Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

У вересні 2022 року до Кіровського районного суду м. Кіровограда надійшов позов\~ [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, в якому він просив: зменшити розмір аліментів, який стягується з нього на підставі рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 липня 2022 року, на користь [PERSON] , 1975 року народження, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з розміру 1/4 на 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до його повноліття. В обґрунтування позову [PERSON] посилався на те, що з відповідачем він перебував у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 жовтня 2019 року шлюб між ними було розірвано. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 липня 2022 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 29 квітня 2022 року щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Вказано, що приймаючи рішення, суд виходив з того, що дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Зазначав, що підставою звернення з даним позовом стало те, що його матеріальний стан на даний час не дає можливості сплачувати аліменти у розмірі встановленому судом. Окрім сина [PERSON] він має ще одну дитину від іншого шлюбу [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з ним, його мати відмовилась від нього. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 квітня 2017 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] задоволено, стягнуто аліменти\~ в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 червня 2016 року до 16 лютого 2028 року. [PERSON] жодного разу аліменти не сплачувала, життям дитини не цікавилась. Згідно посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] є інвалідом з дитинства. Вказував, що його дохід складається лише з соціальних виплат, які він отримує на дитину інваліда. Інших доходів не має, не працює, на обліку в Кіровоградському міськрайонному центрі зайнятості не перебуває у зв`язку з тим, що виховує дитину інваліда, яка потребує постійного догляду. Однієї соціальної допомоги ледь вистачає на проживання, тому розмір аліментів, які він повинен сплачувати на даний момент, для нього є надмірно великим. Діти народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу. Загальна сума аліментів, покладених на двох дітей (33% від доходу) ділиться між ними порівну. Кожна дитина отримує по 16,5% від батьківського доходу, що дорівнює 1/6 частці. Вважає, що розмір аліментів, який підлягає стягненню з нього на утримання сина [PERSON] , 2017 року народження має бути зменшено до 1/6 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до його повноліття. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 жовтня 2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 листопада 2022 року відкрито провадження у справ, призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. 13 квітня 2023 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, вказано, що позовні вимоги є необґрунтованими, не доведеними належними та допустимими доказами. Зазначено, що позивач при розгляді справи про стягнення з нього аліментів знав про обставини справи, не заперечував стосовно розміру аліментів, погодився на стягнення аліментів в такому розмірі, не подавав жодних заперечень. Ні сімейний, ні матеріальний стан позивача, з того часу не змінився. Не виникло жодних обставин (нових), які б свідчили про те, що є підстави для зменшення розміру аліментів. Наявність у позивача ще однієї дитини не може впливати на належне утримання сина [PERSON] . Зазначала, що аліменти у розмірі 1/4 частині\~ є також не великою сумою, і не забезпечує достатнє матеріальне забезпечення сина. При цьому, зменшення розміру аліментів призведе до порушення прав дитини. Відповідач вказувала, що невиконання [PERSON] обов`язків з утримання дитини не має впливати на достатнє матеріальне забезпечення [PERSON] . Позивачем не долучено ані доказів відкриття виконавчого провадження, ані доказів звернення до державного чи приватного виконавця з відповідними запитами, заявами, скаргами, ані доказів звернення із позовом про стягнення пені по аліментам. Не долучено навіть розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, аби підтвердити дійсно ухилення від утримання сина [PERSON] . Той факт, що позивач самостійно підтверджує, що живе за рахунок соціальних виплат, які призначені на утримання дитини інваліда взагалі викликає питання стосовно доцільності витрачання коштів, які отримує позивач. Тривалий час вона проживала з [PERSON] \~ точно знає, що інвалідність не вимагає постійного перебування разом з ним. Він є дорослим, повнолітнім хлопцем. Дійсно він має вади здоров`я, але він самостійно себе обслуговує. Утримання аліментів із соціальних виплат є незаконним, а тому зменшивши розмір аліментів позивач просто намагається зменшити розмір заборгованості, яка може в подальшому виникнути. Просила суд врахувати і те, що позивач отримує дохід від ТОВ АФ «Хлібодар», так як має на праві власності декілька земельних ділянок, які знаходяться на території Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області та які він здає в оренду. Вважає, що матеріальний стан\~ платника аліментів не змінився, ухилення від роботи та заробітку не є підставою для зменшення розміру аліментів. Позивач підтримав позов, просив його задовольнити. Відповідач просила відмовити у задоволенні позову. Суд, в межах наданих доказів, дослідивши надані письмові докази, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне. У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Зокрема, значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наданим свідоцтвом про народження. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 липня 2022 року (справа №404/2035/22), стягнуто з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 29 квітня 2022 року, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . У позивача в іншому шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наданою копією свідоцтва про народження. Відповідно до посвідчення, серії [NUMBER] [PERSON] є інвалідом з дитинства. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 квітня 2017 року (справа № 404/3806/16-ц) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 червня 2016 року до 16 лютого 2028 року. Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 жовтня 2019 року (справа №404/5171/19), позбавлено [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки, виданої виконкомом Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, [PERSON] , [INFO] проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним проживає син [PERSON] , [INFO] . Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього погіршилося матеріальне становище. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізуючи статтю 192 СК України суд приходить до висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. На думку суду, позивачем не доведено, доказів погіршення його майнового становища і неможливості сплачувати аліменти у встановленому законом розмірі. Таким чином, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що розмір стягуваних з відповідача аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні ще одну дитину, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від іншого шлюбу та суперечитиме інтересам такої дитини. При цьому, позивач просить зменшити розмір аліментів, що явно спрямоване на погіршення становища лише однієї з двох дітей. З огляду на викладене, належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану. За вказаних підстав суд відмовляє у задоволенні позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed