Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №13154 від 20.07.2020 року вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Мілоан» заборгованості у розмірі 34483,02 грн.; визнати незаконною та скасувати постанову ВП №6285474 стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Мілоан» заборгованість в розмірі 34483 грн. 02 коп., виключити позивача з Єдиного реєстру боржників, та стягнути судові витрати. Позовні вимоги мотивовані наступним. 20.07.2020 приватним нотаріусом ЖМНО Горай О.С. було вчинено оспорюваний виконавчий напис, за яким приватним виконавцем Клименко Р.В. відкрито ВП №6285474 про стягнення з позивача на користь відповідача суми боргу. Також позивача було включено до Єдиного реєстру боржників, та звернуто стягнення на заробітну плату позивача. Позивач не погоджується з вказаним виконавчим написом, оскільки з відповідачем ніяких договорів укладено не було, а тому сума боргу є не безспірною. Позивач не отримував письмових вимог, та не підписував їх. Представником відповідача спрямовано відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позову, та просив винести рішення, яким встановити безспірність суми кредитної заборгованості позивача, та стягнути з останнього на користь відповідача дійсну кредитну заборгованість у розмірі 34483 грн., з яких: тіло кредиту 14999 грн., комісія за надання кредиту 1259,92 грн., проценти за користування кредитними коштами в період з 16.03.2020 по 14.06.2020 18224.10 грн., та судові витрати покласти на позивача, посилаючись на те, що 16.03.2020 між позивачем та відповідачем в електронному вигляді було укладено договір про надання кредиту №1982167, на підставі якого позивач отримав кредит шляхом безготівкового переказу на банківську картку позивача в розмірі 14999 грн. з кінцевим терміном повернення кредитної заборгованості в строк до 15.04.2020. Посилання позивача, що він не отримував кредит не підтверджується жодними доказами по справі. Позивач не виконав свої зобов`язання за укладеним договором, внаслідок було вчинено виконавчий напис, та позивачу спрямовувалась претензія про повернення кредиту. Безспірність суми боргу відповідачем доведена належними доказами, кредитні відносини між сторонами існують, кредитний договір є дійсним, що не спростовано позивачем. В судове засідання позивач не з`явився, повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі і за матеріалами, які є в наявності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином та своєчасно. Треті особи в судове засідання не з`явились, повідомлялись судом у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, та за наявними в справі доказами. 11.11.2020 вказана позовна заява надійшла до Московського районного суду м. Харкова, та розподілена судді Поліщук Т.В. 11.11.2020 разом з позовною заявою надійшла заява про забезпечення позову, яка розподілена судді Поліщук Т.В. Ухвалою судді від 12.11.2020 вжито заходи забезпечення позову по даній справі. Ухвалою судді від 12.11.2020 вказану позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді від 04.12.2020 прийнято позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 18.03.2021 задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 19.10.2021 задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 07.12.2021 задоволено клопотання позивача про витребування доказів. 26.01.2022 судом здійснено електронний запит з Реєстру територіальної громади м. Харкова для встановлення місцеперебування позивача, відповідь на який надано 26.01.2022. Ухвалою суду від 26.01.2022 вказану справу передано до Київського районного суду м. Харкова для розгляду за підсудністю. 18.02.2022 вказана справа надійшла до Київського районного суду м. Харкова, та розподілена судді Ляху М.Ю. Ухвалою судді від 23.02.2022 прийнято до розгляду вказану позовну заяву. 20.10.2022 здійснено перерозподіл вказаної справи, справу перерозподілено судді Зубу Г.А. Ухвалою судді від 16.02.2023 прийнято вказану справу до провадження судді. Ухвалою суду від 27.06.2023 закрито підготовче провадження по справі, та справу призначено до судового розгляду по суті. Із матеріалів справи вбачається, що 16 березня 2020 року між ТОВ «Мілоан» і [PERSON] укладено кредитний договір № 1982167, відповідно до пункту 1.2 якого [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 14999 грн., строком на 30 днів з 16.03.2020 року (пункт 1.3 кредитного договору), з терміном повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 15 квітня 2020 року, з комісією за надання кредиту 1259,92 грн., та процентами за користування кредитом 4724,69 грн. (пункти 1.5.1, 1.5.2 кредитного договору). Відповідно до графіку розрахунків за кредитним договором від 16.03.2020 встановлено, що починаючи з 15.04.2020 [PERSON] повинен був повернути кредит в сумі 14999 грн, проценти 4724,69 грн., комісію за надання кредиту в сумі 1259,92 грн., а всього 20983,61 грн. Відповідно до платіжного доручення №16669963 від 16.03.2020, на банківську картку [PERSON] . Приватбанк 16.03.2020 перераховано кошти у сумі 14999 грн. згідно договору 1982167. Для укладання вищевказаного електронного кредитного договору сторони вчинили наступні дії в ІТС товариства та поза нею: 16.03.2020 15:36:38 15:36:53 заповнення позичальником заяви; 16.03.2020 15:36:53 15:37:09 автоматична перевірка по заяві; 16.03.2020 15:37:09 15:37:30 перевірка позичальника за даними БКІ; 16.03.2020 15:37:09 15:37:34 скоринг; 16.03.2020 15:37:34 15:38:14 підписання договору; 16.03.2020 15:38:14 оброблення заяви. Вказане підтверджується наданою позивачем Анкетою\~заявою на кредит № 1982167 від 16.03.2020 та зазначеними в ній анкетними та паспортними даними позичальника. Доводи позивача, що ним договір не укладався з відповідачем спростується вказаними доказами, та суд погоджується з доводами відповідача, що кредит надано 16.03.2020, а виписку по рахунку Приватбанк надано за період починаючи з 01.04.2023. Відповідно до розрахунку суми заборгованості, борг [PERSON] за укладеним договором станом на 14.06.2020 ставновить 34483,02 грн., з яких: заборгованість за сумою кредиту\~14999 грн; заборгованість за комісією 1259,92 грн., заборгованість за процентами 18224,10 грн. 20 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис за реєстр. №13154 про звернення стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором 1982167 від 16.03.2020 укладеним з ТОВ «Мілоан» заборгованості за кредитним договором 1982167 від 16.03.2020. Строк платежу за кредитним договором 1982167 від 16.03.2020 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 15.04.2020 по 14.06.2020. Сума заборгованості складає 34483,02 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 14999 грн., прострочена заборгованість за комісією становить 1259,92 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 18224,10 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 грн., строкова заборгованість за комісією становить 0,00 грн., строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,00 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 0,00 грн.. Загальна сума, що підлягає стягненню 34483,02 грн. Вказаний виконавчий напис відповідачем було пред`явлено до примусового виконання приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В., за яким було відкрито виконавче провадження ВП №628054742, та винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника. Позивач дізнавшись про існування вказаного виконавчого напису нотаріуса звернувся до суду за захистом свого права за місцем його виконання, тобто за місцем своєї роботи. Однак, Московським районним судом м. Харкова було спрямовано вказану справу за підсудністю за місцеперебуванням позивача. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої\~статті 1 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша\~статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року№ 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до положень цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ вищевказаного Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172, якою керувався нотаріус. Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до\~ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику.\~Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.\~Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинноюпостанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинноюПостанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Установлені судом обставини у цій справі свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 20.07.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Відповідачем і не доведено, і не спростовано, що кредитний договір наданий ним нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому зазначена обставина є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Крім того, після закінчення дії кредитного договору відповідачем нараховувались позивачу відсотки, так як періодом стягнення є 15.04.2020-14.06.2020. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про те, що наявна заборгованість в оспорюванню виконавчому написі не є безспірною, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача про визнання незаконною та скасування постанови ВП №6285474 стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Мілоан» заборгованості в розмірі 34483 грн. 02 коп., виключення позивача з Єдиного реєстру боржників, то в їх задоволенні слід відмовити, оскільки вказані вимоги можуть бути розглянуті в порядку адміністративного судочинства в разі наявності спору після визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконання, та вказане не відноситься до компетенції суду. Вимоги відповідача про безспірність суми боргу кредитної заборгованості, та її стягнення можуть бути розглянуті в окремому позові, оскільки вказане суперечить вимогам ст. 2 ЦПК України. Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору в розмірі 840,80 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial