Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до ТОВ "Агрофірма Ільницьких" про витребування земельної ділянки, обґрунтувавши вимоги тим, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 3,3155 га, кадастровий номер: 4823981000:04:000:0554, що розташована: Миколаївська область Кривоозерський район Великомечетнянська сільська рада, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка перебувала у оренді ТОВ "Агрофірма Ільницьких", на підставі договору оренди землі від 01 червня 2011 року. Посилаючись на те, що відповідач не бажає повертати їй земельну ділянку, продовжує нею користуватися, позивач вважає такі дії ТОВ "Агрофірма Ільницьких"незаконними, спрямованими на порушення її права власності на землю. В судовому засіданні позивач, її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Також позивач вказувала, що не отримувала від ТОВ "Агрофірма Ільницьких" будь-яких проектів додаткових угод до договору оренди земельної ділянки. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, пославшись на те, що ТОВ "Агрофірма Ільницьких" до 06 квітня 2023 року користувалася земельною ділянкою, належною [PERSON] , на підставі договору оренди земельної ділянки, укладеного 01 червня 2011 року з урахуванням пп."б" пп.1 п.27 розділу X "Перехідних положень" Земельного кодексу України без волевиявлення сторін. 08 грудня 2021 року відповідач (орендар) передав позивачу (орендодавцю) проект додаткової угоди про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 01 червня 2011 року, запропонувавши продовжити термін дії договору оренди землі до 06 квітня 2042 року. Позивач не повернула відповідачу примірник вказаної додаткової угоди, також не висловила жодних заперечень, тобто вважається, що [PERSON] погодилась на продовження дії договору. Також представник відповідача вказував, що позивачем до позовоної заяви не додано доказів визначення на місцевості розташування земельної ділянки, яка є складовою частиною єдиного масиву сільськогоподарських земельних угідь Великомечетнянської сільської ради, яким користується відповідач. Без визначення меж земельної ділянки на місцевості відповідач фізично не може передати позивачу земельну ділянку з кадастровим номером 4823981000:04:000:0554, тому просив відмовити у задоволенні позову через його безпідставність. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно положень ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За положеннями ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 3,3155 га, кадастровий номер: 4823981000:04:000:0554, що розташована: Миколаївська область, Кривоозерський район, Великомечетнянська сільська рада, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджено даними витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-4800149112023(а.с.5). Позивач в судовому засіданні підтвердила, що 01 червня 2011 року з ТОВ "Агрофірма Ільницьких" було укладено договір оренди земельної ділянки терміном на 10 років, державна реєстрація вказаного договору оренди була проведена 06 квітня 2012 року у відділі Держкомзему у Кривоозерському районі за №482390004000991. Представник відповідача не заперечує, що ТОВ "Агрофірма Ільницьких" на даний час є фактичним користувачем земельної ділянки з кадастровим номером 4823981000:04:000:0554, власником якої є позивач [PERSON] .. Судом беззаперечно встановлено, що підтверджується належним та допустимим доказом, що будь-яких додаткових Угод, відповідно до яких продовжено строк дії договору оренди земельної ділянки, укладеного 01 червня 2011 року, позивач не підписувала та з відповідачем терміну дії вказаного договору не погоджувала. Згідно положень ч.1 ст.31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено. Отже, станом на теперішній час строк дії договору оренди землі, укладеного 01 червня 2011 року між [PERSON] та ТОВ "Агрофірма Ільницьких", сплив, його дія припинилась. За положеннями ч.1 ст.34 Закону України "Про оренду землі" у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Положеннями ч.1 ст.317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень ч.1 ст.391 ЦК України регламентовано право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Із пояснень представників сторін та досліджених в судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку про те, що належна позивачу земельна ділянка в теперішній час фактично використовується відповідачем по справі, який заперечує проти її повернення власниці, посилаючись на безпідставність її вимог. На переконання суду, зазначене вище, за умови припинення строку дії договору оренди землі від 01 червня 2011 року та висновку суду про те, що позивач не погоджувала подовження строків дії вказаного договору, свідчить про відсутність правових підстав для використання ТОВ "Агрофірма Ільницьких" земельної ділянки кадастровий номер 4823981000:04:000:0554 та порушення права власності [PERSON] , яке підлягає судовому захисту. Посилання представника відповідача на те, що [PERSON] не надано доказів визначення на місцевості розташування її земельної ділянки та є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог не заслуговують на увагу, оскільки судом встановлено, що договір оренди землі, укладений між сторонами, припинився у зв"язку із закінченням строків, на який його було укладено. Враховуючи наведене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved