозицію укласти договір (оферту) № 224486-КС-001 про надання кредиту, паспорт споживчого кредиту та прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення договору № 224486-КС-001 про надання кредиту. Однак підстави стягнення заборгованості саме у сумі 50765,98 грн позивачу не відомі. Відповідачем на адресу позивача жодних повідомлень із розрахунками заборгованості не надходило, у тому числі з урахуванням сум коштів, спрямованих на погашення кредитної заборгованості. Позивачу не відомі підстави примусового стягнення заборгованості саме у сумі 50765,98 грн та із чого складається сума вказаної заборгованості. Сторона позивача вважає, що відповідачем було безпідставно здійснено нарахування заборгованості у розмірі 50765,98 грн. Ця заборгованість є оспорюваною, оскільки позивач її не визнає, жодних письмових вимог про сам факт існування боргу саме в сумі 50765,98 грн та його сплату від відповідача позивачу не надходило, про вчинення виконавчого напису нотаріусом позивача попередньо не повідомляли, вимог про погашення боргу, актуальні рахунки та розрахунок заборгованості до позивача не надходило, вказаний кредитний договір не був нотаріально посвідчений, а тому у приватного нотаріуса не було підстав для вчинення оспорюваного виконавчого напису. Посилаючись на указані обставини, представник позивача просить суд: 1) визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича, вчинений 26.11.2021 та зареєстрований у реєстрі за № 43042, про стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованості у розмірі 50765,98 грн, таким, що не підлягає виконанню; 2) стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» на користь [PERSON] в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом нотаріуса кошти у розмірі 8185 грн 22 коп; 3) стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» на користь [PERSON] суму сплаченого судового збору в розмірі 2684,00 грн, та понесені витрати на отримання професійної правничої допомоги. Ухвалою суду від 25.07.2023 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду. Також ухвалою суду від 25.07.2023 за заявою представника позивача судом вжито заходи забезпечення позову у виді зупинення стягнення по виконавчому провадженню на підставі оспорюваного виконавчого напису нотаріуса. 07.08.2023 представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» Шкромида Юрій Вікторович подав зустрічну позовну заяву до [PERSON] , третіх осіб: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича; приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Савенко Юрія Олександровича, про стягнення заборгованості за кредитним договором. Також 17.08.2023 представник відповідача подав клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, яке мотивував тим, що підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, оскільки не є складною, а необхідні процесуальні документи є шаблонними. Матеріальний стан позивача, як боржника у зв`язку з визнанням виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню залишається незмінним. Позивач не позбавляється заборгованості за кредитним договором. Судова практика в даній категорії справ є сталою. Вважає, що заявлений розмір судових витрат є необґрунтовано завищеним та неспівмірним із часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом виконаної роботи, значенням справи для учасників. Тому представник відповідача посилаючись на судову практику просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 2000,00 грн. 04.09.2023 представник позивача подав заперечення проти прийняття зустрічного позову мотивуючи тим, що дані позови мають різні позовні вимоги, які не пов`язані між собою, мають різний предмет спору. Також 04.09.2023 представник позивача подав заяву про розподіл судових витрат разом з доказами понесених витрат, які просив стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 19.09.2023 у прийнятті зустрічного позову було відмовлено та повернуто відповідачеві. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, обґрунтувавши обставинами, які зазначені у позові. Представник відповідача та треті особи у судове засідання не з`явилися та не повідомили суд про причину неявки. Також треті особи не надали письмових пояснень. Враховуючи викладене, суд вважає можливим провести розгляд справи без участі представника відповідача та третіх осіб, на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про виконання зобов`язань, які виникли за кредитним договором, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом установлено, що 26.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 43042, за яким нотаріусом звернено стягнення заборгованості із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» за кредитним договором № 224486-КС-001 від 01.02.2021, за період із 01.03.2021 по 09.11.2021 включно у розмірі 50115,98 грн, яка складається із наступного: 23508,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 607,98 грн - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Також за вчинення виконавчого напису стягнуто 650,00 грн. Загальна сума, що підлягає до стягнення складає 50765,98 грн (а.с. 9). На підставі зазначеного оспорюваного виконавчого напису, зареєстрованого у реєстрі за № 43042 від 26.11.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Савенком Юрієм Олександровичем постановою від 14.01.2022 було відкрито виконавче провадження за № [NUMBER]. Також у межах вказаного виконавчого провадження постановою приватного виконавця від 24.01.2022 було звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , які він отримує у ТОВ «ЛІМІК» (а.с. 8, 10). У вказаному виконавчому провадженні з [PERSON] на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» було стягнуто грошові кошти у сумі 8185,22 грн (а.с. 11). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону (у редакції на час вчинення оспорюваного виконавчого напису) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Також, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відтак, для одержання виконавчого напису стягувач має надати нотаріусу оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким може здійснюватися стягнення у безспірному порядку, а також документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Стороною відповідача не надано суду письмових доказів на підтвердження подання нотаріусу для одержання оспорюваного виконавчого напису про стягнення із [PERSON] 50115,98 грн боргу, оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору № 224486-КС-001 від 01.02.2021, а також доказів розміру заборгованості позивача та її складових, що має ґрунтуватись на деталізованій виписці по рахунку боржника із даними про суми коштів внесених позичальником у рахунок виконання кредитних зобов`язань. Надана представником позивача до позовної заяви копія кредитного договору № 224486-КС-001 від 01.02.2021, укладеного між [PERSON] та ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» не є нотаріально посвідченим договором, а тому не може бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Отже, суду не було надано доказів того, що виконавчий напис було вчинено нотаріусом за наявності усіх необхідних для вчинення такого напису документів, перелік яких передбачений пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, на підставі виконавчих написів нотаріусів. За змістом оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус Бригіда В.О. керувався пунктом 2 Переліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, який був доповнений постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року, проте постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 в цій частині був визнаний нечинним та незаконним, а тому приватний нотаріус Бригіда В.О. при вчиненні виконавчого напису 26.11.2021 не мав права керуватись цим пунктом Переліку. За таких обставин, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем не було дотримано умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц. Також, суд вважає необхідним зазначити, що у судовому засіданні не було встановлено доказів на підтвердження факту отримання боржником повідомлення стягувача про порушення зобов`язання. Відповідач не надав доказів на підтвердження факту надсилання позивачеві вимоги про порушення зобов`язання, тобто не підтвердив доказами обставини викладені у відзиві, а також не спростував доводи сторони позивача про те, що останній не отримував такої вимоги. Відповідно до висновків Верховного Суду щодо застосування норм права викладених у постанові від 10.11.2021 у справі № 758/14854/20, неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість учинення виконавчого напису. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача в порядку повернення стягнутих з позивача за спірним виконавчим написом коштів, суд враховує таке. Згідно ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до повідомлення наданого приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Савенком Ю.О. від 22.06.2023 за № 3368 у межах виконавчого провадження № [NUMBER] із [PERSON] стягнуто та перераховано на користь стягувача кошти у розмірі 8185,22 грн (а.с.11). Оскільки суд дійшов висновку, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, то й стягнення на його підставі грошових коштів із позивачки на користь відповідача є протиправним, а тому позовні вимоги в зазначеній частині підлягають задоволенню. При цьому суд враховує, що вказана безпідставно набута сума коштів не підпадає під перелік випадків, коли безпідставно набуте не підлягає поверненню відповідно до вимог ст.1215 ЦК України. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню повністю. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує таке. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у сумі 2684,00 грн, зокрема за вимогу немайнового характеру в розмірі 2147,20 грн та за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 536,80 грн. Ураховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вся сума сплаченого судового збору. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10500,00 грн, суд враховує таке. Відповідно до положень статті 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представник позивача у обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подав: договір про надання правової допомоги від 20.06.2023; додаток №4 до договору про надання правової допомоги від 20.06.2023; ордер на надання правової допомоги адвокатом Сумцовим Є.С. від 14.07.2023; акт приймання-передачі наданих послуг № 4 від 16.08.2023, квитанцію від 14.08.2023 про перерахування позивачем адвокату Сумцову Є.С. коштів за надання правової допомоги в розмірі 10500,00 грн. Указані докази підтверджують факт понесення [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 10500,00 грн. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 грудня 2020 року у справі № 143/173/19 (провадження № 61-16088св19) зроблено висновок, що: «згідно з частинами п`ятою, шостою статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами». Також у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц суд звернув увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що заявлений розмір судових витрат є необґрунтовано завищеним та неспівмірним із часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом виконаної роботи, оскільки розмір витрат за надання професійної правничої допомоги визначається кожним адвокатом самостійно і відповідачем не надано доказів про неспівмірність та ринкову вартість послуг професійної правничої допомоги. Посилання представника відповідача на судову практику щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу суд не приймає до уваги, оскільки суд ухвалює рішення щодо стягнення таких витрат з урахуванням обставин кожної справи та відповідних доказів наданих сторонами на підтвердження заявлених витрат. Відтак рішення суду не відображає ринкову вартість послуг на професійну правничу допомогу. Зважаючи на обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, кількість позовних вимог, а також значення справи для сторін, зокрема суму коштів які було безпідставно стягнуто з позивача, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є співмірним зі складністю справи та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. Тому суд відмовляє відповідачу в задоволенні клопотання про зменшення судових витрат на правничу допомогу. Таким чином, оскільки позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню фактично понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10500,00 грн.

Outcome: approved