Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

У серпні 2022 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем вони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка фактично проживає разом з матір`ю. З кінця 2021 року вони разом не проживають. Питання розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини в суді ще не вирішено. Їхня дочка має інвалідність з дитинства, пов`язану з вадами органів слуху. Він позбавлений можливості спілкуватися з дочкою та брати участь у її вихованні, оскільки відповідач чинить йому перешкоди в цьому, а наприкінці березня 2022 року вона вивезла дитину з м. Житомира в невідомому напрямку та місце перебування дитини йому було невідоме, у зв`язку з чим він неодноразово звертався до до служби у справах дітей Житомирської міської ради з проханням посприяти в надянні йому можливості спілкуватися з дочкою, на що отримав відповідь про те, що черех фактичну відсутність матері [PERSON] разом із малолітньою дитиною [PERSON] в м. Житомирі, служба не має повноважень на усунення перешкод у його спілкуванні з дитиною. Тому позивач просить: 1) зобов`язати відповідача не перешкоджати йому у вихованні та спілкуванні з дочкою [PERSON] , [INFO] ; 2) визначити йому способи участі у вихованні дитини шляхом: а) спілкування через засоби аудіо- та відеозв`язку (Скайп (Skype), Вайбер (Viber) тощо) та телефонного зв`язку щодня; б) встановлення графіку спільного проживання дитини з ним за адресою його проживання: [ADDRESS] у режимі цілодобово 5 днів/ через 5 днів із зобов`язанням батька забирати дитину від місця проживання матері та завозити дитину до місця проживання матері; в) встановлення графіку спільного відпочинку влітку (на морі, в санаторіях, інших місцях відпочинку) тривалістю до 24 діб щороку в період, що припадає на отримання батьком відпустки за місцем роботи; г) встановлення графіку святкування дня народження дитини по черзі один рік з батьком, один рік з матір`ю, починаючи з 2023 року, а також стягнути судові витрати з відповідача на його користь. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на викладені в позові обставини. Позивач, зокрема, пояснив, що відповідач відмовляє йому в зустрічах з дитиною, вона не надає йому номер телефону дитини, а телефон відповідача заблокований. На теперішній час він одружений з іншою жінкою, та між нею і його дочкою [PERSON] склалися гарні відносини. Представник позивача вказала на те, що були застосовані всі методи для налагодження зв`язку позивача з матір`ю і дитиною, але позитивних результатів це не дало. \~ \~ \~ \~Відповідач та її представник у судовому засіданні не заперечували права батька на спілкування з дитиною та просили визначити графік побачення з дитиною на підставі висновку органу опіки та піклування, звернувши увагу на необхідності таких побачень позивача з дитиною в присутності матері дитини. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи в судовому засіданні підтримав висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору, підтвердивши наявність у позивача перешкод у спілкуванні з дитиною. В останнє судове засідання представник не з`явився, до суду надав заяву з проханням про його проведення за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 78, ч. ч. 1, 6 ст. 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, заслухавши учасників справи та їхніх представників, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.\- Судом встановлено, що 31.07.2015 року між сторонами було зареєстровано шлюб, від якого [INFO] в них народилася дочка [PERSON] а (а. с. 7, 8). Дитина має інвалідність та згідно виданого посвідчення серії [NUMBER] призначено державну соціальну допомогу її законному представнику [PERSON] (а. с. 10). Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 03.10.2022 року в справі № 295/16016/21, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 12.01.2023 року, визначено місце проживання доньки [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.12.2021 року і до повноліття дитини, тобто до [INFO] (а. с. 107). У рішенні суду зазначено про те, що рішенням Богунського\~районного суду\~міста Житомира\~від 20.09.2022\~року в\~справі №\~295/15937/21\~розірвано шлюб\~між [PERSON] \~та [PERSON] . Позивач звертався 19.04.2022 року до Служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради із заявою про розшук його дочки [PERSON] та 08.07.2022 року із заявою з проханням посприяти у вирішенні питання побачень з дочкою, на що йому були надані письмові відповіді (а. с. 14 17). Окрім того, з приводу перешкод зі сторони [PERSON] у спілкуванні з дитиною позивач 27.12.2022 року та 06.02.2023 року звертався із Служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради із скаргами, на які також надавалися відповіді (а. с. 80-84). 09.12.2022 року [PERSON] зобов`язалася письмово розблокувати телефоний номер для спілкування дочки [PERSON] з її батьком та вказала про проведення побачення з дитиною ним у неділю з 11-00 год. до 12-00 год. (а. с. 86). [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , де також зареєстрована малолітня дочка [PERSON] відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб ОСББ «Перемоги 99» № 31 від 29.11.2021 року та довідки про реєстрацію місця проживання особи Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської мсіької ради від 16.01.2020 року (а. с. 9, 10). [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] відповідно до інформації з ВОМІРМП УДМС України від 10.08.2022 року (а. с. 30). Допитана в судовому засіданні за клопотанням сторони позивача як свідок [PERSON] , яка є матір`ю позивача, надала показання про те, що в її сина існують перешкоди в спілкуванні з дитиною, оскільки в нього немає номеру телефону дитини, а телефон відповідача був заблокований з квітня 2022 року. Відповідач без згоди позивача в 2022 році вивезла дитину в невідомому напрямку та, як потім з`ясувалося, вони перебували на заході України. Він розшукував їх протягом трьох місяців, і лише у вересні 2022 року вона з`явилася з дитиною, коли їй потрібно було іти в школу. Встановлений графік побачень батька з дитиною вона не виконує. Лише з початку 2023 року періодично стали відбуватися побачення з дитиною в присутності матері по 30-40 хв., а також інколи буває спілкування по телефону один раз на тиждень. Спілкування з дитиною відбувається через її матір, яка контролює кожне її слово, втручається в розмову, залякує дитину тим, що вони її викрадуть. У лютому цього року вони приходили за місцем проживання дитини, але відповідача з дитиною не було вдома. Допитана в судовому засіданні в присутності представника органу опіки та піклування Житомирської міської ради малолітня [PERSON] пояснила, що з татом зустрічається не часто, вона боїться з ним їхати з дому, оскільки він може її забрати до себе. Вона його боїться також через те, що він на неї кричав без причини, часто підвищував голос, хватав її за шию та ставив у куток, а вона б хотіла, щоб він поводив себе як її мама. Він говорив їй, що в неї буде «друга мама» і не дозволяв їй їхати до мами, тому вона сумувала за нею. Мама навчила її ліпити та малювати. Дитина неодноразово говорила про те, що вона боїться тата і не сумує за ним. Для об`єктивного з`ясування обставин справи на підставі ч. 2 ст. 232 ЦПК України під час допиту дитини батьки були видалені судом із зали судового засідання. Як убачається зі складеного приватним психологом [PERSON] 10.05.2023 року висновку на запит адвоката, перебування малолітньої [PERSON] , [INFO] (без присутності матері) у присутності батька, [PERSON] , [INFO] , має негативний вплив на емоційний стан дитини, тому що після перебування у присутності батька [PERSON] категорично проти спілкування та проти побачень з ним, особливо у супроводі родини батька. У дитини присутній страх викрадення, небажання нав`язування контакту з батьком проти її волі, небажання напруженої атмосфери під час присутності батька поряд. Малолітня [PERSON] , [INFO] , за час перебування з матір`ю, [PERSON] , [INFO] , стала більш спокійною, врівноваженою, впевненою у своїх силах. У дитини зменшилася тривожність та покращився емоційний стан. Батько дитини, [PERSON] , [INFO] , не погодився налагоджувати довірливі стосунки з донькою, [PERSON] , [INFO] , за допомогою консультацій психолога. Батько [PERSON] не налаштований враховувати думку дитини та змінювати стиль спілкування на такий, що не буде травмувати доньку надалі. Батько дитини, [PERSON] , [INFO] , продовжує не враховувати емоційний стан дитини, її особисті інтереси та ставлення до спілкування з ним, та продовжує порушувати спокій доньки та її особистий безпечний простір (а. с. 99, 100). Виконавчим комітетом Житомирської міської ради як органом опіки та піклування в питанні визначення [PERSON] способу участі у вихованні та спілкуванні з дочкою [PERSON] складено висновок, затверджений рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради № 96 від 01.02.2023 року, згідно якого, враховуючи вік дитини, виходячи з її інтересів, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити йому наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дочкою: перша, третя субота місяця з 14-00 до 16-00 години та друга, четверта неділя місяця з 11-00 до 15-00 години без присутності матері дитини, за згодою обох батьків ними може бути визначений додатковий порядок побачень батька з дочкою (а. с. 62 - 64). Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статями 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до частин першої - третьої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками. У п. 54 рішення ЕСПЛ «Хант проти України» (від 07.12.2006 року) суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden, від 27 листопада 1992 року) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78.) Практика ЕСПЛ встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого об`єднання сім`ї. (Справа «Савіни проти України» від 18.12.2008 року, «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24.02.1995 року). Із системного аналізу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини ст. ст. 7, 141, 159\~СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною родичів, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип прав та обов`язків інших членів сім`ї та родини на спілкування з дитиною може бути обмежений судом в інтересах дитини. У постанові від 11.12.2019 року в справі № 753/15487/18 Верховний Суд зазначив, що «відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Суд першої інстанції, встановивши, що між сторонами склалися стосунки, які позбавляють позивача можливості регулярно спілкуватися з дітьми, відповідач чинить перешкоди у спілкуванні батька з дітьми, які проживають з матір`ю, дійшов правильного висновку про доцільність спілкування батька з дітьми без присутності матері». Із досліджених судом доказів можна зробити висновок про те, що дитина проживає разом із відповідачем та в позивача існують перешкоди в спілкуванні з дочкою, зокрема, як у вигляді неможливості систематичних побачень із нею, так і безпосереднього спілкування по телефону, що підтверджується неодноразовими письмовими зверненнями позивача до Служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради та показаннями свідка [PERSON] і що не спростовано іншими доказами в справі. Під час допиту дитини вона висловлювала свій страх того, що позивач може її забрати до себе додому, де в неї, з його слів, буде «друга мама» та страх, викликаний підвищенням на неї голосу, а також пов`язаний з тим, що він «хватав її за шию та ставив у куток». Про негативний вплив позивача на емоційний стан дитини вказано й у висновку приватного психолога [PERSON] 10.05.2023 року. Батько, який проживає окремо від дитини, беззаперечно має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Втім порядок побачень батька з дитиною має бути встановлений, насамперед, з урахуванням інтересів самої дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків. Тому, враховуючи встановлені судом обставини спірних правовідносин, закріплений у положеннях міжнародних норм та нормах чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, активне бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні зі своєю дочкою, судом приймається до уваги висновок виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування в частині періодичності побачень батька з дитиною щотижнево у вихідні дні. Водночас з огляду на викладені вище обставини суд не погоджується з висновком у частині того, що зустрічі з батьком мають відбуватися без присутності матері дитини, так як проведення таких зустрічей батька з дитиною без присутності матері може негативно вплинути на психоемоційний стан малолітньої дитини, в якої на теперішній час існують негативні емоції, пов`язані зі страхом бути розлученою з її матір`ю позивачем проти її волі. Для налагодження довірливих відносин між батьком і дитиною необхідний час, протягом якого поступово буде відбуватися налагодження спілкування між ними та зникнення в дитини тривожних відчуттів по відношенню до батька. Визначаючи конкретний порядок участі позивача у вихованні дитини, суд враховує, що форми й методи виховання дитини не повинні суперечити\~Конституції України (стаття 52), Конвенції про права дитини від 2 листопада 1989 року (статті 8,12, 16, 19, 28, 31, 32, 34, 36, 37), Декларації прав дитини, Закону України «Про охорону дитинства» та приймає до уваги те, що позивач бажає брати участь у вихованні рідної дочки і таке спілкування не перешкоджатиме нормальному розвиткові дитини. Отже, суд вважає за доцільне визначити способи участі позивача у\~вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] у виді спілкування через засоби аудіо- та відеозв`язку (Скайп (Skype), Вайбер (Viber) тощо) та телефонного зв`язку щодня, а також у виді систематичних побачень з дитиною з 14-00 год. до 17-00 год. у першу та третю суботи місяця, з 12-00 год. до 15-00 год. у другу та четверту неділі місяця й у день народження дитини в присутності матері з урахуванням віку та стану здоров`я дитини, її режиму, потреб та інтересів, що не порушуватиме прав матері, з якою проживає дитина. Сторони звільнені від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як законні представники\~дитини з\~інвалідністю.

Outcome: partial