Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

15.08.2023 року до Славутицького міського суду Київської області за підсудністю з Чернігівського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява в якій позивач просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який було зареєстровано 10 серпня 2019 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 63. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що у сторін так і не склались нормальні сімейні стосунки. Подружні стосунки припинені через різні погляди на життя і сімейні відносини. З лютого 2022 року сторони проживають окремо, не виконують сімейні обов`язки, у кожного окремий бюджет, своє життя. Не підтримують сімейних стосунків, не ведуть спільне господарство. Подальше, сугубо формальне, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Ухвалою судді від 16 серпня 2023 року після виконання вимог, передбачених ч.6 ст.187 ЦПК України, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 14.09.2023 року. В призначене судове засідання сторони не з`явились. Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином. Від представника позивача електронним судом надійшла заява в якій просила розглянути справу за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримали. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, судову повістку, ухвалу про відкриття провадження та позов з додатками отримав 23.08.2023 року, що підтверджено зворотнім поштовим повідомленням. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , виданого 10 серпня 2019 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, копія якого долучена до справи, [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , 10 серпня 2019 року зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис за № 63. Після державної реєстрації шлюбу прізвища: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Копія долучена до матеріалів справи. (а.с. 5) Від шлюбу у сторін народилась дитина: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , копія якого долучена до матеріалів справи. (а.с. 10) З довідки про реєстрацію місця проживання особи [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9) Як вбачається із змісту позовної заяви, спільне життя у сторін не склалося, шлюбні відносини фактично припинені через різні погляди на життя і сімейні стосунки. Спільне господарство не ведеться, спільний бюджет відсутній. На час розгляду справи спірні питання про поділ майна сторони не мають. Питання визначення місця проживання дитини та її утримання узгоджено сторонами добровільно. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Із статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно ч.2 ст.18, п.3 ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача і відповідача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст.110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається із змісту позовної заяви, спірних питань з приводу утримання дитини та розподілу спільного майна на час розгляду даної справи у суді відсутні. У відповідності до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач змінювала прізвище, та просить залишити набуте прізвище, то суд вважає, що після розірвання шлюбу необхідно залишити прізвище - « [PERSON] ». На підставі п.1.3 ч.2 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачем було сплачено судовий збір в повному обсязі. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. За правилами ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у розмірі 1073 гривні 60 копійок.

Outcome: approved