Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

І. Виклад позиції заявника та представника заінтересованої особи. [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту батьківства [PERSON] щодо [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що вона проживала з [PERSON] та у них [INFO] народилася донька [PERSON] , відомості про батька у свідоцтві про народження дитини записані відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України. Заявниця разом з [PERSON] спільно виховували дитини, піклувалися про неї. 11.05.2023 [PERSON] загинув у селищі Білогорівка Луганської області. На даний час встановити батьківство [PERSON] відносно [PERSON] у позасудовому порядку не можливо. Представники заінтересованих осіб у вирішенні даної справи покладаються на розсуд суду. ІІ. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників справи. Суд своєю ухвалою від 16.06.2023 року відкрив провадження по вищевказаній справі за правилами окремого провадження. Заявниця та її представник у судовому засіданні підтримали вимоги заяви та просили задовольнити. Представники заінтересованих осіб у судове засідання не з`явились. ІІІ. Встановлені судом обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 12.07.2007 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.6). [INFO] народилася [PERSON] (а.с.7). Медичним висновком від 13.09.2013 [PERSON] встановлено інвалідність (а.с.8-9). Відповідно до довідки Сухополов`янської сільської ради від 05.06.2023, складеної зі слів сусідів, що [PERSON] та [PERSON] проживали за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). 20.01.2012 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб (а.с.13). [PERSON] помер [INFO] (а.с.16). Свідок [PERSON] у судовому засіданні вказала, що знає [PERSON] та [PERSON] особисто, останні не менше 15 років тому почали спільно проживати у будинку [PERSON] , у них народилася донька [PERSON] , яку вони виховували спільно, як батько і мати. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що знає [PERSON] та [PERSON] особисто, останні не менше 15 років тому почали спільно проживати у будинку [PERSON] , у них народилася донька [PERSON] , яку вони виховували спільно, як батько і мати, підтримували сімейні стосунки між собою. ІV. Оцінка суду. Відповідно до ч.3\~ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. У відповідності до п. 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. В пункті 13 вказаної Постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно п. 7\~Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, яка вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в книзі реєстрації народжень учинено згідно зі\~ст.135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч.2\~ст. 55 СК України\~про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Згідно\~ст.130 СК України\~у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1\~ст.135 цього Кодексу. Відповідно до частин першої, другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані\~встановлюються такими засобами:\~1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі вище перераховані докази в сукупності. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~Як докази для встановлення батьківства в суді можуть бути досліджені зокрема: листи, телеграми відповідача, в яких він повідомляє про можливість народження чи народження його дитини певною жінкою; заява відповідача за місцем роботи про надання йому відпустки у зв`язку з народженням дитини; показання свідків про виявлення відповідачем турботи про дитину та її матір, обрання імені дитини тощо. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Але передумовою звернення до суду в справах про встановлення батьківства є, зокрема, наявність кровного споріднення між особою, яку позивач просить визнати батьком, і дитиною. Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням статті 89 ЦПК України, згідно з якою жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до частини першої статті 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Таким чином, висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89 ЦПК України. Дослідивши зібрані у справі докази, суд виснував, що лише пояснень двох свідків не достатньо для встановлення батьківства, оскільки предметом доказування у даній справі є кровна спорідненість, і одним із доказів такого факту є судово-біологічної (судово-генетичної) експертиза, наявність такої дозволило б суду оцінити у сукупності зібрані по справі докази. За таких обставин заявлені вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed