Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 02 вересня 2022 року надійшла позовна заява [PERSON] до Комунального підприємства «Маріупольводоканал», третя особа Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якій позивач просить суд стягнути з Комунального підприємства «Маріупольводоканал» матеріальну шкоду у розмірі 88\~051,44 грн. та моральну шкоду у розмірі 25\~000 грн. Понесені судові витрати просив покласти на відповідача. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що [PERSON] 30 вересня 2021 о 13:10 годині у Донецькій області, м. Маріуполь, Центральний район, при наближені до перехрещення вул. Митрополитська та вул. Харлампіївська керував транспортним засобом екскаватором «ЈСВ4CX SITEMASTER», VIN « [NUMBER] державний номер [NUMBER] , який належить відповідачу, виїхав на перехрестя нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі не надав перевагу в русі транспортному засобу, належному позивачу та під його керуванням - «NISSAN ROGUE», реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався по головній дорозі. Внаслідок чого відбулося зіткнення. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження, їх власникам завдано матеріальні збитки. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 16.11 ПДР та скоїв правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП. Вказане підтверджується постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 17 листопада 2021 року по справі № 263/14308/21, згідно із якою водія [PERSON] визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу, копія якої додається до позову. Транспортний засіб, яким керував винуватець ДТП належить відповідачу, тому позивач вважає, що внаслідок протиправних дій відповідача йому було завдано матеріальну та моральну шкоду. Згідно зі звітом про оцінку вартості матеріального збитку, завданого автомобілю №116 від 03 грудня 2021р., вартість відновлюваного ремонту визначена у розмірі 212 951,44 грн. Страхова відповідальність відповідача забезпечена ПАТ «НАСК Оранта», позивач отримав від страховика у рахунок страхового відшкодування 130 000 грн. Крім того, згідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди, витрат на оцінку пошкодженого транспортного засобу. За проведення автотоварознавчого дослідження позивачем було витрачено 4400 грн., а на послуги евакуатора -700 грн., які також підлягають стягненню з відповідача. Окрім майнової шкоди позивачу було спричинено моральну шкоду яку він оцінює в 25\~000 грн. та просить суд стягнути з відповідача. Відповідач правом на надання відзиву не скористався Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 02 вересня 2023 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.65-66). Ухвалою судді від 05 вересня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Комунального підприємства «Маріупольводоканал», третя особа Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. (а.с.67-68). Ухвалою судді від 14 квітня 2023 року здійснено перехід до розгляду даної цивільної справи з викликом сторін (а.с. 74). 06 вересня 2023 року від позивача через систему «Електроний суд» надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, вимоги викладені у позовній заяві повністю підтримав. Від представника відповідача на адресу суду неодноразово надходили заяви про отримання процесуальних документів в електронному вигляді, на що в матеріалах справи наявні підтвердження факту направлення таких документів та їх отримання.(а.с.72-73, 76, 82, 89, 93). На останнє судове засідання від представника відповідача надійшла заява про відкладення через неотримання позовної заяви та інших документів, хоча даний факт спростовується вищезазначеним та підтверджується витягами з реєстрів про направлення та отримання електронних документів. Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини встановленні судом [PERSON] 30 вересня 2021 о 13:10 годині у Донецькій області, м. Маріуполь, Центральний район, при наближені до перехрещення вул. Митрополитська та вул. Харлампіївська керував транспортним засобом екскаватором «ЈСВ4CX SITEMASTER», VIN « [NUMBER] державний номер [NUMBER] , який належить відповідачу, виїхав на перехрестя нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі не надав перевагу в русі транспортному засобу, належному позивачу та під його керуванням - «NISSAN ROGUE», реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався по головній дорозі. Внаслідок чого відбулося зіткнення. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження, їх власникам завдано матеріальні збитки. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 16.11 ПДР та скоїв правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП. Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 17 листопада 2021 року по справі № 263/14308/21 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу. (а.с.10-11). Відповідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, транспортний засіб марки «NISSAN ROGUE», реєстраційний номер [NUMBER] є власністю [PERSON] (а.с.53). Згідно зі звітом про оцінку вартості матеріального збитку, завданого автомобілю №116 від 03 грудня 2021р., вартість відновлюваного ремонту з урахуванням фізичного зносу складових частин пошкодженого колісного транспортного засобу легкового автомобіля «NISSAN ROGUE», реєстраційний номер [NUMBER] складає 212\~951,44 грн. у тому числі ПДВ на запчастини і матеріали (а.с.19-60). Страхова відповідальність відповідача забезпечена ПАТ «НАСК Оранта», позивач отримав від страховика у рахунок страхового відшкодування 130 000 грн, що підтверджується випискою за картковим рахунком [PERSON] (а.с. 62). ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза» направило на адресу відповідача повідомлення №35 від 05 жовтня 2021 року, в якому пропонували направити свого представника для участі в огляді пошкодженого автомобіля. (а.с.13). Квитанцією №10 від 13 листопада 2021 року підтверджується сплата позивачем послуг ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза» по оцінці матеріальної шкоди у розмірі 4 400,00 грн. (а.с.14). Крім того позивачем підтверджується оплата послуг евакуатора у розмірі 700 грн. (а.с.16). Відповідно до довідки-огляду №38 позивач звернувся 30 вересня 2021 року зі скаргою про біль у колінному суглобі та пройшов огляд у лікаря травматолога. (а.с.17-18). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно ст.76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 1 та 2 ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Спірні цивільно-правові відносини у сфері страхування відповідальності власників транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, страхова компанія відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. На підставі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Із змісту п. 34.4 ст. 34 Закону вбачається, що замовляти проведення дослідження з визначення вартості матеріального збитку транспортного засобу дозволяється, як потерпілому так і страховику. Обов`язок страховика, передбачений п. 34.2 ст. 34 Закону спрямований лише на звільнення потерпілого від додаткових витрат, про що свідчить п. 34.3 ст. 34 Закону. Таким чином, п. 34.4 Закону передбачено право потерпілої особи на самостійне залучення аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно зі звітом про оцінку вартості матеріального збитку, завданого автомобілю №116 від 03 грудня 2021р., вартість відновлюваного ремонту визначена у розмірі 212 951,44 грн. (а.с.19-60). Проте, страхова відповідальність відповідача забезпечена ПАТ «НАСК Оранта», позивач отримав від страховика у рахунок страхового відшкодування 130 000 грн. Відповідно до ст. 29 та 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, відповідно до ст. 1187 ЦК України. Статтею 1192 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Статтею 1192 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Вищезазначене узгоджується з висновками щодо застосування норм права, що викладені у постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року (справа № 755/18006/15-ц), від 14 грудня 2021 року (справа № 147/66/17) та від 09 листопада 2022 року (справа № 497/470/2021). Згідно. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Однак згідно із частиною першою\~статті 1172 ЦК України\~юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Аналіз норм статей 1187 та 1172\~ЦК України\~дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Тобто, у випадку, якщо роботодавець являється власником автомобіля (чи орендарем) та передав у користування своєму водієві (який має трудовий чи інших договір з роботодавцем) транспортний засіб для виконання останнім своїх трудових обов`язків, то за шкоду завдану потерпілому повинен відповідати саме роботодавець. Вказаний висновок був зазначений ще у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц. До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постановах: № 462/970/18 від 16.12.2020 року; № 760/28302/18 від 25.11.2020 року; № 133/1238/17 від 02.11.2020 року; № 213/994/16-ц від 16.04.2020 року. З аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття "особа, яка завдала шкоду" та "особа, яка відповідає за шкоду". За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Виходячи із наведених норм права, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується останнім, а не безпосередньо винним водієм. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 426/16825/16-ц зроблено висновок про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.\~ У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки\~\~роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, на відповідний правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Оскільки вина водія [PERSON] , який є співробітником КП «Маріупольводоканал» щодо пошкодження транспортного засобу, який належить на праві власності Позивачеві підтверджується постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 17 листопада 2021 року, а сума належного страхового відшкодування не в повній мірі покриває понесені матеріальні збитки, то, саме з Відповідача підлягає стягненню різниця між вартістю матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу «NISSAN ROGUE», реєстраційний номер [NUMBER] (212\~951,44 грн) і сумою страхового відшкодування (130 000,00 грн), враховуючи витрати Позивача на оплату послуг експерта (4 400,00 грн. та евакуатора 700,00 грн.) в розмірі 88\~051, 44 грн (212\~951,44 грн - 130 000,00 грн + 4 400,00 грн + 700,00 грн. = 88\~051, 44 грн). Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди. Пунктами 1 та 2 частини 2\~статті 23 ЦК України\~визначено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до частини третьої\~статті 23 ЦК України\~розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої\~статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до частини першої\~статті 1168 ЦК України\~моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Згідно із частиною другою\~статті 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У пункті 5\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Пунктом 3 Пленуму Верховного суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору». Моральна шкода полягає, зокрема у душевних переживаннях, яких позивач зазнав у зв`язку з пошкодженням його майна. В обґрунтування розміру моральної шкоди позивач посилається на погіршення здоров`я та на неможливість користуватись своїм транспортним засобом через його пошкодження. При визначенні розміру відшкодування суд враховує, що такий розмір має бути не більш ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Суд вважає, що заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди є явно завищеним та виходячи із засад розумності і справедливості, дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. 00 коп. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позов підлягає частковому задоволенню, суд вважає за можливе стягнути з відповідача судові витрати по справі пропорційно до задоволених вимог, а саме: стягнути з Комунального підприємства «Маріупольводоканал`судові витрати: в якості компенсації сплаченого позивачем судового збору в розмірі 1073,60 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі викладеного,

Outcome: partial