Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

Представником позивача [PERSON] адвокатом Цокало Т.М. подано до суду позов до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна та приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Коваль Віталій Олександрович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відносно [PERSON] постановою від 12 серпня 2022 року приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Ковалем В.О., на підставі виконавчого напису №86261 від 22 грудня 2021 року відкрито виконавче провадження №69631401, за яким з позивача стягуються на користь відповідача грошові кошти у розмірі 40050,00 грн. В ході виконавчого провадження постановою приватного виконавця від 27 травня 2023 року звернуто стягнення на заробітну плату позивача та накладено арешт на кошти боржника. Позивач зазначає, що в матеріалах виконавчого напису відсутні докази на підставі яких право вимоги за Кредитним договором №08072-04/2021 від 14.04.2021 укладеним між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ», перейшло на підставі Договору факторингу №30112021-1 від 30.11.2021 до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» [PERSON] ніхто не повідомляв про наявність таких договорів про відступлення права вимоги. Позивач не був належним чином повідомлений про заміну первісного кредитора, і не володіє інформацією та не володіє жодним доказом в підтвердження факту відступлення прав вимоги. Про існування даного виконавчого провадження за №69631401 останній дізнався на сайті Єдиного реєстру виконавчих проваджень. Виконавчий напис нотаріуса вчинений безпідставно, на не посвідченому нотаріальному договорі, з порушенням чинного законодавства, так як станом на день вчинення виконавчого напису були відсутні правові підстави для його вчинення на кредитному договорі, що вчинений не в нотаріальній формі, та виконавчий напис вчинено нотаріусом без реального дослідження безспірності заборгованості, тому представником позивача і подано до суду позов про визнання виконавчого напису вчиненого 22 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості в розмірі 40050,00 грн таким, що не підлягає виконанню, а також стягнення з відповідача понесені судові витрати в розмірі 12110,40 грн. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29.06.2023 позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено таку до судового розгляду на 02.08.2023. А також, ухвалою суду від 29.06.2023 зупинено стягнення у виконавчому провадженні №69631401 від 12.08.2022, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Ковалем Віталієм Олександровичем на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. №86261 від 22.12.2021, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості в розмірі 40050,00 грн., до набрання рішенням у даній справі законної сили. 14.07.2023 до суду представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому останній заперечує щодо задоволення позовних вимог, вважає їх безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягає задоволенню. Оскільки 14.04.2021 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та позивачем було укладено Кредитний договір № 08072-04/2021. Та 30.11.2021 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір відступлення прав вимоги № 30112021-1, у відповідності до умов якого правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» є ТОВ «ФК «ЄАПБ», в тому числі і за вище згаданим Кредитним договором. А оскільки позивач свої зобов`язання не виконав, то 22.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. вчинено виконавчий напис за № 86261, щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості в розмірі 40 050,00 грн. Твердження позивача, стосовно відсутності фінансових зобов`язань перед ТОВ «ФК «ЄАПБ», є хибними, надуманими та необґрунтованими, тому що зміна кредитора у зобов`язанні прямо передбачена законодавством. Виконавчий напис підлягає виконанню, так як зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість можна вважати безспірною, оскільки здійснювався на підставі порядку затвердженого Постановою КМУ від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів". А також заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу на суму 10500,00 грн. є не співмірними зі складністю цієї справи, не відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, у зв`язку з чим просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02.08.2023 було відкладено розгляд даної справи до 14.09.2023 та з метою всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи витребувано у ТОВ «ФК «ЄАПБ» завітену належним чином копію кредитного договору №08072-04/2021 від 14.04.2021, відповідно до якого було вчинено виконавчий напис за №86261 від 22.12.2021. Проте, 11.08.2023 до суду представником відповідача було подано заяву на виконання ухвали суду від 02.08.2023, в якій зазначено що надати належним чином завірену копію кредитного договору №08072-04/2021 від 14.04.2021 до якого було вчинено виконавчий напис за №86261 немає можливості, оскільки оригінал цього договору було надано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. для вчинення виконавчог напису, а це суперечить вимогам до оформлення документів. 11.09.2023 на адресу суду представником позивача Цокало Т.М. направлено заяву про слухання справи у відсутності сторонни позивача, позов просять задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у судове засідання не з`явився також, проте надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. в судове засідання не з`явилась, через невручення рекомендованого поштового відправлення, яке було повернуто до суду Укрпоштою. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Коваль В.О. в судове засідання також не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином про що свідчить повідомлення Укрпошти про вручення рекомендованого поштового відправлення, а також не подав письмових пояснень щодо позову. Відповідно до ч.2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків. 22 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. вчинений виконавчий напис №86261, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», якому ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» на підставі Договору факторингу № 30112021-1 від 30 листопада 2021 року відступило право вимоги заборгованості на підставі кредитного договору №08072-04/2021 від 14 квітня 2021 року укладеного між позивачем та первісним кредитором ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» за період з 30 листопада 2021 року по 22 грудня 2021 року включно, суму у розмірі: 10000,00 - заборгованість за основною сумую боргу; 30000,00 грн. - заборгованість за відсотками; 50,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 40050,00 грн (а.с.19). На підставі заяви від 01 серпня 2022 року про відкриття виконавчого провадження ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» постановою приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Ковалем В.О. від 12 серпня 2022 року, за вищезазначеним виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., відкрито виконавче провадження №69631401 про стягнення з боржника [PERSON] на користь стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості в розмірі 40050,00 грн (а.с.17). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Коваля В.О. від 27 травня 2023 року, в межах виконавчого провадження №69631401, звернуто стягнення на доходи [PERSON] у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу з урахуванням основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження 44839,03 грн. (а.с.18). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21), постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі №751/5727/20 (провадження №61-13976св21). Судом установлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 22 грудня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Докази посвідчення нотаріально кредитного договору укладеного між банком та позивачем, ні відповідачем, ні третіми особами, не надано, на чому наполягає і позивач, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Подібні правові висновки Верховний Суд викладав, зокрема, у постановах: від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Суд звертає увагу, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, про захист якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт, зокрема, подання стягувачем відповідних документів нотаріусу, не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів нотаріуса може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і необґрунтованість вимог стягувача до боржника. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої палати Верховного Суду від 29 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц. Протягом всього часу розгляду справи в суді, стороною відповідача, відповідно до положень ст.ст. 76-81 ЦПК України, не було надано суду, належних і допустимих доказів в обґрунтування того, що приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. були подані відомості про безспірність суми заборгованості позивача за кредитним договором, так як і не надано самого кредитного договору. За таких обставин, оскільки станом на час вчинення виконавчого напису зазначена у ньому заборгованість не була безспірною, оскільки оскаржується позивачем, а також, враховуючи, що нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису застосовано не чинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі, суд приходить до висновку, що спірний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Суд враховує, що відповідно до статті 133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Частиною 1 статті 141\~ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини восьмої статті 141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1073,60 грн. в рахунок відшкодування коштів за судовий збір сплачений при подачі позовної заяви та 536,80 грн. за судовий збір сплачений при поданні заяви про забезпечення позову. При цьому, суд враховує, що положеннями статті 59\~Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За змістом статті 137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт перший частини другої статті 137 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18 (провадження № 61-44217св18). За матеріалами справи встановлено, що у своїй позовній заяві [PERSON] просить стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на його користь судові витрати в повному обсязі. При цьому у позовній заяві позивачем визначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, зокрема витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10500,00 грн. До позовної заяви додано копію Договору №602/19-05-2023 про надання правничої допомоги від 19 травня 2023 року (а.с.12-13). Згідно з Актом приймання-передачі наданої правничої допомоги №1 до Договору №602/19-05-2023 про надання правничої допомоги від 19 травня 2023 року, а також детального опису робіт (наданих послуг) виконавцем виконані наступні послуги: надання усної консультації; підготовка та написання адвокатського запиту вих. №1194-22.05.2023/ЗПТ від 22.05.2023; підготовка та написання позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню; підготовка та написання заяви про забезпечення позову. Вартість послуг становить 10500,00 грн. Які відповідно до квитанції №602 від 19 травня 2023 року [PERSON] були сплачені адвокату Цокало Т.М. за надання правової допомоги (а.с.21-23). Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи викладене, зважаючи на те що позов [PERSON] до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задоволено судом у повному обсязі, характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу адвокату Цокало Т.М. підлягають частковому відшкодуванню, а саме в розмірі 6000,00 грн, оскільки , позовна заява про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню є шаблонним документом, підготовка якого не потребує багато часу, значних зусиль, особливих навиків та знань, і не може вважатися складною юридичною роботою. Судова практика з питань визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню у подібних правовідносинах є сталою. Отже, витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними зі складністю виконаної роботи та непропорційними до предмета спору. На підставі викладеного, керуючого ст.ст.2, 12, 13, 81, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 284, 352, 354-355, п.9, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд

Outcome: approved