Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] ; звільнити його від сплати аліментів на утримання сина, що стягуються відповідно до рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.05.2010 у справі № 2-1789/201, та звільнити його від сплати заборгованості по аліментам; стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно і до повноліття дитини. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що він з відповідачем з 2007 року перебував у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем [PERSON] , за час спільного проживання без реєстрації шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . У 2010 році позивач та відповідач припинили шлюбні відносини та спільне проживання. Оскільки після припинення фактичних шлюбних відносин син залишився проживати з матір`ю, на підставі рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 2-1789/2010 з нього почали стягувати аліменти на утримання сина на користь відповідача. З початку 2017 року матір дитини зовсім перестала забирати сина, перестала спілкуватись з ним та не надавала жодних коштів на його утримання, з цього часу син [PERSON] постійно проживає з батьком та перебуває на його повному утриманні. Починаючи з 2019 року і станом на сьогоднішній день позивачу взагалі невідомо про місцезнаходження відповідача. Поведінка відповідача свідчить про свідоме ухилення останньої від виховання дитини та нехтування своїми обов`язками, та підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. У зв`язку з чим позивач просить задовольнити свої позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою суду від 01 травня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 31 травня 2023 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Мішково-Погорілівську службу у справах дітей Каравелівської сільської ради, та зобов`язано їх надати висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 31 травня 2023 року витребувано від Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у [PERSON] у ВП [NUMBER] станом на день подання позовної заяви до суду - 27 квітня 2023 року; витребувано від Військової частини [NUMBER] інформацію про період військової служби солдата ЗСУ [PERSON] після запровадження на території України воєнного стану, розрахунок всіх видів виплат військовому [PERSON] , починаючи з початку служби та станом на 27 квітня 2023 року, та інформацію, чи здійснюються відрахування із виплат [PERSON] . Ухвалою суду від 20 липня 2023 року зобов`язано службу у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, як орган опіки та піклування, надати суду письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , одержаних у результаті обстеження умов проживання відповідача, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Протокольною ухвалою від 21 серпня 2023 року третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Мішково-Погорілівська служба у справах дітей Каравелівської сільської ради - виключено з учасників судового процесу, підготовче судове засідання закрите та справу призначено до судового розгляду. Ухвалою від 23 серпня 2023 року зобов`язано службу у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради надати акт обстеження умов проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з батьком [PERSON] - позивачем у справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] вимоги позову підтримали, кожен окремо, з підстав, викладених в позові, наполягали на їх задоволенні. В подальшому надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, своєчасно та належним чином була повідомлена про дату, час та місце слухання справи в порядку, передбаченому статтею 128 ЦПК України, відзиву на позов не надала; відповідно до надісланої на електронну скриньку заяви від 16.06.2023, вх..№ ЕП-2075, позов не визнає, проти позовних вимог заперечує без вказання обгрунтування таких заперечень. Довгинцівський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) своєчасно та належним чином був повідомлений про дату, час та місце слухання справи в порядку, передбаченому статтею 128 ЦПК України, його представник у судове засідання не з`явився. Служба у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради своєчасно та належним чином була повідомлена про дату, час та місце слухання справи в порядку, передбаченому статтею 128 ЦПК України, її представник у судове засідання не з`явився. Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона є рідною сестрою позивача та відповідно приходиться тіткою для [PERSON] . Де зараз знаходиться мати [PERSON] , вона не знає. Останній раз вона бачила [PERSON] в 2017 році, коли та привезла [PERSON] до її брата і залишила. За весь цей час [PERSON] жодного разу не навідувала дитину, не телефонувала йому. Дитиною в повній мірі опікується її брат [PERSON] , вона також приймає інколи участь у вихованні дитини, бо вони є сім`я. [PERSON] забезпечений всім, чим потрібно, має свою окрему кімнату. Вислухавши позивача та його представника, допитавши свідка та дослідивши витребувані документи і матеріали цивільної справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку. Вирішуючи даний позов, суд згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989, ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991, приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. У судовому засіданні встановлено, що з 2007 року [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.11 - копія свідоцтва). Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 травня 2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] (а.с. 12, 13 - копія рішення суду). Згідно акту сусідів з місця проживання позивача від 23.03.2023, громадянин [PERSON] , [INFO] , проживає разом зі своїм сином [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , з січня 2017 року і по сьогоднішній день. Мати дитини - [PERSON] разом з ними не проживає весь вказаний період, її місцезнаходження невідоме (а.с. 26 - копія акту). Також, як вбачається з копій довідки та характеристик на учня 8 класу Криворізької гімназії №109 «Темп» [PERSON] , [INFO] , вихованням дитини з 1 класу займається тільки батько - [PERSON] , який систематично цікавиться успіхами сина, оточує його всебічною турботою одягає, годує, купує необхідне шкільне приладдя, тощо, натомість мати дитини - [PERSON] , за час перебування дитини у школі дитиною не цікавиться, не приймає участі в його вихованні, місцезнаходження невідоме (а.с. 23-25). Відповідно до копії талону-повідомлення єдиного обліку №4013 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 22.03.2023 та довідки від 25.04.2023 за вих. №45.1/2-3096, гр. [PERSON] , [INFO] , вважалась такою, що з 2019 року з нею втрачено зв`язок; при перевірці за обліками ІПНП «АРМОР» встановлено адресу мешкання відповідача: [ADDRESS] (а.с. 27, 28). Листом від 11.05.2023 за №8/26-190 виконавчий комітет Довгинцівської районної в місті ради повідомив про неможливість надати будь-яких відомостей щодо виконання батьківських обов`язків [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 50, 51). Як вбачається з листу Мішково-Погорілівська служби у справах дітей Каравелівської сільської ради від 19.07.2023 за №172/01-11 та копії акту про не проживання особи за адресою від 18.07.2023 (а.с. 92, 93) [PERSON] на території Мішково-Погорілівської сільської ради не проживає з 2021 року. Також у відповідь на виконанні ухвали суду від 20 липня 2023 року Миколаївська міська рада, 07.08.2023 за вих. №639-02, повідомила, що за ймовірною адресою проживання відповідача по [ADDRESS] , [PERSON] не проживає; відповідно до реєстру територіальної громади м. Миколаєва в житлі зареєстрована третя особа. Враховуючи зазначене, служба у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради не може провести належну роботу з відповідачем та з`ясувати її позицію щодо виконання нею батьківських прав (а.с. 109). Відповідно до отриманого на виконання ухвали суду від 23 серпня 2023 року акту обстеження умов проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , комісією в складі начальника служби у справах дітей [PERSON] , головного спеціаліста служби у справах дітей [PERSON] з метою з`ясування умов проживання, було проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , де встановлено, що в квартирі для виховання та розвитку дитини створені належні умови. За цією адресою постійно проживають [PERSON] та його син - [PERSON] . Стосунки в сім`ї доброзичливі. Крім того, до акту обстеження умов проживання додані письмові пояснення [PERSON] , за змістом яких, дитина повідомляє службу у справах дітей про те, що з мамою він спілкувався давно, з 4 класу проживає в м.Кривому Розі з батьком, до того проживав з мамою в м.Миколаїв. З батьком став проживати тому, що він добріший і не вживає спиртні напої. Мама з ним жодного разу не спілкувалась. Він не заперечує проти позбавлення матері батьківських прав. Згідно зі статтями 7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідоме нехтування ними своїх обов`язків. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Згідно ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Тобто, жоден висновок для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батьків, так і для дитини ст. 166 Сімейного кодексу України. При вирішенні питання щодо доцільності позбавлення відповідача [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , суд враховує їх характер, який з огляду на надані до матеріалів позовної заяви документи, свідчать про відсутність підстав для попередження відповідача про необхідність змінити своє ставлення до виховання дитини і покладення на органи опіки та піклування контролю за виконанням батьківських обов`язків. Також до суду так і не було надано висновок органу опіки та піклування щодо доцільності або не доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки не вдалось встановити фактичне місце проживання відповідача, а вказана останньою в заяві адреса не є адресою місця фактичного проживання [PERSON] , що було встановлено органом опіки та піклування під час підготовки висновку. Іншої адреси відповідач суду не повідомила, як і не надала будь-яких доказів на спростування заявлених позивачем вимог та викладених в позові обставин. Враховуючи викладене вище, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] у цій частині задовольнити та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Щодо позовних вимог про звільнення від сплати аліментів та про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту ст. 181 СК України вбачається, що право на пред`явлення позову про стягнення аліментів на утримання дитини належить тому з батьків, з ким проживає дитина. При цьому, відповідно до ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. За ч. 3 ст. 181, ст. 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналіз частини другої статті 181 СК України свідчить про те, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків, з ким проживає дитина, а відповідний обов`язок сплачувати аліменти на дитину той з батьків, хто проживає окремо від неї. Таке тлумачення цієї норми міститься також у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Відповідно до положень ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно зі ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави звільнення від сплати. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у статтях 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження. Правовий аналіз зазначених положень закону свідчить про те, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або дитина проживає з батьком. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. З наведеного слідує, що факт проживання дитини з батьком, з якого стягуються аліменти на користь відповідача на утримання спільної дитини сторін, є істотною обставиною для звільнення позивача від сплати аліментів. Так, судом встановлено факт проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком за адресою: [ADDRESS] , вказана квартира належить [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності (а.с. 26 - копія акту, а.с. 37 - копія свідоцтва про право на спадщину за законом, а.с. 38 - копія витягу). Також позивач у справі працює у Центрі підготовки і перепідготовки робітничих кадрів №1 м. Кривий Ріг з 04.08.2021, наразі мобілізований до лав ЗСУ (а.с. 17, 18 - копія трудової книжки, а.с. 20, 21 - копія форми ОК-5, а.с. 22 - копія довідки про доходи, а.с. 34 - копія довідки, а.с. 113 - довідка, а.с. 117, 118 - довідки). Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з обставиною, що має істотне значення. Отже, повне чи часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише у разі обчислення державним виконавцем розміру заборгованості, визнання розміру заборгованості обчисленої державним виконавцем платником аліментів та за умови, що вона виникла у платника аліментів у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Під час розгляду справи судом було встановлено, та це також випливає з показань свідка, що неповнолітній [PERSON] з січня 2017 року проживає разом з батьком. Враховуючи, що син сторін проживає з позивачем з січня 2017 року, знаходиться на його повному утриманні, і цю встановлену обставину суд визнає тією істотною обставиною, яка за правилами ч. 2 ст. 197 СК України може бути підставою для звільнення платника аліментів від заборгованості з аліментів за період проживання сина у нього. Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, відповідач своїм правом подання відзиву на позовну заяву не скористалась, не надала суду жодних належних та допустимих доказів на спростування обставин справи, у судові засідання не з`явилась. Отже, зважаючи на встановлені у справі обставини, беручи до уваги досліджені на їх підтвердження докази,

Outcome: approved