Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою в якій вказала, що нею було отримано державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № 487073. В державному акті на право приватної власності на землю допущено помилку, а саме замість імені на та прізвища « [PERSON] », як записано в паспорті заявника, зазначено ім`я та прізвище « [PERSON] ». Також заявником було отримано державний акт на право постійного користування землю серії ІІІ-ОД № 016668. В державному акті на право постійного користування землею допущено помилку, а саме замість імені на та прізвища « [PERSON] », як записано в паспорті заявника, зазначено ім`я та прізвище « [PERSON] ». Заявник звернулася до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області з заявою про виправлення помилки у відповідних державних актах, про що їй було відмовлено. На підставі викладеного заявник просила суд встановити факт належності їй правовстановлюючого документу державний акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 487073, виданого 20.04.2001 року та державного акту на право постійного користування землею серії ІІІ-ОД № 016668 виданого 18.04.2001 р. Заявник надала клопотання, за яким просила розглянути справу без її участі та задовольнити заявлені вимоги. Представник заінтересованої\~особи Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, надав клопотання в якому просив розглянути справу за його відсутності, проти заяви не заперечує. В зв`язку з тим, що розгляд справи проведено за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм не здійснювалось, що узгоджується з положеннями ст. 247 ЦПК України. Дослідивши подану заяву та надані докази по справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Як зазначено в паспорті громадянина України серії [NUMBER] виданого Кілійським РВ УМВС України в Одеській області 28.12.2000 р., заявником є « [PERSON] », [INFO] . З копії державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 487073, виданого 20 квітня 2001 року на підставі рішення ХІІІ сесії ХХІІІ скликання Старотроянівської сільської Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 4 серпня 2000 року № 99, вбачається, що « [PERSON] » передано у приватну власність земельну ділянку площею 0.60 га, розташовану на території Старотроянівської сільської ради для ведення особистого підсобного господарства. З копії державного акту на право постійного користування землею серії ІІІ-ОД № 016668, виданого 18 квітня 2001 року на підставі рішення ХІІІ сесії ХХІІІ скликання Старотроянівської сільської Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 4 серпня 2000 року № 99, вбачається, що « [PERSON] » надано у постійне користування земельну ділянку площею 0.40 га, розташовану на території Старотроянівської сільської ради для ведення особистого підсобного господарства. Згідно довідок Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області від 09.03.2023 р., 14.03.2023 р., книги №1 реєстрації державних актів на право приватної власності на землю для ведення особистих підсобних господарств та книги №2 реєстрації державних актів на право постійного користування землею для ведення особистих підсобних господарств, державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № 487073 та державний акт на право постійного користування землю серії ІІІ-ОД № 016668 видані на ім`я [PERSON] дійсно видавалися Старотроянівською сільською радою [PERSON] . Як вбачається з відповіді Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № Б-159/0-169/6-23 від 08.06.2023 року на заяву [PERSON] , у зв`язку з набранням чинності з 01.01.2013 року Законом України «Про державний земельний кадастр», з 01.01.2013 року органи Держземагенства позбавлені повноважень щодо реєстрації права власності та користування земельною ділянкою. В зв`язку з зазначеним рекомендовано звернутися до суду. При вирішенні справи судом застосовано відповідні положення діючого законодавства. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого. Таким чином заявник позбавлений можливості в позасудовому порядку внести виправлення до відповідних державних актів. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.\~263\~ЦПК України,\~судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним\~є рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. Судове\~рішення має\~відповідати завданню\~цивільного судочинства,\~визначеному цим\~Кодексом. При\~виборі і\~застосуванні норми\~права до\~спірних правовідносин\~суд враховує\~висновки щодо\~застосування відповідних\~норм права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявника та, беручи до уваги, що в позасудовому порядку неможливо встановити відповідні юридичні факти, задовольняє заяву.

Outcome: approved