Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

07.09.2023 Садгірським районним судом м. Чернівці отримано позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 18 травня 2018 року Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції і Чернівецькій області, актовий запис № 702. Вказує, що під час шлюбу у них із відповідачем народився син - [PERSON] , [INFO] . Також зазначає, що спільне життя із відповідачем не склалося, сім`я розпалася через відсутність взаєморозуміння. Вказує, що подружні відносини припинися давно, спільним побутом із відповідачем не пов`язані, оскільки останній вже декілька років проживає поза межами України. Наразі шлюб носить формальний характер та подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Позивач вважає збереження шлюбу неможливим та таким, що суперечить її інтересам, а тому з посиланням на відповідні норми просить суд задовольнити позов та розірвати шлюб. Також просить не стягувати із відповідача понесені витрати на оплату судового збору у справі. Від відповідача [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не надходив. Вказаний вище позов [PERSON] надійшов до суду 07.09.2023 та того ж дня переданий на розгляд головуючого судді Асташева С.А., згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівці від 07.09.2023, після отримання інформації про зареєстроване, у встановленому законом порядку, місце проживання відповідача у справі, вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 13.09.2023, про що повідомлено сторони. У судове засідання сторони не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Від позивачки [PERSON] 13.09.2023 надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності. Погодилася на заочний розгляд справи у випадку неявки відповідача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце його проведення, у відповідності до вимог ЦПК України. Поважних причин неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду від нього не надходив, як і жодних клопотань чи заяв. Таким чином суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки наявні визначені підстави для заочного розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши письмові матеріали справи, встановивши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтований і підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що між позивачкою - [PERSON] , [INFO] та відповідачем - [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб 18 травня 2018 року, який зареєстрований Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, про що складено відповідний актовий запис за № 702, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 18 травня 2018 року (а.с.8). За час шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області 15 листопада 2018 року (а.с.9). Згідно даних Довідки про реєстрацію місця проживання особи, син [PERSON] зареєстрований разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.5, 10). Спору про поділ майна сторони не заявляють. Питання про визначення місця проживання дитини не ставлять на розгляд суду. Заходів забезпечення позову та доказів не вживалося. Строк для примирення подружжю не призначався. Зупинення провадження у справі не здійснювалося. Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить із наступних правових положень. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ч.2 ст. 114, ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Отже шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання права вимагати розірвання шлюбу. Судом встановлено, що на даний час шлюб носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, як вказує позивач, примирення між ними стало неможливим, а тому подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право дружини на особисту свободу. Також позивач вказує, що подальше перебування у шлюбі суперечить її особистим інтересам, а збереження шлюбу є неможливим. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, яка не бажає подальшого перебування у шлюбі, не бажає примиритися та зберегти шлюб, а відповідач не з`явився до суду та не подав жодних заяв, не висловив про своє бажання зберегти шлюб, - таким чином суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. При цьому, судом були з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, що заява про розірвання шлюбу відповідає волі дружини і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, їх сина. Враховуючи вищезазначене, беручи до уваги, що примушування до шлюбу не допускається, враховуючи відсутність перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу та встановлені судом обставини, позовна заява про розірвання шлюбу підлягає до задоволення, а шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Статтею 113 Сімейного кодексу України, передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що позивачкою при подачі даної позовної заяви до суду сплачено 1 073 гривні 60 копійок судового збору, які остання просить не стягувати із відповідача. На підставі ст. 51 Конституції України, п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24, 56, 104-105, 110, 112 -115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved