Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив суд звернути стягнення на квартиру [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , померлому [INFO] , в рахунок погашення вимог кредитора [PERSON] у розмірі 526000,00 грн. шляхом визнання за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 26 червня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики грошових коштів, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Никифоровою М.А., реєстровий № 946. Відповідно до умов цього договору Позикодавець передав, а Позичальник прийняв у власність грошові кошти в сумі 5000 доларів США, які зобов`язався повернути Позикодавцю в строк до 26.07.2020 року, однак свої договірні зобов`язання [PERSON] не виконав. 05.08.2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики грошових коштів, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Никифоровою М.А., реєстровий № 1298. Відповідно до умов цього договору Позикодавець передав, а Позичальник прийняв у власність грошові кошти в сумі 208112,30 грн., що складає 7480 доларів США, які зобов`язався повернути Позикодавцю в строк до 05.08.2021 року, однак свої договірні зобов`язання [PERSON] не виконав. Крім того, 05.08.2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір Іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Никифоровою М.А., реєстровий № 1301. Відповідно до умов цього договору Іпотекодавець ( [PERSON] ) передав в іпотеку Іпотекодержателю ( [PERSON] ) в забезпечення зобов`язань за договором позики від 05.08.2020 року нерухоме майно, а саме двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з невиконанням [PERSON] договірних зобов`язань 05.12.2020 року [PERSON] було надіслано на адресу [PERSON] письмову вимогу про усунення порушень, яку особисто одержано останнім 08.01.2021 року. У зв`язку із невиконанням [PERSON] своїх договірних зобов`язань, 23.03.2021 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Клопотової Л.Ю. з метою реєстрації права власності на іпотечне майно. Станом на 23.03.2021 року сума заборгованості з урахуванням штрафних санкцій за договором позики від 05.08.2020 року складає 1063403,30 грн., в тому числі 208112,30 грн. заборгованості, 855291,00 грн. пені. Проте нотаріусом було повідомлено [PERSON] , що згідно з інформацією РАЦС [PERSON] помер [INFO] . 16.04.2021 року за заявою кредитора [PERSON] у спадковому реєстрі № 67520801 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовою Л.Ю. заведено спадкову справу № 01/2021 після померлого [PERSON] 21.07.2021 року до матеріалів вказаної спадкової справи надійшла заява від громадянина [PERSON] , якою останній повідомив, що він є спадкоємцем померлого [PERSON] . 4-ї черги за законом. За твердженням позивача, він зустрівся із [PERSON] та повідомив останньому, що той зобов`язаний в порядку ст. 1282 ЦК України задовольнити вимоги кредитора шляхом одноразового платежу в межах вартості прийнятого у спадщину майна. Згідно зі Звітом про незалежну оцінку від 18.02.2021 року, виконаного ФОП [PERSON] , вартість квартири за адресою: [ADDRESS] складає 526 000,00 грн.. [PERSON] в категоричній формі відмовився сплатити [PERSON] вищевказану суму. Позивач вважає, що до відповідача [PERSON] , як спадкоємця після смерті [PERSON] , перейшов обов`язок щодо повернення позивачеві суми боргу згідно із Договором позики від 05.08.2020 року, проте оскільки відповідач такий обов`язок не виконав та ухиляється від його виконання, для захисту порушеного права позивач звернувся до суду з цим позовом. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 17.09.2021 року справу № 643/15156/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про звернення стягнення на спадкове майно передано за територіальною підсудністю до Фрунзенського районного суду м. Харкова. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова (суддя Мартинова О.М.) від 11.11.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 643/15156/21. 06.12.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому [PERSON] повністю підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов. Відповідач зазначив, що він є спадкоємцем четвертої черги після померлого [INFO] [PERSON] , на день смерті якого якого залишилася спадщина, яку він приймає за законом відповідно до ст. 1264 ЦК України, оскільки проживав зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Крім того, зазначив, що він дізнався, що 26.06.2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики грошових коштів на суму 5000 доларів США, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Никифоровою М.А., до 26.07.2020 року, але [PERSON] до цього часу гроші не повернув. 05.08.2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики на суму 7480 доларів США, що становило 208112,30 грн., посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Никифоровою М.А., до 05.08.2021 року за відповідним графіком. Крім того, 05.08.2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір Іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Никифоровою М.А., відповідно до умов якого [PERSON] передав в іпотеку [PERSON] у забезпечення зобов`язань за договором позики від 05.08.2020 року нерухоме майно - двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . Проте [PERSON] не сплатив жодного платежу на виконання взятих на себе зобов`язань. Відповідач наголосив, що оскільки він є спадкоємцем боржника [PERSON] , то відповідно до правил ст. 1282 ЦК України він відповідає за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Оскільки сума заборгованості згідно з цим позовом складає 1063403,30 грн., яку відповідач, як спадкоємець зобов`язаний задовольнити, та оскільки вартість квартири за адресою: [ADDRESS] складає 526000,00 грн., що менше ніж сума заборгованості, відповідач вважає за можливе задовольнити вимоги кредитора за рахунок вказаної квартири, а саме шляхом звернення стягнення на вказану квартиру в рахунок погашення вимог кредитора [PERSON] в розмірі 526000,00 грн (вартість спадкового майна згідно з оцінкою), шляхом визнання права власності на цю квартиру за [PERSON] .. Відповідь на відзив до суду не надходила. 30.05.2022 року відповідно до розпорядження Верховного Суду від 08.03.2022 року № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» справа № 643/15156/21 надійшла до Октябрського районного суду м. Полтави. Ухвалою Октябрьського районного суду м. Полтави від 20.07.2022 року прийнято цивільну справу № 643/15156/21 до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначеного її до розгляду. 26.10.2022 року до Октябрського районного суду м. Полтави надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги в повному обсязі та просив задовольнити позов, з підстав, аналогічних наведеним у відзиві на позов, який був поданий останнім до Фрунзенського районного суду м. Харкова 06.12.2021 року. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 03.11.2022 року закрито підготовче судове засідання у справі та призначено її до судового розгляду. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 21.05.2023 року справу № 643/15156/21 передано за територіальною підсудністю до Фрунзенського районного суду м. Харкова. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.06.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 643/15156/21, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.07.2023 року задоволено заяву представника позивача про витребування доказів та витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Клопотової Лариси Юріївни належним чином завірену копію спадкової справи № 01/2021 (реєстраційний номер 67520801), заведеної 16.04.2021 року після смерті [PERSON] , померлого [INFO] (станом на 11 липня 2023 року). Також цією ухвалою закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. 09.08.2023 року супровідним листом (вхідний № 12036) представником позивача адвокатом Бабаскіним К.С. надано до суду матеріали спадкової справи № 01/2021 (реєстраційний номер 67520801), заведеної 16.04.2021 року після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В судове засідання сторони не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне. 26 червня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики грошових коштів, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Никифоровою М.А., реєстровий № 946. Відповідно до умов цього договору Позикодавець передав, а Позичальник прийняв у власність грошові кошти в сумі 5000 доларів США, які зобов`язався повернути Позикодавцю в строк до 26.07.2020 року. Позивач у позовній заяві наголосив, що [PERSON] свої договірні зобов`язання не виконав та суму грошових коштів, в порядку і строки, обумовлені умовами договору, не повернув. 05.08.2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір позики грошових коштів, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Никифоровою М.А., реєстровий № 1298. Відповідно до умов цього договору Позикодавець передав, а Позичальник прийняв у власність грошові кошти в сумі 208112,30 грн., що складає 7480 доларів США, які зобов`язався повернути Позикодавцю в строк до 05.08.2021 року. Позивач у позовній заяві наголосив, що [PERSON] свої договірні зобов`язання не виконав та суму грошових коштів, в порядку і строки, обумовлені умовами договору, не повернув. Крім того, 05.08.2020 року між [PERSON] (Іпотекодержателем) та [PERSON] (Іпотекодавцем) було укладено Договір Іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Никифоровою М.А., реєстровий № 1301. Відповідно до умов цього договору Іпотекодавець передав в іпотеку Іпотекодержателю в забезпечення зобов`язань за договором позики від 05.08.2020 року нерухоме майно, а саме двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з невиконанням [PERSON] договірних зобов`язань 05.12.2020 року [PERSON] було надіслано на адресу [PERSON] письмову вимогу про усунення порушень, яку особисто одержано [PERSON] 08.01.2021 року. За розрахунками позивача, станом на 23.03.2021 року сума заборгованості [PERSON] з урахуванням штрафних санкцій за договором позики від 05.08.2020 року складає 1063403,30 грн., в тому числі 208112,30 грн. заборгованості, 855291,00 грн. пені. На виконання ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 липня 2023 року по справі № 643/15156/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про звернення стягнення на спадкове майно, до суду надійшла належним чином завірена копія спадкової справи № 01/2021 (реєстраційний номер 67520801) станом на 11 липня 2023 року, заведена після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00030397425 від 16.04.2021 року, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м. Харкові. Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Клопотова Л.Ю. повідомила суд, що у спадковій справі № 01/2021 (реєстраційний номер 67520801), заведеній після смерті [PERSON] , у відповідності до статей 1261, 1262, 1263 Цивільного кодексу України, спадкоємці першої, другої та третьої черги спадкування за законом, із заявою про прийняття спадщини до неї, як приватного нотаріуса, не зверталися. Єдиною особою, яка звернулася із заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] в установлений законом строк, був громадянин України [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , паспорт № [NUMBER] , виданий 06.08.2020 року органом № 1445, проживаючий за адресою: [ADDRESS] , який у відповідності до статті 1264 Цивільного кодексу України є спадкоємцем четвертої черги. Звернення [PERSON] до приватного нотаріуса відбулося 23.03.2021 року з метою зареєструвати за останнім право власності на іпотечне майно. Спадкова справа № 01/2021 (реєстраційний номер 67520801) заведена 16 квітня 2021 року. 21 липня 2021 року до матеріалів спадкової справи надійшла заява від [PERSON] , якою останній повідомив, що він є спадкоємцем померлого [PERSON] четвертої черги за законом. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Відповідно до вимог ст. ст. 608, 1218, 1219 ЦК України у зв`язку із смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, в той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини і не припинилися унаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора, відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Тобто законодавством визначено, що у подібних випадках не відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовилися від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. Законодавець зберігає за кредитором право вимоги у разі смерті боржника. У такому випадку відбувається правонаступництво, яке є транслятивним, тобто таким, що переносить права та обов`язки первісного боржника на нового боржника. Право на захист є складовою будь-якого суб`єктивного права. Визнавши за особою певне цивільне право, законодавець тим самим визнає за кредитором право вимагати надання захисту, у тому числі й у судовому порядку. У Цивільному кодексі України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців. Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи. Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, за правилом частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим стосовно до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора. Судом встановлено, що єдиною особою, яка звернулася із заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] в установлений законом строк, був громадянин України [PERSON] , [INFO] , який у своїй заяві, поданій приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Клопотовій Л.Ю. від 21.07.2021 року, зареєстрованій в реєстрі за № 27, зазначив, що він проживає за адресою: [ADDRESS] . Також, [PERSON] у вказаній заяві зазначив, що на день смерті [PERSON] залишилася спадщина, яку він приймає за законом, як спадкоємець 4-ї черги відповідно до статті 1264 ЦК України, оскільки проживав зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] [PERSON] не видавалось. Відповідно до ч.ч. 2 та 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. У пункті 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо. Згідно зі ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Для набуття права на спадкування за законом на підставі зазначеної статті необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи становляють сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2021 року у справі № 694/646/20 (провадження № 61-5208св21) зазначено, що для встановлення факту проживання однією сім`єю, тобто доведення існування передбачених статтею 1264 ЦК України підстав для визнання особи спадкоємцем четвертої черги, необхідні докази, які доводили б у всій сукупності факти щодо ведення особами спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, спільних витрат, взаємних прав та обов`язків. З матеріалів спадкової справи № 01/2021 (реєстраційний номер 67520801) станом на 11 липня 2023 року, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , не вбачається, що [PERSON] надав приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Клопотовій Л.Ю. докази, які б свідчили, що останній є спадкоємцем 4-ї черги за законом відповідно до ст. 1264 ЦК України після померлого [PERSON] .. Не надано таких доказів і в ході розгляду цієї справи. Крім того, відповідно до Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 01.11.2021 року, сформованої на запит судді Фрунзенського районного суду м. Харкова Мартинової О.М., інформація щодо місця реєстрації [PERSON] , [INFO] , у реєстрі територіальної громади міста Харкова відсутня. А відповідно до Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 01.11.2021 року, сформованої на запит судді Фрунзенського районного суду м. Харкова Мартинової О.М., відомості про осіб, місце проживання/перебування яких зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , також відсутні. Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Судом встановлено, що в ході цієї цивільної справи сторонами не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що [PERSON] є дійсно спадкоємцем четвертої черги за законом відповідно до ст. 1264 ЦК України після померлого [PERSON] , та, відповідно, що на підставі положень ч. 1 ст. 1282 ЦК України він зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора [PERSON] в межах вартості майна, одержаного у спадщину після померлого [PERSON] .. З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову, витрати по сплаті судового збору, у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд покладає на позивача.

Outcome: dismissed