Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодський завод «Спецзалізобетон», заборгованість по заробітній платі в сумі 146 671 грн. Позивач в судове засідання не з`явилась надала до суду заяву в якій просить справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений, у відповідності до ст. 128 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив. Не надав відзив на позовну заяву у строк, вказаний в ухвалі про відкриття провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на викладене, суд ухвалив розгляд справи здійснювати у заочному порядку. Враховуючи викладене та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] працювала на посаді головного економіста у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Світловодський завод «Спецзалізобетон», та була звільнена 20.12.2021 року, що підтверджується копією трудової книжки. (а. с. 7-10). Згідно довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодський завод «Спецзалізобетон» про доходи від 11.01.2022 року заборгованість з невиплаченої [PERSON] заробітної плати становить 146 671 грн. ( а.с. 12). Отже, в день звільнення відповідач повинен був виплати позивачу всю нараховану заробітну плату в розмірі 146 671грн. Стаття 43 Конституції України гарантує, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. ст. 47, 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. За таких обставин, суд приходить до висновку, що при звільненні відповідачем не виконано зазначені вимоги чинного законодавства України, а тому з нього підлягає стягненню на користь позивача заборгованість по нарахованій, але не виплаченій у день звільнення, заробітній платі в розмірі 146 671 грн. Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд

Outcome: approved