Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідачки [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Подану позовну заяву обґрунтовує тим, що [INFO] померла мати позивачки та відповідачки - [PERSON] , 1936 року народження. Після смерті матері відкрилася спадщина, до складу якої входить: ?земельна ділянка, площею 3,310 га, яка розташована на території Козельненської сільської ради Сумської області, в тому числі: рілля - 3,106 га кадастровий номер 5923582900:05:006:0018 та кормові угіддя - 0,203 га кадастровий номер 5923582900:05:006:0088, належна спадкодавцю згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії IIІ-СМ № 038008 від 30.10.2000 року; ?1/5 частка однокімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею - 33,70 кв.м., житловою - 18,00 кв.м, належна спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.07.2005 року, виданого відділом приватизації житла Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, право власності зареєстроване 02.08.2005 року за № 320; ?1/5 частка трикімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею - 90,30 кв. м., житловою - 46,70 кв. м., належна спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності від 08.02.2008 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації, право власності зареєстроване 15.02.2008 року за № 45418. Після спливу 6 місячного терміну з дня смерті матері [PERSON] , відповідачка [PERSON] звернулася до нотаріуса та отримала свідоцтво про право на спадщину на землю. Оскільки позивачка до нотаріуса встановлений строк заяву не подала, а відтак на даний час виник спір щодо розподілу спадкового майна. При цьому, позивачка вважає, що прийняла спадщину після смерті матері, як спадкоємиця І черги в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, а відповідачка прийняла спадщину після смерті матері в порядку ст. 1269 ЦК України. Позивачка вважає недоцільним здійснювати поділ майна на частки, оскільки має намір продовжувати користуватися квартирами, в одній з яких вона проживає, а відповідачка проживає в с. Горькове Сумської області, де знаходиться спадкова земельна ділянка. На підставі викладеного, позивачка просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] право власності на 1/5 частки однокімнатної квартири [ADDRESS] та 1/5 частки трикімнатної квартири [ADDRESS] . Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 28.02.2023 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 19.04.2023 року витребувано від Недригайлівської районної державної нотаріальної контори, належним чином посвідчену копію матеріалів спадкової справи [PERSON] [INFO] , яка померла [INFO] . Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 15.05.2023 року витребувано від Сумського обласного державного нотаріального архіву, належним чином посвідчену копію матеріалів спадкової справи [PERSON] [INFO] , яка померла [INFO] . Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13.06.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивачка [PERSON] подану позовну заяву підтримала, просила позов задовольнити з викладених підстав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляд справи повідомлена належним чином. У своїй заяві просить розгляд справи провести у її відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Вислухавши вступне слово позивачки, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Позивачка звертаючись із вказаним позовом до суду, вважає, що вона є спадкоємцем після смерті матері в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, а відповідачка [PERSON] є спадкоємцем - в порядку ст. 1269 ЦК України. Відповідно до письмових матеріалів справи, [PERSON] народилася [INFO] , батьками якої вказано - [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с.7). У зв`язку із реєстрацією шлюбу 30.12.1983 року, [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.8). Відтак, суд приходить до висновку про те, що позивачка [PERSON] є донькою [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження, [PERSON] народилася [INFO] , батьками вказано [PERSON] та [PERSON] . У зв`язку із реєстрацією шлюбу 09.06.1990 року [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.10). Таким чином, [PERSON] є донькою [PERSON] . З письмових матеріалів справи вбачається, що [PERSON] померла [INFO] про що свідчить копія свідоцтва про смерть (а.с.11). Як вбачається з завірених належним чином матеріалів копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини звернулася лише відповідачка [PERSON] (а.с.56). Відповідно до копії довідки, виданої виконавчим комітетом Козельненської сільської ради Недригайлівського району, [PERSON] до дня смерті [INFO] постійно проживала в селі Хорол Недригайлівського району Сумської області. Спадкоємцем на все майно після смерті [PERSON] є [PERSON] , яка прийняла спадщину, інших спадкоємців немає, заповіт не посвідчувався (а.с.62). 19.12.2012 року державним нотаріусом Недригайлівської районної державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкоємцем майна [PERSON] є її дочка [PERSON] . Спадщина на яку видано свідоцтво складається з земельної ділянки, площею 3,310 га, яка розташована на території Козельненської сільської ради Сумської області, в тому числі: рілля - 3,106 га кадастровий номер 5923582900:05:006:0018 та кормові угіддя - 0,203 га кадастровий номер 5923582900:05:006:0088. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні такого майна, або вимоги кредиторів. Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно письмових матеріалів справи [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с.5). Відповідно до копії довідки, виданої виконавчим комітетом Козельненської сільської ради Недригайлівського району, [PERSON] до дня смерті [INFO] постійно проживала в селі Хорол Недригайлівського району Сумської області. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у п. 19 роз`яснено, якщо той зі спадкоємців, хто має право на обов`язкову частку та не проживав зі спадкодавцем на день його смерті, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Таким чином, суд не погоджується із доводами позивачки, про те, що остання є спадкоємцем в порядку ст. 1268 ЦК України, оскільки всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України відсутні належні, достовірні та допустимі докази постійного проживання позивачки разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини та відсутня заява позивачки про прийняття спадщини. Відтак, суд приходить до висновку, що позивачка [PERSON] вважається такою, що не прийняла спадщину після смерті [PERSON] . У постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» п. 24 роз`яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Проте, позивачка у позовній заяві не ставить вимогу про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Враховуючи висновок суду про те, що позивачка є такою, що не прийняла спадщину після смерті [PERSON] , а тому підстав для визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON] немає. Крім того, суд звертає увагу на положення ст. 1267 ЦК України, відповідно до якого частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання У зв`язку з вищевикладеним, на підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, на які позивачка посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають через їх безпідставність та необґрунтованість. Відповідно до положення п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем покладається на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed