Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-05 00:00:00

[PERSON] пред`явив позов до [PERSON] , [INFO] , про визнання її такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначено, що позивач є власником житлового будинку в якому зареєстрована [PERSON] . Вона не проживає в цьому житловому будинку і ніколи в ньому не проживала. За цією адресою була зареєстрована у зв`язку з реєстрацією там її матері. Її реєстрація в цьому будинку є перешкодою для розпорядження майном, оформлення субсидії. Відповідач та її законний представник не з`явилися в судове засідання, вважаються належним чином повідомленими про місце та час його проведення, відзивів не подали. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. Заслухавши показання позивача, пояснення його представника, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Позивач в судовому засіданні, допитаний як свідок, надав показання, що [PERSON] є дочкою його племінниці - [PERSON] , дочки його рідного брата. Обидві вони проживають в Польщі тривалий час. [PERSON] народилася в Польщі, там навчається і ніколи не проживала в його будинку. Зареєстрована була в його будинку в 2015 році під час короткочасного гостювання у зв`язку з тим, що за цією ж адресою була зареєстрована її матір. Десь 7-8 років її не було в його будинку. Вона залишається єдиною зареєстрованою в цьому будинку, що перешкоджатиме його подальшому продажу. Його матір, яка також була зареєстрована в цьому будинку, на цей час знялася з реєстрації в ньому. [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування домоволодіння від 04 липня 2014 року; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04 липня 2014 року. Згідно з довідками адміністратора ЦНАП Рогатинської міської ради Вільчанської Н. від 15.03.2023, 20.03.2023 [PERSON] народилася [INFO] в Польщі, м. Вроцлав, її місце проживання зареєстровано 17.06.2015 за адресою: [ADDRESS] . Окрім [PERSON] за цією адресою з 15.08.2015 була зареєстрована [PERSON] . Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов від 15 березня 2023 року, складеного комісією в складі старости Путятинського старостинського округу Кучмія П. С., депутата Гладчук О. І., сусідів [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] не проживає за зареєстрованим місцем проживання - [ADDRESS] тривалий час, перебуває з матір`ю за кордоном. Згідно з відповіддю старости Путятинського старостинського округу Кучмія П. С. від 28.08.2023 на запит адвоката Романківа І. М. [PERSON] не проживає в с. Путятинці більше року. Рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 23.10.2018 за позовом [PERSON] [PERSON] було визнано такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] . Виконавчий комітет Рогатинської міської ради подав до суду рішення від 25.07.2023 № 237 згідно з яким вважає за недоцільне визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] . Обґрунтоване це рішення необхідністю захисту інтересів малолітньої дитини, враховуючи відсутність відомостей про наявність в неї права користування іншим жилим приміщенням, окрім того, в якому вона зареєстрована. Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічні норми зазначено в ст. ст. 319, 321 ЦК України: власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частина перша ст. 383 ЦК України встановлює, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України). Частиною першою ст. 156 ЖК встановлено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. В частині другій ст. 64 ЖК зазначено, що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Частиною першою ст. 405 ЦК України також передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Суд встановив, що [PERSON] не є членом сім`ї власника житла, [PERSON] , вона, як і її матір, не проживає в цьому житлі, і не веде з ним спільного господарства, її реєстрація місця проживання у житловому будинку створює перешкоди позивачу у розпорядженні цим майном, в зв`язку з чим, враховуючи баланс інтересів сторін спору, на підставі ст. 391 ЦПК України позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд покладає судовий збір на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved