Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виключення з актового запису відомостей про батьківство. Свої позовні вимоги мотивує тим, що в листопаді 2003 року між сторонами було укладено шлюб, під час якого, [INFO] , в них народилась дитина, батьком якого записаний він. Проте, сімейні відносини з відповідачем не склались і 19 травня 2005 року шлюб між ними було розірвано. Син [PERSON] залишивсь разом з відповідачем. Коли шлюб був розірваний, то дитині не виповнилось ще й року. Після розлучення відповідач (мати дитини) не давала позивачу спілкуватись з дитиною і створювала такі умови, що він не міг бачити дитину. Так, склалось, що за весь час життя дитини позивач її ніколи і не бачив, хоча аліменти сплачував регулярно. В середині лютого 2022 року позивачу стало відомо, що [PERSON] не його син, оскільки відповідач мала зв`язки з іншим чоловіком. Після цього він став цікавитись як же виглядає [PERSON] . Позивачу довелось через соціальні мережі шукати фотокартки [PERSON] . Це позивач робив не через свій аккаунт, оскільки його був кругом заблокований. Після того, як позивач знайшов фото [PERSON] він впевнився, що це не його син. [PERSON] не схожий на нього, у нього відсутні будь-які спільні з позивачем риси обличчя, що теж підтверджує ті обставини, що він не являється біологічним батьком дитини. Запис про батька в актовому записі та у свідоцтві про народження здійснений тільки по тій причині, що на час реєстрації позивача батьком дитини він перебував у шлюбі з відповідачем. Він не знав, що не є батьком, і навіть не міг передбачити, що батьком [PERSON] може бути інший чоловік. [INFO] [PERSON] виповнилось 18 років. Згідно приписів ст.136 СК України оспорювання батьківства можливе тільки до досягнення нею повноліття. Тому просить суд поновити пропущений строк, як такий, що пропущений з поважних причин. Так, дізнавшись в лютому 2022 року про те, що позивач не є біологічним батьком дитини він не зміг звернутись до суду, оскільки розпочалась війна в Україні пов`язана з російською агресією. 15 березня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким було доповнено Цивільний кодекс України (далі - ЦК України) окремим пунктом щодо строків давності. Так, у розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України додано пункт 19, який передбачає, що на період дії воєнного і надзвичайного стану продовжуються строки, установлені: статтями 257-259 ЦК України - загальний і спеціальні строки позовної давності; статтею 362 ЦК України - строк позовної давності за вимогами щодо продажу; частки у спільній частковій власності; статтею 559 ЦК України - строки для припинення поруки; статтею 681 ЦК України - строки давності, які застосовуються до вимог щодо недоліків проданого товару; статтею 728 ЦК України - строки давності, які застосовуються до вимог про розірвання договору дарування; статтею 786 ЦК України - строки давності, які застосовуються до вимог, що випливають з договору найму; статтею 1293 ЦК України - строки позовної давності за вимогами про визнання неправомірними дій виконавця заповіту. Зауважує, що строки передбачені нормами процесуального права не поновлюються, оскільки вони визначені процесуальними нормами, а не нормами матеріальними права. В даному випадку позивачем порушені норми матеріального права визначені ст. 136 Сімейного кодексу України, а тому є підстави для поновлення пропущеного строку звернення до суду. На момент реєстрації позивача батьком [PERSON] він не знав, що не є таким і відповідач його не повідомляла про те, що біологічним його батьком є інший чоловік, тому позивач і просить виключити з актового запису про народження дитини відомості про батька дитини та понесені по справі судові витрати. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15 серпня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Прилуцький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми). Призначено підготовче засідання на 29 вересня 2022 року (а.с.13, зворот). 29 вересня 2022 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Фесика І.А. про залучення співвідповідача. Залучено до участі в справі в якості співвідповідача [PERSON] , [INFO] . Відкладено підготовче судове засідання до 08 грудня 2022 року. 08 грудня 2022 року ухвалою Прилуцького міськрайонного суду задоволено клопотання позивача про призначення судово-біологічної експертизи. Призначено по цивільній справі судово-біологічну експертизу, проведення якої доручено експертам Комунального закладу «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» (юридична адреса: 14013, м. Чернігів, вул. Шевченка, буд.36). Провадження у справі зупинено. 02 лютого 2023 року на адресу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від КЗ «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» надійшло повідомлення про неможливість проведення даної експертизи, оскільки судово-медичні молекулярно-генетичні експертизи ними не проводяться. 03 лютого 2023 року ухвалою Прилуцького міськрайонного суду відновлено провадження у справі, призначено підготовче судове засідання, яке відкладено до 09 березня 2023 року. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 березня 2023 року по даному цивільному провадженню призначено судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи (03038, м. Київ, вул. Докучаєвська, буд.4). Провадження у справі зупинено. 14 липня 2023 року на адресу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи надійшло повідомлення про неможливість проведення даної експертизи, оскільки на неодноразові призначення дати відбору, [PERSON] на відбір зразків крові не з`явилась. 24 липня 2023 року ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області відновлено провадження у справі, призначено підготовче судове засідання, яке відкладено до 09 серпня 2023 року. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 серпня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду на 21 вересня 2023 року. Позивач та його представник адвокат Фесик І.А. в судове засідання не з`явились. Згідно письмового клопотання представника позивача просять розгляд справи проводити без їх участі. Заявлені позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання також не з`явились, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні 29 вересня 2023 року заявлені позовні вимоги категорично не визнавала, просила відмовити суд в їх задоволенні. Представник третьої особи Прилуцького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) в судове засідання також не з`явився. Через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без участі представника відділу та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтями12,81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно позовної заяви та матеріалів справи, судом встановлено, що сторони з листопада 2003 року перебували у шлюбі, який був розірваний 19 травня 2005 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 19 травня 2005 року (а.с.9). Згідно копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05 серпня 2004 року, вбачається, що [INFO] народився [PERSON] та його батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Тобто на час народження дитини позивачу достовірно було відомо, що [PERSON] є його дитиною, а тому разом із [PERSON] подав заяву на реєстрацію сина, в актовому записі про народження дитини позивач записаний як батько, що не заперечується сторонами. Зі змісту позовної заяви вбачається, що після народження дитини позивач на користь відповідача [PERSON] сплачував аліменти на утримання сина, що свідчить про визнання позивачем свого батьківства стосовно відповідача [PERSON] . Докази про те, що позивач не знав чи не міг знати про те що в актовому записі про народження [PERSON] значаться відомості про нього як батька дитини, матеріали справи не містять. Суд, на підставі наданих сторонами доказів, повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до ст. 7 Конвенції про права дитини дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Згідно статті 133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Відповідно до статті 136 Сімейного кодексу України - особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Згідно пункту 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам слід урахувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а вразі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК) - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне заплідення своєї дружини, не мають право оспорювати батьківство. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено, а для вимог жінки про виключення з цього запису відомостей про її чоловіка як батька позовна давність становить один рік і її перебіг починається з дня реєстрації дитини. Отже, позивачем не пропущено строки позовної давності для виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини, так як для нього строки позовної давності не застосовуються. Згідно ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. У відповідності до ст.ст. 252-254 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. У відповідності до ст. 255 ЦК України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції. Письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв`язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно. За змістом ст. 136 СК України оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття, тобто строк подання відповідного позову визначений певним моментом у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення, а саме досягнення дитиною 18 років, повноліття. Оскільки [PERSON] народився [INFO] , останнім днем звернення до суду позовом про оспорення батьківства відповідно ст.ст. 254, 255 ЦК України є 13 липня 2022 року, тобто останній день вісімнадцятого року з моменту народження [PERSON] . Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом положень статті 15 ЦК України право особи на захист свого цивільного права виникає у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням указаних норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Позивач звернувся до суду з позовом про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини - [PERSON] , [INFO] . На час народження дитини позивачу достовірно було відомо, що [PERSON] є його дитиною, оскільки відповідач вказані обставини не спростувала. 15 серпня 2022 року, станом на момент звернення позивача до суду із даним позовом [PERSON] був повнолітнім. Положеннями законодавства, яке регулює сімейні правовідносини, зокрема, відносини батьків та дітей, встановлене визначене коло взаємних прав і обов`язків батьків і дітей, обов`язки батьків по захисту прав та інтересів неповнолітніх дітей, права і обов`язки батьків по вихованню дітей, тощо. Вказані обов`язки батьків щодо неповнолітніх дітей діють з метою якнайкращого забезпечення інтересів дитини, піклування про її фізичний і духовний розвиток, її навчання, підготовку до самостійного життя, спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, надання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, сприяння засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, створення умов для отримання дитиною освіти, тощо - надані батькам до досягнення дитиною повноліття, після чого дитина набуває повної правосуб`єктності і необхідність виконання батьками указаних вище обов`язків не є імперативно. Існування відомостей про батька в актовому записі про народження дитини після досягнення дитиною повноліття саме по собі не призводить до порушення прав особи, яка записана батьком дитини. Аналогічні висновки викладені в Постанові Верховного Суду від 19 грудня 2018 року у справі № 336/2362/16. Звертаючись до суду із даним позовом позивач не надав суду належних обґрунтувань щодо того, чим порушено, оспорено або не визнано його права, свободи чи інтереси внаслідок існування відомостей щодо його батьківства у актовому записі про народження дитини, яка станом на момент звернення до суду із даним позовом досягла повноліття. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Судовий збір, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed