Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом згідно якого просив суд ухвалити рішення щодо стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором. У обґрунтування заявленого вказав, що відповідач не виконує у добровільному порядку взяті на себе зобов`язання на підставі кредитного договору в зв`язку із чим утворилась оспорювана в рамках даного провадження заборгованість. Враховуючи наведене, представник позивача вимушений звернутись до суду із даною заявою. У судове засідання учасники справи не з`явились, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином. Разом з тим, представником позивача до суду скеровано клопотання про здійснення розгляду справи у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився і про причини такої неявки суд не повідомив. Окрім цього, останній не скористався власним процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву та будь-яким іншим чином не висловив свого ставлення з приводу заявлених вимог. Враховуючи наведене, судом ухвалено здійснювати розгляд справи у відсутність учасників та, відповідно, без фіксації його перебігу технічними засобами, що відповідає приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З огляду на зазначений перебіг подій, суд вважає за необхідне здійснювати розгляд справи у заочному порядку на підставі положень ст. 280 ЦПК України. Дослідив матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідно ним правовідносини. Відповідач у справі є громадянином України, має зареєстроване місце проживання та отримував код платника податків. 27 жовтня 2015 року між позивачем та відповідачем підписано угоду PDV2-1239072 згідно якої останній прийняв публічну пропозицію позивача про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ "Райффайзен Банк Аваль", а також висловив повну та безумовну згоду з їх умовами. 9 липня 2021 року між позивачем та відповідачем підписано заяву-договір про надання кредиту "Кредит готівкою" № 014/380805/82/1151360 згідно якого відповідачу надано кредит у розмірі 84287,20 гривень. Відповідно до умов зазначеного договору кредит надається шляхом зарахування коштів на поточний рахунок клієнта (відповідача у справі). Положеннями п. 2.1.1.-2.1.3. статті 2 зазначеного договору визначено, що метою отримання кредиту є придбання клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних особистих потреб не пов`язаних із підприємницькою незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, оплати відповідачем страхового платежу в розмірі 3287,20 гривень на користь ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА ЖИТТЯ" та погашення заборгованості відповідача перед ІДЕЯ БАНК у розмірі 53646,05 гривень за споживчим кредитом, наданим на підставі договору про надання споживчого кредиту №А03.00602.007162851 від 13 листопада 2020 року. Окрім цього, п. 2.2. статті 2 вище згаданого договору визначено, що кредит надається строком на 72 місяці починаючи з 9 липня 2021 року. Положення п. 2.3. статті 2 договору передбачають також те, що процента ставка за користування кредитом є фіксованою та становить на період з 9 липня 2021 року по 9 вересня 2021 року 0,01% річних, а починаючи з 10 вересня 2021 року 36,9% річних. Відповідно до розрахунку заборгованості за вищезгаданим кредитним договором станом на 10 березня 2023 року загальна заборгованість за вказаним зобов`язанням становить 95363,42 гривні та складається із заборгованості: за кредитом у розмірі 84378,65 гривень (в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 1710,92 гривень) та за процентами у розмірі 10984,77 (в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 10887,91 гривень). 10 березня 2023 року позивачем на адресу відповідача скерувувалась вимога про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором згідно якої позивач просить відповідача не більш ніж протягом 30 календарних днів з дня отримання цієї вимог здійснити дострокове погашення кредиту у повному обсязі разом зі сплатою процентів, а саме 95363,42 гривень. Зазначені правовідносини врегульовані та відповідають наступним нормам матеріального права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності. За такими принципами: кожна сторонами повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України); суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Мало того, тягар доказування покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України). Кредитний договір, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Проаналізувавши фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Позивач з метою захисту своїх порушених прав, що знайшли своє відображення у порушенні відповідачем умов кредитного договору та взятих на себе зобов`язань, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, як одним із способів та видів такого захисту. На даний час кредитний договір є діючим, оскільки позичальником не дотримано зобов`язань по поверненню грошових коштів. Також, суд встановив, що порушення боргових зобов`язань у причинно-наслідковому зв`язку потягнуло за собою появу заборгованості. У порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення понесені та документально підтверджені судові витрати пов`язані із розглядом даної справи, що складаються із суми сплаченого судового збору у розмірі 2684 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved