Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача КНП «Центр ЕМД та МК м. Києва» про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності. На обґрунтування заявлених вимог позивач у позовній заяві зазначає, що з 27.11.2018 року [PERSON] працює на посаді лікаря з медицини невідкладних станів в КНП «Центр ЕМД та МК». 15.02.2023 року до КНП «Центр ЕМД та МК» по телефону надійшла скарга від доньки пацієнта К. з приводу непрофесійних дій та зухвалої поведінки працівників КНП «Центр ЕМД та МК» на виклику до пацієнта К., 48 р. 08.02.2023 року. На підставі чого був винесений наказ КНП «Центр ЕМД та МК» від 20.02.2023 року № 60 «Про створення комісії службового розгляду». За результатами засідання комісії службового розгляду від 23.02.2023 року, встановлено наступне. Лікар з медицини невідкладних станів відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги (підстанції № 18) [PERSON] (стаж роботи на підприємстві 4 роки, вища кваліфікаційна категорія) під час виконання виклику № 4604-1 від 08.02.2023 року не провів диференціальну діагностику, не в повному об`ємі провів додаткові обстеження пацієнта, недооцінив важкість стану пацієнта, не заповнив обов`язкові поля первинної медичної облікової документації 110/о «Карта виїзду швидкої медичної допомоги», що призвело до надходження до КНП «Центр ЕМД та МК» скарги від пацієнта К., 48 років. В пояснювальній записці лікар з медицини невідкладних станції відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги (підстанції № 18) [PERSON] свою провину не заперечує. Відповідно до Наказу № 14-д від 27.02.2023 року про дисциплінарне стягнення лікаря з медичних невідкладних станів відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги (підстанції №18) [PERSON] , за грубе порушення п. п. 3.1, 3.2 «Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва», своїх посадових обов`язків, а саме: порушення п. 1.2, 1.7, 2.14, 2.44 «Посадової інструкції лікаря з медицини невідкладних станів відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги», порушення пп. 7, 11, 20, 29, 46, 46.3, 46.7 Інструкції щодо заповнення форми первинної медичної облікової документації 110/о «Карта виїзду швидкої медичної допомоги», затвердженої наказом МОЗ України від 17.11.2010 р. № 999 «Про затвердження форм звітності та медичної облікової документації служб швидкої та невідкладної медичної допомоги України» - лікарю з медицини невідкладних станів відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги (підстанції № 18) [PERSON] оголошено догану. Позивач з наказом № 14-д від 27.02.2023 року не погоджується з наступних підстав. На засіданні комісії службового розслідування 23.02.2023 року позивач надавав усні пояснення щодо події 08.02.2023 року, письмові пояснення були надані вже після засідання комісії, у яких зазначено, що скарга безпідставна та не правдива. 23.02.2023 року позивач працював 24 години без права на сон, чим був позбавлений права надати розгорнуте пояснення за змістом скарги пацієнта на засіданні комісії. Підставою для проведення засідання комісії службового розслідування була скарга [PERSON] . Проте, відповідно до письмової заяви [PERSON] , останній скарг щодо отримання медичної допомоги 08.02.2023 року не писав, в телефонному режимі скарг не подавав. На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ КНП «ЦЕМД та МК м. Києва» від 27.02.2023 року № 14-д «Про дисциплінарне стягнення лікаря невідкладних станів відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги (підстанції № 18) [PERSON] ». А також, зобов`язати «ЦЕМД та МК м. Києва» виконати відповідні перерахунки виплат до заробітної плати, які обмежені згідно п. 3 наказу від 27.02.2023 року № 14-д за весь час обмежень. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 16.05.2023 року відкрито загальне позовне провадження по вказаній справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 18.07.2023 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Письмові матеріали справи містять відзив на позовну заяву. Відповідно до якого, сторона відповідача заперечує проти позову, не визнає його в повному обсязі та повідомляє наступне. Наразі позивач не є працівником КНП «ЦЕМД та МК м. Києва». Позивача було звільнено з роботи з 02.06.2023 року на підставі поданої ним заяви та відповідно до п.1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін. Оскільки дисциплінарна відповідальність може застосовуватись лише до працівників підприємства і, відповідно, накладене дисциплінарне стягнення діє лише межах одного трудового договору, то у зв`язку із звільненням позивача з роботи свою дію припиняє оголошена йому догана. 3 урахуванням викладеного, станом на дату написання відзиву - має відсутність предмета спору, що унеможливлює вирішення справи по суті незалежно обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності зазначає наступне. До початку роботи за трудовим договором позивача (під його особистий підпис) було ознайомлено з правилами внутрішнього трудового розпорядку, умовами праці, заробітною платнею, посадовою інструкцією, правилами техніки безпеки та охорони праці, колективним договором, законодавством України щодо заборони розголошення лікарської таємниці, конфіденційної інформації про особу, персональних даних, про заборону отримання винагороди за надання медичної допомоги, про заборону паління в приміщеннях Центру, про заборону вживання алкоголю на робочому місці. Лікар зобов`язаний особисто уважно ставитись до оформлення медичної документації пацієнта (постраждалого), точно відображати усі відомості, отримані в процесі надання екстреної медичної допомоги, що позивачем на виклику від 08.02.2023 року вчинено не було. Отже, дисциплінарне стягнення винесене в законний спосіб, з дотриманням відповідачем строків і порядку застосування дисциплінарних стягнень, визначених ст. ст. 147-149 КЗпП України, а відтак вимоги позивача безпідставні та такі, що не підлягають задоволенню. До суду представником позивача [PERSON] - адвокатом Мневець О.М. подано відповідь на відзив . З якої вбачається, що станом на 08.02.2023 року діагноз хворого був визначений вірно, що спростовує висновки комісії службового розгляду. Інші підстави, які зазначені в оскарженому наказі, не впливають на стан хворого та не були підставою проведення службового розгляду про що зазначено в позовній заяві. Крім цього, адміністрація відповідача до прийняття наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] не вчинила жодних дій щодо встановлення дійсних обставин по скарзі, зареєстрованої 15.02.2023 року, не звернула увагу на сплив тривалого часу після виїзду бригади [PERSON] на час звернення зі скаргою. Таким чином, відповідачем не надано доказів на спростування заявлених [PERSON] позовних вимог, що має наслідком задоволення позову. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник Мневець О.М. позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити з викладених підстав. Представники відповідача Савчук К.В. та Шалейко Н.О. проти задоволення позовних вимоги заперечували з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Вислухавши вступне слово, дослідивши письмові матеріали справи та докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно з вимогами ст. ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що 27.11.2018 року [PERSON] прийнято на роботу до відділення Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф м. Києва на посаду лікаря з медичних невідкладних станів, що підтверджується наказом №1230/В від 26.11.2018 року (а.с.22). Згідно наказу (розпорядження) № 538/к від 02.06.2023 року, [PERSON] звільнено з посади лікаря з медицини невідкладних станів відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги (підстанції №18) за згодою сторін на підставі заяви (а.с.128). Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивач з 27.11.2018 року по 02.06.2023 року займав посаду лікаря з медицини невідкладних станів відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги (підстанції №18). З письмових матеріалів справи вбачається, що позивач, перебуваючи на добовому чергуванні, 08.02.2023 року обслуговував виклик - хворий [PERSON] . Вказана обставина сторонами в судовому засіданні не заперечувалась, а відтак згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доведенню. За результатом вказаного виклику, позивачем була заповнена карта виїзду швидкої медичної допомоги, форми 110/о від 08.02.2023 року. 15.02.2023 року на телефонну лінію відповідача, надійшла скарга на непрофесійні дії та неналежну поведінку працівників КНП «Центр ЕМД та МК». За даним фактом було створено комісію службового розслідування, відібрано пояснення працівників бригади, яка виїжджала на виклик. За результатом розгляду, наказом КНП «Центр ЕМД та МК» від 27.02.2023 року за №14-д «Про дисциплінарне стягнення лікаря з медицини невідкладних станів відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги (підстанція № 18) [PERSON] » до позивача було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани (а.с.10). Згідно наказу від 27.02.2023 року № 14-д дисциплінарне стягнення по відношенню до позивача було застосовано через грубе порушення п. 3.1, 3.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва» своїх посадових обов`язків, а саме порушено п.п. 1.2,1.7, 2.14, 2.44 «Посадової інструкції лікаря з медицини невідданих станів відділення екстреної швидкої медичної допомоги», порушено п. 7, 11, 24, 29, 46, 46.3, 46.7 Інструкції щодо заповнення форми первинної медичної облікової документації № 110/о «Карта виїзду швидкої медичної допомоги». Позивач, 20.01.2022 року ознайомлений із посадовою інструкцією лікаря з медицини невідкладних станів відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги про що свідчить його підпис (а.с.167,168). Відповідно до п. 2.14 Посадової Інструкції лікаря з медицини невідкладних станів відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги, лікар зобов`язаний провести обстеження пацієнта, встановити попередній діагноз і надати екстрену медичну допомогу відповідно до затверджених діагностично-лікувальних протоколів (стандартів), а також неухильно дотримуватись вимог ЗУ «Про екстрену медичну допомогу». за необхідністю діяти швидко і рішуче. Згідно п. 2.44 Посадової Інструкції лікаря з медицини невідкладних станів відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги, на кожен виклик необхідно особисто заповнити форму № 110/о «Карта виїзду швидкої медичної допомоги» згідно з затвердженою інструкцією щодо її заповнення. Лікар зобов`язаний особливо уважно ставитись до оформлення медичної документації пацієнта, точно відображати усі відомості отримані в процесі надання екстреної медичної допомоги. Одразу після повернення Бригади на місце дислокації, лікар повинен здати фельдшеру диспетчерського відділення належним чином оформлену Карту виїзду швидкої медичної допомоги ф. № 110/о. Так, всупереч п.п. 7, 11, 24, 29, 46, 46.3, 46.7 Інструкції щодо заповнення форми первинної медичної облікової документації 110/о «Карта виїзду швидкої медичної допомоги», затверджена Наказом Міністерства охорони здоров`я України 17.11.2010 № 999, медична карта виїзду швидкої медичної допомоги містить помилковий номер карти виїзду, відсутнє заповнення приводу виклику, не вказано на підставі якого документу внесені паспортні дані пацієнта, звідки приїхала бригада на виклик, відсутній склад бригади, до вказаної карти не долучено в паперовому вигляді плівку кардіографа, не зафіксовано факт повторного знаття ЕКГ, не вказано про прийняття пацієнтом нітрогліцерину. В судовому засіданні позивач вказав, що після завершення оформлення виклику та повертаючись на підстанцію, диспетчер перевіряє повноту заповнення карти та у разі необхідності вказує про недоліки в оформленні. Суд вказані доводи приймає критично, враховуючи п. 2.44 Посадової Інструкції лікаря з медицини невідкладних станів відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги в частині особистого заповнення карти форми № 110/о лікарем. Щодо процедури обстеження пацієнта позивач вказав, що не вважав за доцільне долучати плівку кардіографа в паперовому вигляді, оскільки дані при повторному знятті не відрізнялись від попереднього обстеження. Проте такі дії прямо суперечать п. 46.7 Інструкції щодо заповнення форми первинної медичної облікової документації 110/о «Карта виїзду швидкої медичної допомоги», затверджена Наказом Міністерства охорони здоров`я України 17.11.2010 № 999. Відповідно до 46.7 Інструкції щодо заповнення форми первинної медичної облікової документації 110/о «Карта виїзду швидкої медичної допомоги», затверджена Наказом Міністерства охорони здоров`я України 17.11.2010 № 999 у розділі «Описання ЕКГ, глюкоза крові (ммоль/л) тощо» проводиться відповідний запис щодо виконаних додаткових обстежень. Також цей розділ може бути використаний для необхідної додаткової інформації. ЕКГ, записану на виклику, необхідно обов`язково описати в карті, а саму плівку прикріпити до неї. У випадках, коли з технічних причин неможливо записати ЕКГ, слід про це зробити відповідний запис у карті. За наявності в електрокардіографі монітора слід описати ЕКГ за даними моніторування, вказавши - «за даними моні торування». Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем було порушено процедуру заповнення медичної документації, що передбачена Інструкцією щодо заповнення форми первинної медичної облікової документації 110/о «Карта виїзду швидкої медичної допомоги», затверджена Наказом Міністерства охорони здоров`я України 17.11.2010 № 999. Письмові матеріали справи та пояснення сторін вказаного не спростовують. Доводи позивача про упереджене ставлення керівництва медичного закладу по відношенню до нього, суд вважає неспроможними та такими, що не підтверджені матеріалами справи. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Із аналізу змісту ст. 21 КЗпП України вбачається, що працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену трудовою угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до вимог ст. 139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана, 2) звільнення. Згідно статті 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. При цьому, для застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність всіх елементів складу дисциплінарного проступку - об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкта, суб`єктивної сторони, а також врахувати інші обставини, що мають значення: ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника. За приписами статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Так, при наданні оцінки правомірності порядку накладання на позивача дисциплінарного стягнення та законності обставин його накладення, слід виходить із загальних правил притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, передбачених КЗпП України. З викладеного вбачається, що накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення повинні містити чітке формулювання суті та обставин допущеного працівником проступку, підстави прийняття рішення про притягнення до відповідальності, час вчинення і час виявлення самого проступку та обґрунтування обрання певного виду стягнення, з урахуванням передбачених законодавством обставин. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.01.2019 року у справі № 515/1087/17 (провадження № 61-36903св18) зазначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок. Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності. При цьому, ознакою порушення працівником трудової дисципліни, яка може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності у формі оголошення догани, є наявність вини в його діях чи бездіяльності, шкідливі наслідки та причинний зв`язок між ними і поведінкою правопорушника. Верховний Суд у постанові від 22.07.2020 року №554/9493/17 виснував, що для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності. З огляду на зазначене, суд, вбачає, що відповідачем належним чином обґрунтовано застосування до позивача дисциплінарного стягнення, а відтак відсутні підстави визнання незаконним та скасування наказу № 14-д від 27.02.2023 року. Враховуючи вказаний висновок суду, відсутні підстави для задоволення вимоги щодо зобов`язання відповідача виконати перерахунок виплат до заробітної плати, які були обмежені згідно п. 3 спірного наказу. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного, беручи до уваги те, що відповідач в ході розгляду справи довів обґрунтовані мотиви, які послугували підставою для оголошення догани, суд приходить до висновку про законність наказу КНП «Центр ЕМД та МК» від 27.02.2023 року за №14-д «Про дисциплінарне стягнення лікаря з медицини невідкладних станів відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги (підстанція № 18) [PERSON] », а тому не вбачає підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed