Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-17 00:00:00

14 липня 2023 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення грошових коштів, невиплачених при звільненні. \~ \~ \~ \~ Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у період з 02.08.1982 року по 30.12.2022 року вона перебувала у трудових відносинах із ДП «СхідГЗК». Наказом в.о. генерального директора ДП «СхідГЗК» №1762-ОС від 29.12.2022 року [PERSON] була звільнена за власним бажанням у зв`язку з невиконанням роботодавцем умов колективного договору. В день звільнення позивача 30.12.2022 року відповідач письмово не повідомив позивача про нараховані суми, належні при звільненні та не здійснив виплату належних коштів, що є грубим порушенням ч.1 ст.116 КЗпП України. Згідно довідки ДП «СхідГЗК» від 11.07.2023 року №224 у зв`язку зі звільненням позивачу було нараховано до виплати 371473,63 грн, з яких: 27414,98 грн заробітна плата за вересень 2022 року; 38471,61 заробітна плата за жовтень 2022 року; 38564,63 грн заробітна плата за листопад 2022 року; 38753,19 грн заробітна плата за грудень 2022 року; 110744,72 грн компенсація за невикористану відпустку (133 к.д.) 117524,5 грн вихідна допомога. За таких обставин, позивач вважає, що з відповідача підлягає стягненню в судовому порядку 371 473,63 грн. Крім того, згідно довідки відповідача №225 від 11.07.2023 року середньомісячна заробітна плата за два календарні місяці роботи склала 48664,39 грн, а середньоденна 2263,46 грн. У зв`язку з тим, що відповідач не провів повний розрахунок при звільненні позивача та, враховуючи те, що з моменту звільнення до моменту звернення до суду пройшло 140 робочих дні, але у будь-якому разі з урахуванням обмежень, визначених ст.117 КЗпП України, позивач вважає, що з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за 130 робочих дні, який складає 294 249,80 грн. Таким чином, позивач просить стягнути з ДП «СхідГЗК» на її користь 371\~473,63 грн належних при звільненні та середній заробіток за весь час затримки розрахунку, який складає 294 249,80 грн. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 17 липня 2023 року було відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Позивачу, відповідно до вимог ЦПК, було направлено копію ухвали про відкриття провадження. Заперечень про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження від позивача не надійшло. Відповідно до вимог ЦПК України, представнику відповідача ДП «СхідГЗК» було вручено копію позовної заяви та додатків до неї, копію ухвали суду про відкриття провадження у справі. Надано строк для подачі заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву з наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. Заперечень від відповідача щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, не надійшло. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 03 серпня 2023 року від ДП «СхідГЗК» на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшов відзив, в якому відповідач просить суд відмовити в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку у розмірі 294249,80 грн, зменшити розмір стягнення в частині середнього заробітку та врахувати суму середнього заробітку без утримання податку й інших обов`язкових платежів. Відповідач у відзиві звертає увагу суду на те, що позивач [PERSON] в позовній заяві зазначає, що її середньоденна заробітна плата складає 2263,46 грн, однак довідку про середньоденну заробітну плату до позовної заяви вона не додає. Також відповідач зазначає, що позивачем зазначено середній заробіток за весь період затримки розрахунку у розмірі 294\~249,80 грн, проте вказаний розмір майже в два рази перевищує розмір невиплаченої заробітної плати позивача при звільненні, що є очевидно непропорційним наслідкам правопорушення та несправедливим щодо роботодавця. ДП «СхідГЗК» у відзиві посилається на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц (провадження №14-623цс18). Зазначає, що зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ст.117 КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством; період затримки виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку. Таким чином, відповідач вважає, що з урахуванням обставин справи, які мають юридичне значення, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково. 29 серпня 2023 року на адресу суду від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просить задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. Позивач у відповіді на відзив зазначає, що всупереч нормам законодавства відповідач свій обов`язок щодо вчасної виплати заробітної плати не виконав, внаслідок чого, станом на 05.12.2022 року заборгованість відповідача перед позивачем з виплати заробітної плати, яка підтверджується довідкою відповідача та ним не оспорюється, залишається не сплаченою. Позивач вважає, що відповідачем жодних належних та допустимих доказів щодо не проведення остаточного розрахунку з позивачем внаслідок дії незалежних від волі відповідача обставин, до суду надано не було. Позивач посилається на постанову Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», в якій зазначено, що сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Також, позивач звертає увагу суду на те, що відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів фактичної сплати заборгованості із заробітної плати. Більш того, відповідачем не оспорюється та обставина, що станом на тепер остаточний розрахунок з позивачем не проведено. З огляду на вищевикладене, позивач вважає, що її вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Згідно зі\~ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. \~ \~ \~ \~Згідно\~зі ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.3\~ст.12 ЦПК України\~\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1\~ст.13 ЦПК України\~\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~Приписами\~ст.43 Конституції України\~встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. \~ \~ \~ \~Так, відповідно ст.\~81\~ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено із трудової книжки позивача [PERSON] , що вона дійсно з 02.08.1982 року по 30 грудня 2022 року перебувала у трудових відносинах з Державним підприємством «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» та, на підставі наказу №1762-ОС від 29 грудня 2022 року, була звільнена за власним бажанням у зв`язку з невиконанням роботодавцем умов колективного договору (ч.3 ст.38 КЗпП України). /а.с.13-15/ Наказом №1762-ос від 29.12.2022 року [PERSON] , начальника планово-економічного відділу планово-економічного відділу управління ДП «СхідГЗК», було звільнено 30.12.2022 року за власним бажанням у зв`язку з невиконанням роботодавцем умов колективного договору та визначено бухгалтерії підприємства виплатити [PERSON] грошову компенсацію за 133 календарних дні невикористаної щорічної відпустки та вихідну допомогу в розмірі тримісячного середнього заробітку (ст.44 КЗпП України). /а.с.16/ Відповідно до довідки ДП «СхідГЗК» №224 від 11.07.2023 року, на момент звільнення (30 грудня 2022 року) заборгованість по виплаті заробітної плати [PERSON] складала 371473,63 грн, а саме: -за вересень 27414,98 грн; -за жовтень 38471,61 грн; -за листопад 38564,63 грн; -за грудень 38753,19 грн; -компенсація за невикористану відпустку (133 к.д.) у розмірі 110744,72 грн; -вихідна допомога 117524,50 грн. Станом на 06.07.2023 року заборгованість по заробітній платі складає 371\~473,63 грн. /а.с.17/ Згідно довідки про доходи ДП «СхідГЗК» №225 від 11.07.2023 року середньоденна заробітна плата [PERSON] з урахуванням податків та зборів складає 2263,46 грн. /а.с.18/ Згідно із ч. 1 ст. 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. За змістом\~ст.\~116\~КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. При цьому, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. \~ \~ \~ \~Відповідно ч.2 ст.233 КЗпП із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Ст. 2 Закону України «Про оплату праці» визначає структуру заробітної плати, а саме: - \~ \~ \~ \~основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; - \~ \~ \~ \~додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій; - \~ \~ \~ \~інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст.83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Проаналізувавши зазначені норми, суд приходить до висновку, що всі суми (заробітна плата, компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати, компенсація за невикористану відпустку, тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Враховуючи вищевикладені обставини, а також те, що позивач звернувся до суду в строк, визначений ст.233 КЗпП України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню, оскільки з нею не проведений розрахунок по заробітній платі. Що ж стосується середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, то слід зазначити наступне. Позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, але з урахуванням обмежень, визначених ст.117 КЗпП України, за 130 робочих дні, який складає 294 249,80 грн. Згідно із ч. 1 ст. 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно зі статтею 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (постанова у справі № 6-64цс13 від 3 липня 2013 року) згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Порядок здійснення відповідних розрахунків визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100. Пунктом 8 даного Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Відповідно до статті 27 Закону «Про оплату праці» Порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Із наданої позивачем довідки №225 від 11.07.2023 року /а.с.18/ вбачається, що середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 2263,46 грн. Таким чином, оскільки позивач була звільнена з роботи 30 грудня 2023 року, із відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час затримки кінцевого розрахунку при звільненні у розмірі 294\~249,8 грн за період з 30.12.2023 року по 30.06.2023 року, що обмежується шестимісячним строком, визначеним статтею 117 КЗпП України, та складає 130 робочих дні (2263,46 грн/день х 130 робочих дні = 294\~249,8 грн). Отже, із відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час затримки кінцевого розрахунку при звільненні в сумі 294 249 грн 80 коп. (2263,46 грн/день * 130 робочих дні). Відповідачем не надано суду доказів, що тривалість затримки виплати заборгованості виникла внаслідок незалежних від волі відповідача обставин. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача всю суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, вважаючи її співмірною розміру заборгованості на день звільнення, та діям відповідача щодо якнайшвидшого погашення заборгованості. Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Таким чином, на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави сума судового збору у розмірі 3714,74 грн. за вимогу про стягнення заробітної плати. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ДП «СхідГЗК» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 2942,50 грн за вимогу про стягнення середнього заробітку. На підставі викладеного,

Outcome: approved