Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Липовецької міської ради (далі - відповідач), у якому просила: - визнати за позивачем право по спадщині за законом на земельну ділянку згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0359173, яка належала [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі рішення Липовецької РДА №314 від 17.09.1996, згідно якого йому була передана земельна ділянка, що розташована на території с. Скитка, Вінницької обл. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , а після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай), що розташована на території с. Скитка, Вінницької обл. Спадщину батька позивач прийняла, однак при оформленні свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено нотаріусом з підстав відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно. Ухвалою суду від 05.07.2023 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Відповідачем у визначений судом строк відзиву на позов не подано, однак представник у своїй заяві просив суд розглянути справу без нього, а позов визнав. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, однак у своїй заяві просили суд про розгляд справи за їх відсутності, позов просили задовольнити. Суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] у с. Хороша, Вінницької обл. Належність [PERSON] права на земельну частку підтверджується тим, що у відповідь на адвокатський запит представника позивача від Відділу №1 УНАП ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 06.02.2023 вбачається, що згідно «Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Липовецькою РДА по КСП «Урожай» Скитківської сільської ради на [PERSON] виготовлено сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН №0359173 на підставі розпорядження Липовецької РДА №314 від 17.09.1996, а державний акт на право власності не видавався. На запити суду з нотаріальної контори було надано відповіді про те, що спадкову справу на [PERSON] не виявлено. Згідно свідоцтва про народження позивача, [PERSON] доводився їй батьком, а надалі позивач при укладенні шлюбу змінила прізвище на " [PERSON] ". Відповідно до довідок виданих Липовецькою міською радою від 22.02.2023 вказано, що на день смерті [PERSON] , до складу його сім`ї входили дочка - позивач та син [PERSON] , натомість на день смерті [PERSON] проживав один за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту, складеного комісією в складі депутата Липовецької міської ради та сусідів, вбачається, що позивач здійснила поховання батька [PERSON] , а надалі протягом шести місяців доглядала за його будинком та обробляла земельну ділянку. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд зауважує, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини та кола спадкоємців за законом. За змістом ст. 525 ЦК УРСР 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Як визначено в ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За загальними приписами ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом було встановлено, що після смерті [INFO] у с. Хороша, Вінницької обл. батька позивача - [PERSON] , який мав право на земельну частку (пай) за сертифікатом серії ВН №0359173, виданим на підставі рішення Липовецької РДА №314 від 17.09.1996, і який за життя заповіту не складав, саме позивач здійснила поховання батька [PERSON] , і надалі протягом шести місяців доглядала за його будинком по [ADDRESS] та обробляла земельну ділянку. Таким чином, позивач як спадкоємець першої черги прийняла спадщину батька фактично вступивши у володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Факт прийняття спадщини іншими спадкоємцями не встановлено, а на запити суду з нотаріальної контори та архіву було надано відповіді про те, що спадкову справу на [PERSON] не виявлено. Однак при зверненні позивача до нотаріуса з метою оформлення земельної ділянки, яка раніше належала батькові нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на таку земельну ділянку. Зважаючи на те, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено, отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування (лист ВССУ від 13.05.2013). Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, позивач обґрунтовано звернулася до суду з позовом в частині визнання права власності на спадкове майно. Суд зауважує, що в силу вимог ст. 392 ЦК України власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку, а з урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач і які не оспорює відповідач, а в сукупності, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога: визнати за позивачем право по спадщині за законом на земельну ділянку згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0359173, яка належала [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі рішення Липовецької РДА №314 від 17.09.1996, згідно якого йому була передана земельна ділянка, що розташована на території с. Скитка, Вінницької обл., ґрунтується на нормах законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved