Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Вільнянського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 36\~448,55 гривень. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] звернувся(-лась) до AT «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав(-ла) Заяву № б/н від 07.07.2011 року. Відповідач при підписанні «анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» та Витяг з «Тарифів Банку» додано до позовної заяви. Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом Відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення Відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження (Витяг із Умов та правил надання банківських послуг, з якими ознайомлено Відповідача, копія наказу банку щодо затвердження редакції Умов та правил надання банківських послуг на момент підписання заяви додано до позовної заяви). У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості Відповідач станом на 21.03.2023 року має заборгованість 36\~448,55 грн., яка складається з наступного: - 31\~072,86 грн. - заборгованість за тілом кредита; - 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; - 5\~375,69 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; - 0.00 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; - 0.00 грн. - нарахована пеня; - 0.00 грн. - нараховано комісії. Ухвалою суду від 10.05.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачем до суду надано відзив на позов, де зазначає, що кредитний договорів не укладався у зв`язку з чим просить відмовити у позові. Суд дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що 07.07.2011 року відповідач підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку. Згідно заяви відповідач висловив свою згоду на те, що заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним і банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до довідки про видані картки відповідачу були видані кредитні картки (Картка «Універсальна») з подальшим їх перевипуском з терміном дії останньої кредитної картки 08/25. У відповідності до умов договору позичальник отримав доступ до фінансових ресурсів грошових коштів у межах встановленого кредитного ліміту на картковому рахунку. Договором встановлено відповідальність за прострочення від суми заборгованості в розмірі: 86,4 % - для картки «Універсальна»; 84,0 % - для картки «Універсальна голд». Відповідно до розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, станом на 21.03.2023 року має заборгованість 36 448,55 грн., яка складається з наступного: - 31 072,86 грн. - заборгованість за тілом кредита; - 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; - 5 375,69 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; - 0.00 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; - 0.00 грн. - нарахована пеня; - 0.00 грн. - нараховано комісії. Наявність заборгованості за кредитним договором зумовила звернення АТ КБ «ПриватБанк» до суду за захистом своїх прав, спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк, це - юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги. Згідно зі ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. За визначенням ст.56 Закону України «Про банки і банківську діяльність» клієнт має право доступу до інформації щодо діяльності банку. Банки зобов`язані на вимогу клієнта надати таку інформацію: 1) відомості, які підлягають обов`язковій публікації, про фінансові показники діяльності банку та його економічний стан; 2) перелік керівників банку та його відокремлених підрозділів, а також фізичних та юридичних осіб, які мають істотну участь у банку; 3) перелік послуг, що надаються банком; 4) ціну банківських послуг; 5) іншу інформацію та консультації з питань надання банківських послуг; 6) щодо кількості акцій (паїв) банку, які знаходяться у власності членів виконавчого органу банку, та інформацію в обсязі, визначеному Національним банком України, про осіб, частки яких у статутному капіталі банку перевищують 5 відсотків; 7) інформацію, обов`язковість надання якої передбачена законом. Банк зобов`язаний мати власний веб-сайт та розміщувати на ньому інформацію, визначену законами, нормативно-правовими актами Національного банку України, а також нормативно-правовими актами Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку. Банк несе відповідальність за актуальність та достовірність інформації, розміщеної на його веб-сайті. За наслідками аналізу правовідносин, що склалися між сторонами суд приходить до висновку, що між сторонами укладено кредитний договір у виді надання кредитної лінії, тобто доступу до фінансових ресурсів у виді грошових коштів. Кредитна лінія метод кредитування. Позичальник отримує право на отримання і використання кредиту у відведений термін, при цьому встановлюється ліміт видачі та/або ліміт заборгованості. Договір про відкриття кредитної лінії включає обов`язок банку надати протягом терміну кредит на узгоджених умовах і кореспондуюче право клієнта. У ньому позичальник має право: -самостійно визначати час отримання кредитних коштів в межах загального терміну -самостійно визначати спосіб отримання кредитних коштів (повністю / частинами) -взагалі не брати кредит. В правовідносинах які є між сторонами, правочин, тобто дія направлення на виникнення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, відносно отримання кредиту грошових коштів реалізуються наступними етапами та сукупністю здійснених правочинів, як дій в межах укладеного Договору, а саме: -звернення споживача до Банку, як до ліцензованого суб`єкта, який має виключне право надавати банківські послуги, відносно отримання банківської послуги у виді кредиту, шляхом надання кредитної лінії, яке реалізовано за даною справою шляхом подання Відповідачем заяви від 07.07.2011 року; -видача/отримання кредитної картки з доступом до фінансових ресурсів грошових коштів, розміщених на рахунку та персонального ідентифікаційного номеру (PIN-коду), що забезпечує доступ до грошових коштів в межах наданого кредитного ліміту та відповідного строку та має ознаки відкритої строкової оферти, відносно доступу до кредиту. -здійснення Споживачем дії відносно отримання кредиту - грошових коштів (акцепту) в межах відкритої кредитної лінії, шляхом активації кредитної картки та підтвердження такої дії (акцепту) шляхом введення персонального ідентифікаційного номеру (PIN-коду). За змістом розрахунку заборгованості та Виписки з особового рахунку вбачається, що відповідач активно користувався кредитними коштами. Згідно з п. п. 5.1, 5.4, 5.5, 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ № 254 від 18.06.2006 р. інформація, що міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного). Особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Як зазначено у постанові Вищого Господарського суду України від 13.11.2014року у справі №908/4154/13 виписки порахунках/карткам ПАТ КБ «ПриватБанк» є належними та допустимими доказами надання Банком кредитних коштів Клієнту, отримання і використання таких коштів Клієнтом, нарахування Банком відсотків, комісії, пені, а також часткове погашення позичальником заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Оскільки надання кредитної лінії, як виду кредитного договору кредиту має певні особливості, а саме тривалий строкових характер наданої кредитної лінії, самостійне (диспозитивне) визначення та реалізація (дія) направлені Споживачем на отримання кредиту (час та обсяг отримання кредиту), що пов`язується з моментом виникнення зобов`язання у Споживача відносно сплати процентів як плати за користування кредитом, суд приходить до висновку, що враховуючи принцип свободи Договору та змінну ознаку процентної ставка кредиту Сторони можуть узгоджувати розмір процентів, яка діє саме на момент отримання кредиту (здійснення акцепту отримання грошових коштів) Споживачем. Згідно з положеннями статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст.628,629 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч.1 ст.638 ЦК України). Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч.2 ст.638 ЦК України). За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч.1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч.3). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 та від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон), згідно ст.3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону). Згідно із ч.6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч.8 ст.11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Умовами та правилами надання банківських послуг передбачені терміни та поняття, зокрема: кредит (кредитна лінія, кредитний ліміт) п.1.1.1.45 (з визначенням отримання грошових коштів на умовах оплатності та їх повернення); офіційний сайт Банка п. 1.1.1.59; ПІН п. 1.1.1.61; засоби доступу п.1.1.1.82; тарифи п.1.1.1.91 (з посиланням на мінливих характер); PIN-код п.1.1.1.106. Суд приходить до висновку, що кредитний договір у виді наданої кредитної лінії сторони уклали в письмовій та електронній формі (змішаній формі договору), що не заборонено Законом. Так, зазначене обґрунтування підтверджується довідкою про зміну умов кредитування, з якої вбачається, що сторони неодноразово узгоджували зміну кредитного ліміту протягом тривалого періоду часу (29.11.2013-09.08.2022) та розміру кредитної лінії (з 8400,00 грн. до 32000,00 грн.) в електронній формі. Крім того, відповідно до довідки виданих кредитних карток, протягом періоду часу 29.11.2013 20.08.2021, Споживачеві, хронологічно послідовно (зі спливом терміну дії картки видавалася нова картка), було видано 5 (п`ять) кредитних карток, що також погоджено сторонами в електронному виді та є пролонгацією кредитного договору у виді кредитної лінії. Одночасно, суд не може залишити поза увагою обставину того, що будучи обізнаним про умови оплатності та повернення отриманого кредиту (грошових коштів) (п.1.1.1.45 Умов), Відповідач, протягом загального строку наданої кредитної лінії, активно користувався фінансовими ресурсами у виді грошових коштів та сплачував (повертав) кредит та проценти, що свідчить про наявність узгоджених усталених правових відносин за кредитним договором та здійснення дій направлених на виконання умов Договору з боку обох сторін. Суд звертає увагу на те, що питання з боку Відповідача про укладення договору виникли виключно після ініціювання судового провадження з питання стягнення заборгованості. При цьому з боку Відповідача жодним чином не пояснюються обставини продовження строку кредитного договору (пролонгації) шляхом отримання перевиданих кредитних карток, та здійснення активних дій з боку Відповідача відносно отримання кредиту грошових коштів, шляхом використання виданої кредитної картки та застосування PIN-коду, які реалізуються виключно на засаді диспозитивності, тобто самостійним волевиявленням та реалізацією дії, без будь-яких механізмів та умов примусу відносно отримання кредиту, як з боку Банку та визначеними умовами договору. Суд вважає за необхідне акцентувати обґрунтування також на тому, що підписання «анкети-заяви», видача споживачу кредитної картки та PIN-коду, як механізмів доступу до фінансових ресурсів, а також «Умови та правилами надання банківських послуг», «Тарифи Банку», не породжують у Споживача обов`язку отримання кредиту. Отримання кредиту реалізується самим Споживачем особисто, шляхом використання виданої кредитної картки та застосування PIN-коду, яка є правочином вчиненим у електронній формі, що виражає волевиявлення Споживача на отримання кредиту на умовах які узгодженні сторонами, в тому числі й відносно діючої на момент отримання кредиту ставки кредиту, з урахуванням умов Договору відносно того, що ставка кредиту може змінюватись та відкритого доступу до вартості кредиту (ставки кредиту). При цьому використання виданої кредитної картки та застосування PIN-коду, для отримання кредиту, як електронного правочину є підтвердженням Споживача про обізнаність з умовами кредитування, погодження з тими умовами та дія реалізована на отримання кредиту на таких погоджених умовах. Суд наголошує на тому, що за кредитним договором у відповідача щонайменше виникли зобов`язання повернути грошові кошти (кредит) та сплатити проценти, як плату за користування кредитом. При цьому, сплив строку Договору не є обставиною, яка припиняє, змінює та/або зменшує обсяг зобов`язань відповідача за кредитним Договором, як відносно повернення грошових коштів (кредиту), так і відносно обов`язку сплачувати проценти, як плату за користування кредитом, оскільки обставина «сплив строку договору» не входить до обсягу підстав припинення зобов`язання визначених Главою 50 ЦК України. Верховний Суд України у постанові від 21.12.2016 у справі №905/2187/13 дійшов висновку, що закінчення строку дії договору не припиняє невиконаного зобов`язання між сторонами. Такої ж правової позиції Верховний Суд дотримується у постановах від 19.05.2020 у справі №910/9167/19; від 9 квітня 2020 при розгляді справи №910/4962/18, де в своєму висновку зазначив, що поряд з належним виконанням законодавство передбачає й інші підстави припинення зобов`язань (прощення боргу, неможливість виконання, припинення за домовленістю, передання відступного, зарахування). Однак, чинне законодавство не передбачає таку підставу припинення зобов`язання як закінчення строку дії договору. Отже, на думку Верховного Суду зобов`язання, невиконане належним чином, продовжує існувати, незважаючи на закінчення строку дії договору. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку між сторонами укладено кредитний договір, позивач умови кредитного договору виконав належним чином, надавши відповідачеві кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак, відповідач належним чином свої зобов`язання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем склалась заборгованість. Суд зауважує, що в силу ст.1054 ЦК України, п.1-1 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» до кредитного договору застосовується презумпція оплатного правочину, тобто за користування грошовими коштами законодавством встановлена оплата у виді процентів. Відповідачем до суду не надано доказів того, що правочин було укладено на умовах безоплатності, до суду не надано позиції відповідача відносно правовідносин між сторонами, їх тривалості, умов отримання грошових коштів, порядку користування грошовими коштами (кредитом) та сплатою відповідачем процентів за користування кредитом, обставин продовження правовідносин після спливу строку дії кредитної картки, підстав та умов отримання нових кредитних карток та їх використання, користуванням кредитом (кредитною лінією) та сплатою процентів за новими кредитними картками. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідача на користь АТ КБ "Приватбанк" підлягають задоволенню. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved