Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до Теребовлянської міської ради, треті особи: Теребовлянське бюро технічної інвентаризації, Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Застіноцька 20 А» про визнання права власності за набувальною давністю, у якому просить визнати за нею право власності на квартиру загальною площею 45,6 кв. м., житловою 32,4 кв., що знаходиться за адресою [ADDRESS] обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона народилась від батьків: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Обоє її батьків працювали на Теребовлянській взуттєвій фабриці, яка була розташована в місті Теребовля Тернопільської області. У 1993-1994 роках адміністрацією взуттєвої фабрики її батькам, які потребували на квартирному обліку по місцю роботи як особи які потребують покращення житлових умов, було надано двохкімнатну квартиру для проживання в новозбудованому багатоквартирному будинку Теребовлянської взуттєвої фабрики, який розташований по [ADDRESS] . Дана квартира є з двох кімнат, коридору, кухні, ванної, туалету та кладової. Загальна площа кварти\-ри становить 45,6 кв. м., житлова - 32.4 кв.м. З вказаного періоду, вона та її батьки, стали проживати за вищевказаною адресою. До комунальної власності їх помешкання, як і сам багатоквартиний будинок, не відносився і не відноситься по даний час, а також не перебував і не перебуває по даний час на балансі Теребовлянської міської ради. Батько [PERSON] помер [INFO] , мама [PERSON] померла [INFO] . До смерті вони проживали по [ADDRESS] . Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак у позовній вказала про те, що позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Теребовлянської міської ради у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо його задоволення. Суд дослідивши матеріали справи встановив: Судом встановлено, що позивачка [PERSON] , народилась [INFO] від батьків [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 20.10.2018 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Батьки позивачки [PERSON] - [PERSON] , та [PERSON] працювали на Теребовлянській взуттєвій фабриці, яка була розташована в місті Теребовля Тернопільської області. Згідно тудової книжки від 24.12.1975 року та трудової книжки від 02.03.2009 року [PERSON] була прийнята на роботу та працювала Теребовлянській взуттєвій фабриці. [PERSON] , та [PERSON] , перебували на квартирному обліку по місцю роботи як особи які потребували покращення житлових умов, 1993-1994 роках адміністрацією взуттєвої фабрики було надано двохкімнатну квартиру для проживання в новозбудованому багатоквартирному будинку Теребовлянської взуттєвої фабрики, який розташований по [ADDRESS] . Дана квартира є з двох кімнат, коридору, кухні, ванної, туалету та кладової. Загальна площа кварти\-ри становить 45,6 кв. м., житлова - 32.4 кв.м. Як вбачається з позовної заяви, що з вказаного періоду часу, позивачка та її батьки, проживати за вищевказаною адресою. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] в с. Плебанівка. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] в м. Теребовля. Згідно довідки Теребовлянської міської ради від 07.09.2021 року адресованої голові ОСББ «Застіноцька 20А» [PERSON] про те, що багатоквартирний будинок по [ADDRESS] до комунальної власності не відноситься, та не перебуває на балансі Теребовлянської міської ради. Згідно довідки КПТМР «Теребовля» від 12.11.2019 року № 336 виданої поо те, що будинок по [ADDRESS] станом на 01.04.2019 року на балансф підприємництва не перебував. Згідно довідки виданої Теребовлянською міською радию від 21.04.2023 року про те, що інформація щодо приватизації житла за адресою [ADDRESS] , гр.. [PERSON] , у Теребовлянській міській раді відсутня. Згідно інформації наданої Теребовлянським управління з експлуатації газового господарства 04.04.2016 року укладено заяву приєднання до умов договору природного газу з [PERSON] особовий рахунок [NUMBER] , [ADDRESS] . Згідно інформації наданої Теребовлянським РЕМ, проте, що станом на 01.05.2023 року за особовим рахунком [NUMBER] [ADDRESS] укладено договір споживача про надання послуг з розподілу електроенергії з [PERSON] . У 2007 році, на підставі судового рішення, припинено юридичну реєстрацію Теребовлянської взуттєвої фабрики як юридичної особи, що підтверджується витягом з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 07.06.2023 року. Після смерті [PERSON] , позивачка [PERSON] проживає у квартирі загальною площею 45,6 кв. м., житловою 32,4 кв., що знаходиться за адресою [ADDRESS] , та сплачує всі комунальні послуги. Тобто, позивачка продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном - двохкімнатною квартирою за адресою [ADDRESS] , більше ніж 20 років. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 318 ЦК України, усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Вимогами ст.181 ЦК України передбачено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Згідно з вимогами ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з положеннями частин першої та четвертої ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій ст. 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом ст. 2 ЦК України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Проте не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним. Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до ст. 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини третьої статті 344 Цивільного кодексу України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 Цивільного кодексу України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у ЦК України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 01 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01 січня 2001 року. У відповідності до вимог п. 13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності на інших речових прав», можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також ч. 4 ст. 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Як передбачено п. 14 цієї ж Постанови, виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач достовірно довів факт набуття ним права власності за набувальною давністю, оскільки вона добросовісно і відкрито користується нерухомим майном протягом більше 20 років. Інших осіб, які б заявляли вимоги щодо повернення вказаного нерухомого майна, не судом не встановлено, а отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що за позивачем слід визнати право власності на квартиру за [ADDRESS] , загальною площею 45,6 кв.м. житловою 32.4 6 кв.м.

Outcome: approved