Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-14 00:00:00

01.05.2023 позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачки на його користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 60 227 грн. за період з листопада 2017 року по липень 2022 року. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що від шлюбу з відповідачкою мають 2-х неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на утримання яких рішеннями суду від 16.08.2010 та 08.12.2015 відповідно стягнуто з нього на користь відповідачки аліменти в розмірі по частці з усіх видів доходу на кожного, тим самим з 2015 року розмір стягуваних з нього аліментів став складати 50% заробітної плати. Заборгованості за сплати аліментів не було. Разом з тим, в серпні 2015 року відповідачка забрала лише сина [PERSON] та поїхала жити до іншого чоловіка, [PERSON] же залишався жити з позивачем та перебував на повному його утриманні. При цьому відповідачка з серпня 2015 року по лютий 2018 року отримувала аліменти, що призначені на утримання сина [PERSON] та використовувала їх на свої власні потреби. За його позовом рішенням суду від 27.04.2017 визначено місце проживання неповнолітнього [PERSON] разом з батьком. В зв`язку з чим рішенням суду від 27.02.2018 з відповідачки на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в 888,50 грн., але не мене 50% мінімального прожиткового мінімуми для дитини відповідного віку. Проте за весь час проживання сина [PERSON] із позивачем з 2015 року по сьогодні, тобто окремо від відповідачки, мати дитини присуджені аліменти на утримання [PERSON] сплачувала нерегулярно, в зв`язку з чим утворилась заборгованість по аліментам, яка станом на 01.04.2023 становить 24427 грн. В грудні 2021 року син [PERSON] вирішив проживати разом із матір`ю за місцем її проживання. Рішенням суду від 22.12.2022 визначено місце проживання неповнолітнього сина [PERSON] з матір`ю. В червні 2022 року відповідачка звернулась до позивача з позовом про стягнення аліментів на її користь на утримання сина [PERSON] . В ході розгляду справи також встановлено, що позивачем на утримання сина [PERSON] не отримано аліменти за період з листопада 2017 року по липень 2022 року в сумі 24427 грн. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 18.05.2023 відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України до суду не надходило. 09.06.2023 відповідачка надала відзив на позовну заяву, в якому просить позов задовольнити частково, а саме на суму 14213,50. Вказала, що позивач просить стягнути з неї суму, яка втричі перевищує суму заборгованості, що не відповідає принципам справедливості, добросовісності та розумності. 29.06.2023 позивач надав відповідь на відзив, в якій вказав, що платіж, який сплачується боржником в рахунок погашення заборгованості по аліментам, згідно вимогам ст. 534 ЦК України та судової практики, зараховується в погашення тих платежів по аліментах, які не були сплачені, починаючи з перших платежів. Суми пені по кожному з несплачених щомісячних платежів дорівнюється 100% розміру аліментів того місяця, в якому аліменти не були сплачені, так як платежі по сплаті аліментів проводились відповідачкою із значним простроченням. На його думку, скільки б відповідачка на сьогодні не погашала заборгованість по аліментам, пеня в сумі 60 227 грн. залишиться незмінною, так як нараховувалась на кожний місяць прострочення, а не на загальну суму заборгованості по аліментам. Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК України порядку сторони не скористалися. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони у справі з 10.09.2005 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Валківського районного суду Харківської області від 01.02.2016 у справі №615/2129/15-ц. Від шлюбу ростуть неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтв про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] , виданих відповідно 27.03.2006 та 05.08.2013 Ков`язькою селищною радою Валківського району Харківської області, актові записи №5, 14, де батьками значаться сторони у справі. Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 16.08.2010 у справі №2-1198/2010 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08.07.2010. Рішення набрало законної сили 26.08.2010 та звернуто до виконання. Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 08.12.2015 у справі №615/1714/15-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 07.10.2015 до досягнення повноліття, тобто до [INFO] . Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 27.04.2017 у справі №615/1739/16-ц визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 28.11.2017 у справі №615/1009/17 затверджено укладену між сторонами мирову угоду, за якою: - [PERSON] звільнений від сплати аліментів за виконавчим листом №615/1626/15-ц, виданим Валківським районним судом Харківської області 24.11.2015, на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, за період з 08.07.2010 по 01.09.2016 та з 01.01.2017 до досягнення дитиною повноліття. - зараховано сплачені з 01.01.2017 за виконавчим листом №615/1626/15-ц від 24.11.2015, на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в рахунок сплати аліментів за виконавчим листом №615/1714/15-ц, виданим Валківським районним судом Харківської області 05.01.2016 на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 27.02.2018 у справі №615/1496/17 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 888,50 грн., але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.11.2017 до досягнення дитиною повноліття. Рішення не оскаржено позивачкою, вступило в законну силу 26.03.2018, що підтверджується даними виконавчого листа №615/1496/17, виданого Валківським районним судом Харківської області 07.08.2020. Згідно листа №7186, станом на 08.07.2022 у Валківському відділі державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває на виконанні виконавче провадження ВП №62773429, відкрите 11.08.2020, з примусового виконання виконавчого листа №615/1496/17. Із розрахунку заборгованості, в ході примусового виконання виконавчого листа №615/1496/17 в результаті часткового виконання рішення суду за [PERSON] рахується заборгованість зі сплати аліментів за період з 17.11.2017, яка складає загальну суму: станом на 31.11.21 - 20314 грн., станом на 31.11.2022 - 30222 грн. Зазначені обставини встановлені рішенням Валківського районного суду Харківської області від 22.12.2022 у справі №615/659/22, яке набрало законної сили 02.02.2023. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). Відповідно до положень ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ст.180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (ч.1 ст.196 СК України). Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 02.11.2016 у справі №6-1554цс16, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст.196 СК України пеня нараховує ту суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплати аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку є різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також різний. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в які виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Відповідно до наданого позивачем розрахунку пені за прострочені платежі по аліментам за період з листопада 2017 року по липень 2022 року, здійсненого з урахуванням викладеної правової позиції, розмір пені за весь період несплати аліментів становить 60 227 грн. Наданий відповідачкою розрахунок пені за прострочені платежі по аліментам не відповідає вимогам закону та свідчить про намагання уникнути від цивільної відповідальності. Таким чином, суд доходить висновку, що загальна сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з листопада 2017 року по липень 2022 року становить 60 227 грн. Судові витрати у справі відповідно до положень ч.6 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved