Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-05 00:00:00

У травні\~2023\~року [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом,\~у якому\~просила визнати\~таким,\~що не\~підлягає виконанню,\~виконавчий напис,\~вчинений 12\~червня 2021\~року приватним\~нотаріусом Києво-Святошинського\~районного нотаріального\~округу Київської\~області Грисюк\~О.В.,\~зареєстрований в\~реєстрі за\~№\~73600,\~про стягнення\~з неї\~на користь\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~Вердикт Капітал\~(далі\~ ТОВ\~Вердикт\~Капітал)\~заборгованості за\~кредитним договором\~№\~630433061HPLS\~від 04\~липня 2016\~року за\~період з\~21\~грудня 2020\~року по\~25\~травня 2021\~року в\~розмірі 68898\~грн.\~85\~коп. та плати за вчинення нотаріусом виконавчого напису в розмірі 650 грн. В обґрунтування позову зазначав, що 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №\~73600, про стягнення з неї на користь ТОВ\~Вердикт Капітал суми заборгованості за кредитним договором №\~630433061HPLS від 04 липня 2016 року за період з 21 грудня 2020 року по 25 травня 2021 року в розмірі 68898 грн. 85 коп. та плати за вчинення нотаріусом цього виконавчого напису в розмірі 650 грн. Позивач вважає, що цей виконавчий напис вчинений нотаріусом з грубим порушенням вимог законодавства, зокрема, зазначена у виконавчому написі нотаріуса сума заборгованості є необґрунтованою та безпідставною, її розмір нею не визнається та є спірним, нотаріус не перевірила безспірність суми заборгованості, жодної письмової вимоги (повідомлення) від кредитора вона не отримувала, тому була позбавлена можливості бути проінформованою вчасно про наявність суми заборгованості та можливості оспорити пред`явлені до неї вимоги, надати свої заперечення щодо заявленої заборгованості. Крім того, вказувала на те, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №\~1172, не передбачає можливості стягнення заборгованості у безспірному порядку за не посвідченими нотаріально договорами. Зазначала, що у даному випадку для вчинення виконавчого напису відповідачем ТОВ\~Вердикт Капітал нотаріусу не був наданий оригінал нотаріально посвідченого договору, оскільки кредитний договір №\~630433061HPLS від 04 липня 2016 року нотаріально не посвідчувався, що виключає надання нотаріусу такого договору для вчинення виконавчого напису. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, просила суд розглянути справу за її відсутності та задовольнити заявлені позовні вимоги повністю. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач ТОВ\~Вердикт Капітал повторно у судове засідання не з`явилося, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялося судом належним чином за місцезнаходженням, про причини неявки суд не повідомило, відзив на позов до суду не подавало. Треті особи приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. та приватний виконавець виконавчого округу Київської області Микитин О.С., будучи повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, пояснення на позов до суду не подавали. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов. Провівши заочний розгляд справи, з`ясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Суд встановив, що 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №\~73600, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ\~Вердикт Капітал суми заборгованості за кредитним договором №\~630433061HPLS від 04 липня 2016 року. Зі змісту цього виконавчого напису вбачається, що приватним нотаріусом пропонується стягнути з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №\~630433061HPLS від 04 липня 2016 року, укладеним з Акціонерним товариством Альфа-Банк, правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору №\~2 відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 21 грудня 2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Флексіс, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №\~21-12/20 від 21 грудня 2020 року є ТОВ\~Вердикт Капітал, заборгованість за кредитним договором №\~630433061HPLS від 04 липня 2016 року за період з 21 грудня 2020 року по 25 травня 2021 року в загальному розмірі 68898 грн. 85 коп. та плати за вчинення нотаріусом виконавчого напису в розмірі 650 грн. 27 липня 2021 року на підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Микитин О.С. було відкрито виконавче провадження №\~66282277 із примусового виконання цього виконавчого документа. Позивач [PERSON] , звертаючись до суду з цим позовом, вважає, що вказаний виконавчий напис нотаріуса від 12 червня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за №\~73600, є незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки він вчинений з порушенням вимог чинного законодавства. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ЦК України, Законом України Про нотаріат від 02 вересня 1993 року №\~3425-XII (далі Закон №\~3425-XII), Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №\~296/5 (далі Порядок №\~296/5), Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №\~1172 (далі Перелік №\~1172). За змістом ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону №\~3425-XII нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. За змістом п. 19 ч. 1 ст. 34 цього ж Закону виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. У ч. 1 ст. 87 Закону України Про нотаріат, п. 1.1 глави 16 розділу ІІ Порядку №\~296/5 передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно із ч. 2 ст. 87 Закону України Про нотаріат, п. 1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку №\~296/5 перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України Про нотаріат нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №\~296/5, містить такі ж самі правила та умови вчинення нотаріусами виконавчих написів (п. п. 1, 3 Глави 16 розділу II цього Порядку). Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №\~1172. При вчиненні виконавчого напису про стягнення суми заборгованості нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку №\~1172. При цьому, даний Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені у Законі №\~3425-XII та Порядку №\~296/5. 26 листопада 2014 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову за №\~662 Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Зазначеною постановою до вказаного Переліку внесені зміни, після розділу Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, Перелік доповнено новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, згідно із яким для одержання виконавчого напису додаються: а)\~оригінал кредитного договору; б)\~засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Внесеними до вказаного вище Переліку змінами нотаріусам було надано право вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, укладених у простій формі, тобто які нотаріально посвідченні не були. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №\~826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року за №\~662 Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, у частині доповнення Переліку новим розділом Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року вказану постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №\~826/20084/14 залишено без змін та вона набрала законної сили. Пленум Вищого адміністративного суду України у п. 10.2 постанови №\~7 від 20 травня 2013 року Про судове рішення в адміністративній справі роз`яснив, що визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Рішення суб`єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти. Оспорюваний позивачем [PERSON] виконавчий напис за №\~73600 приватним нотаріусом вчинений 12 червня 2021 року, тобто тоді коли уже діяла редакція Переліку №\~1172, яка передбачала можливість вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі лише оригіналу нотаріально посвідченого договору. Згідно із вимогами підпункту 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку №\~296/5 при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №\~1172. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року у цивільній справі №\~137/1666/16-ц виклала правовий висновок і роз`яснила, що вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ч. 1 ст. 88 Закону України Про нотаріат). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт, зокрема, подання стягувачем відповідних документів приватному нотаріусу, не свідчить про відсутність спору стосовно суми заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України Про нотаріат, захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує доти, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, та може оспорювати у судовому порядку вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчого напису нотаріуса може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і необґрунтованість вимог стягувача до боржника. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно із переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст. 87, 88 Закону України Про нотаріат у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. За змістом ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідач ТОВ\~Вердикт Капітал своїм правом на спростування позовних вимог [PERSON] не скористалося, відзив на позов та докази на спростування заявлених вимог, зокрема, копії документів, на підставі, яких вчинений виконавчий напис, нотаріально посвідчений кредитний договір №\~630433061HPLS від 04 липня 2016 року, який став підставою для вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису, виписки по рахунку, розрахунок заборгованості [PERSON] , до суду не подавало, що позбавляє суд можливості встановити відповідність поданих приватному нотаріусу Грисюк О.В. документів для вчинення вказаного виконавчого напису, відповідність заборгованості тій сумі, що зазначена у виконавчому написі нотаріуса, перевірити дотримання строку для стягнення суми заборгованості, враховуючи, що позивач [PERSON] розмір заборгованості за кредитним договором №\~630433061HPLS від 04 липня 2016 року категорично заперечує та з нею не погоджується. Відповідачем ТОВ\~Вердикт Капітал не надано суду належних і допустимих доказів на обґрунтування того, що приватному нотаріусу Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. ним були подані відомості про безспірність суми заборгованості позивача за кредитним договором №\~630433061HPLS від 04 липня 2016 року, доказів надсилання [PERSON] досудових вимог про виконання нею своїх зобов`язань за вказаним договором, що позбавило позивача процесуальної можливості реалізувати свої права щодо вирішення спору в добровільному порядку чи оскарження такої заборгованості, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави вважати, що заборгованість позивача [PERSON] перед відповідачем ТОВ\~Вердикт Капітал, яка зазначена приватним нотаріусом у виконавчому написі за реєстровим №\~73600 від 12 червня 2021 року, є безспірною. Надані суду відповідачем ТОВ\~Вердикт Капітал документи, зокрема, копії договорів факторингу з додатками, жодним чином позовних вимог [PERSON] не спростовують. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вчинений 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Грисюк О.В. виконавчий напис за реєстровим №\~73600 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №\~630433061HPLS від 04 липня 2016 року за період з 21 грудня 2020 року по 25 травня 2021 року в загальному розмірі 68898 грн. 85 коп. та плати за вчинення нотаріусом виконавчого напису в розмірі 650 грн. не відповідає вимогам закону, тому цей виконавчий напис нотаріуса суд визнає таким, що не підлягає виконанню. Також відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при подачі позову в розмірі 1073 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved