Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

У лютому 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 03 лютого 2023 року і до закінчення навчання, а саме до 30 червня 2026 року. Просила також, допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. В обґрунтування поданого позову зазначено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 25 лютого 2020 року. Від шлюбу вони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На даний час син вступив на навчання до Львівського державного університету фізичної культури ім. Івана Боберського. Він навчається та є студентом першого курсу, денної форми навчання, термін навчання з 19 вересня 2022 року по 30 червня 2026 року. Вказано, що син проживає у гуртожитку та знаходиться на утримання позивача. У зв`язку з навчанням кожного дня сину необхідно кошти на дорогу - маршрутку по місту (міська маршрутка, 14 грн., трамвай 10 грн., оскільки навчальні корпуси, який декілька, знаходяться віддалено від гуртожитку, загальна сума на день становить 56 грн., на місяць 1232 грн.); необхідно кошти на придбання води та їжі (від 50 до 100 грн. щодня, на місць від 1000 грн. до 2 000 грн.), в продовж місяця потрібні кошти для придбання канцелярських приладів, підручників, методичних посібників. Потрібно сплачувати щомісячну плату за проживання у гуртожитку (оплата на місяць становить 650 грн., навчальний рік 10 місяців - 6500 грн.). Позивач зазначає, що відповідач добровільно матеріальної допомоги сину не надає, тому вона змушена звернутись до суду. Відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання сина, оскільки інших стягнень не має, працює, здоровий. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 лютого 2023 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. У судове засідання позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи за відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4ч., просив визначити аліменти у розмірі 2500 грн. на місяць, оскільки він більшу суму не має змоги сплатити у зв`язку з тим, що є безробітним. Третя особа [PERSON] в судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники справи не з`явилися у судове засідання, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє, із наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. [PERSON] , [INFO] , на день звернення позивача з позовом до суду досяг повноліття. Відповідно до довідки № 294 від 15 листопада 2022 року, [PERSON] є студентом І курсу 14 групи факультету фізичної культури і спору Львівського державного університету фізичної культури ім. Івана Боберського (денна форма навчання, держ. Замовлення. Передбачений термін закінчення навчання 30 червня 2026 року. Відповідно до ордеру № 175, виданого [PERSON] , студенту групи І курсу факультету спортивний, він має право проживання в гуртожитку № 3 у кімнаті № 219 цього гуртожитку. Дата видачі 09 вересня 2022 року. Згідно ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. За ч.1 ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми ст.187,189-192 і 194-197 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 9 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Сімейним кодексом України визначено принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. З висновку у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 вбачається, що застосування статті 199 СК України полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Згідно частини першої статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітнього сина (доньку) у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Також наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Пред`являючи позов, позивач зазначала, що їх спільний син з відповідачем потребує матеріальної допомоги батька, посилаючись, зокрема, на витрати, пов`язані з навчанням, які включають оплату за гуртожиток, харчування, витрати на проїзд до навчального закладу, витрати на канцелярські приладдя, підручники, методичні посібники. Відповідач матеріальної допомоги у добровільному порядку повнолітньому сину, який продовжує навчання в період що відповідає зверненню позивача не надає, фактично переклавши обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати повнолітнього сина, який навчається, винятково на матір, що не відповідає нормам закону. Статтею 12 ЦПК України передбачено, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідач є особою працездатного віку, не надав інформацію про обсяг доходу та періодичність отримання, а тому не існує перешкод для виконання ним обов`язку по утриманню власної дитини у повному обсязі і сплати аліментів в розмірі достатньому для забезпечення його життєвих потреб. Позивач, в обґрунтування заявленої до стягнення суми аліментів на утримання повнолітнього сина (1/4 частки доходу) посилається на наявність у відповідача постійного доходу, його задовільний стан здоров`я та відсутність у нього інших утриманців. Приймаючи до уваги розмір прожиткового мінімуму для повнолітньої особи, яка продовжує навчання, супутні потреби на проживання в гуртожитку та під час освітньої послуги (витрати на підручники, канцелярські приналежності, гаджети у разі навчання дистанційно та ін.), проїзд до місця навчання, враховуючи обставини справи, положення чинного законодавства, що регулюють правовідносини пов`язані зі сплатою аліментів, виходячи із засад справедливості та захисту прав дитини, беручи до уваги вимоги частини другої статті 182 СК України, суд вважає необхідним позов задовольнити повністю та визначити до стягнення із відповідача на користь позивача щомісячно аліменти на час навчання сина, у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення дитиною 23-річного віку. Визначений судом розмір аліментів не є надмірним, а є об`єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин. Відповідач не довів, що не спроможний сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, не подав суду доказів на підтвердження існування обставин для визначення розміру аліментів в меншому розмірі. Враховуючи зазначене суд, зважаючи на батьківський обов`язок відповідача по утриманню сина, який продовжує навчання та його потребу в отримані матеріальної допомоги, дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави 1073 грн. 60 коп. судового збору. З огляду на викладене,

Outcome: approved