Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про зміну способу аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що 13 лютого 2003 року між нею та відповідачем по справі зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу у них є двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з матір`ю. 19 вересня 2018 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду шлюб розірвано. Судовим наказом Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 серпня 2018 року вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 19 червня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття. З моменту попереднього звернення до суду змінилися обставини, які характеризують матеріальний стан відповідача. На утримання сина [PERSON] , [INFO] , відповідач припинив сплачувати аліменти у червні 2023 року. Позивачу стало відомо, що відповідач на даний працевлаштований та отримує заробітну плату. 22.09.2021 відповідач придбав автомобіль. Натомість, матеріальний стан позивача не покращився, вона працює та отримує мінімальну заробітну плату. У зв`язку із недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та змінити спосіб стягнення аліментів, визначений судовим наказом Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 серпня 2018 року у цивільній справі № 607/11442/18 та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 (однієї чверті) усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили, і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, однак представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає та не заперечує щодо його задоволення, подавши заяву про визнання позову. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~статті 206 ЦПК України,\~позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що є усі законні підстави ухвалити рішення про задоволення позову. При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви, клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії. Ухвалою суду відкрито провадження у справі. Перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов до наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права. Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Суд, встановив, що з 13 лютого 2003 року сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.09.2018 було розірвано. Від даного шлюбу у сторін є повнолітній син [PERSON] , [INFO] та неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 18.01.2008 Дичківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області України, актовий запис № 01. Судовим наказом Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 серпня 2018 року у справі № 607/11442/18 вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 червня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Судом з`ясовано, що на утримання сина [PERSON] , [INFO] , відповідач припинив сплачувати аліменти у червні 2023 року, у зв`язку із досягненням ним повноліття. Згідно довідки Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 01.08.2023 № 106 вбачається, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , на даний час зареєстрований та проживає разом з позивачем в [ADDRESS] . Відповідно до довідки про доходи № 08/001 від 02.08.2023, позивач [PERSON] працює у Монастирі Різдва Пресвятої Богородиці ЧБМФ УГКЦ на посаді кухаря, загальна сума доходу якої за період з лютого 2023 по липень 2023 становить 40\~200,00 грн. Згідно інформації РСЦ ГСЦ МВС в Тернопільській області від 02.08.2023 № 31/19-К-108а.з. вбачається, що за відповідачем [PERSON] зареєстрований автомобіль Fiat Scudo, 2004 року випуску, об`єм двигуна 1997 см. куб, дата реєстрації 22.09.2021. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2\~статті 15 Цивільного кодексу України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1\~ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Позивач як на підставі заявлених вимог посилається на те, що слід змінити спосіб стягнення аліментів, у зв`язку із зміною матеріального становища відповідача. Суд погоджується з такими аргументами позивача, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до\~ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181\~СК України).\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України,\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192\~СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Згідно\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 12, 82 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, визначаючи розмір аліментів у частці заробітку (доходу) відповідача, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, визнання відповідачем позову, вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог та зміни способу стягнення визначених раніше судом аліментів, а тому, слід стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 (однієї чверті) усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили, і до досягнення дитиною повноліття. Щодо стягнення судових витрат, суд дійшов наступного висновку. Згідно з ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 6 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Частиною 1 статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За вказаних обставин, зважаючи на визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, слід з відповідача на користь держави стягнути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову та 50 відсотків судового збору слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі наведеного та

Outcome: approved