Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що від шлюбу сторони мають двох дітей, а саме двох синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Молодший син є інвалідом першої групи підгрупи "А" з народження, має захворювання "мікроцефалія", не сидить, не ходить, не бачить та не говорить, але має ідеальний слух. Вона є його законним представником та доглядає його, оскільки він потребує постійного стороннього догляду, обмежений в самообслуговуванні, здатності до самостійного пересування, спілкування, контролювання своєї поведінки. Зазначила, що знаходиться у скрутному матеріальному становищі, потребує матеріальної допомоги на утримання, догляд та лікування дитини-інваліда, оскільки несе витрати на харчування, одяг, сплату комунальних ослуг, купівлю предметів для реабілітації та лікування, а також проходження реабілітаційних курсів для дітей-інвалідів. Матеріальну чи будь-яку іншу допомогу, необхідну для утримання їхнього спільного сина, відповідач добровільно не надає. Посилаючись на те, що відповідач отримує нерегулярний і мінливий дохід, позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій формі на утримання дитини [PERSON] щомісячно до настання повноліття, починаючи з дня звернення до суду, але не менше ніж 50 % прожиткового мінумуму для дитини відповідного віку. 13 вересня 2023 року від представника відповідача надійшов відзив, в якому представник просить відмовити у задоволенні позову. Заперечення зводяться до того, що відповідач у повному обсязі взяв на себе виконання обов`язку по утриманню сім`ї, забезпечує сім`ю всім необхідним та створив належні умови для проживання позивачки та дітей. Стверджує, що у відповідача мінливий дохід. Вважає, що причиною подання позову стали постійні конфлікти в сім`ї після народження хворого сина [PERSON] . На думку представника відповідача, позивачка не довела обставини, на які вона посилається, а також на існування порушеного права. Цього ж дня, від представника позивача надійшла відповідь на відзив відповідача, в якому представник позивачки послалася на наявність у позивача земельної ділянки та житлового будинку, як на підтвердження того, що у нього є можливість виконувати зобов`язанняна щодо утримання дитини у заявленій ними сумі. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Додатково зазначила, що син позивачки потребує постійного догляду, позивачка позбавлена можливості працювати. Шлюб між сторонами розірвано, наразі вони проживають окремо. Відповідач у судовому засіданні повідомив, що він купує дитині все, що треба, просив у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача додала, що [PERSON] приймає активну участь в утриманні дитини та родини, свої обов`язки виконує належним чином. Оскільки позивачка не має можливості працювати, всі обов`язки щодо утримання дитини лягли на відповідача. Від подальшого виконання обов`язків щодо утримання дитини відповідач не відмовляється. Позивачка та її представник не надали доказів неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків. На підставі вищенаведеного, просила відмовити у задоволенні позову. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши належним чином зібрані у спарві докази у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони у справі перебували у шлюбі, що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15.11.2022 року. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 червня 2023 року у справі № 308/561/23 шлюб між сторонами розірвано, рішення набуло законної сили 14.07.2023. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22 червня 2017 року, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю. [PERSON] є дитиною-інвалідом підгрупи "А", що підтверджується посвідченням УСЗН Ужгородської РДА серії [NUMBER] від 17 грудня 2020 року. Відповідач перебуває у працездатному віці. Згідно з посвідченням № [NUMBER] є інвалідом 3-ї групи (загальне захворювання) безстроково, та відповідно до довідки управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Закарпатській області № 8216 9634 8522 8215 від 12.09.2023, отримує соціальну пенсію інвалід з дитинства. Має у власності житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,1501 га за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 744958, а також 1/7 частки у праві приватної спільної власності на житловий будинок [ADDRESS] . У ході розгляду справи справи судом встановлено, що договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися, інформації щодо стягнень по іншим аліментним зобов`язанням відповідача, судом не встановлено. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 1 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України). Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 статті 184 Сімейного кодексу України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що [PERSON] є дитиною-інвалідом підгрупи "А", який потребує постійного догляду і повністю перебуває під наглядом позивачки, у зв`язку з чим остання позбавлена можливості працювати. ПоЄдиним доходом позивачки, згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, є соціальні виплати у розмірі 6009,1 грн. При цьому, відповідач, не зважаючи на те, що є інвалідом з дитиниства та отримує соціальну допомогу за станом здоров`я здатний працювати. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Нормами ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на викладене, виходячи зі встановленого законодавством обов`язку обох батьків утримувати їх неповнолітніх дітей, приймаючи до уваги стан здоров`я дитини, матеріальне становище та рівень доходів матері, відсутність відомостей щодо неможливості відповідачем сплачувати аліменти, суд прийшов до переконання про наявність законних підстав для задоволення вимог позивачки та стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання сина у розмірі 3500,00 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 10.01.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, беручи до уваги висновок суду про задоволення позовних вимог позивачки, яка відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, з відповідача, на підставі ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1073,60 гривень. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved