Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

Адвокат Шевчук Р.В. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з Державного підприємства «Дослідне господарство «Рихальське» Інституту сільського господарства Полісся Національної академії аграрних наук України на користь позивача середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в сумі 54 623 грн. 10 коп. та компенсацію втрати частини заробітної плати в сумі 28 513 грн. 38 коп. Ухвалою суду від 05 вересня 2023 року було прийнято заяву адвоката Шевчука Р.В. про збільшення позовних вимог, відповідно до яких останній просить стягнути з відповідача на користь позивача - 209 278 грн. 74 коп., яка складається з компенсації втрати частини заробітної плати в розмірі 49 711 грн. 99 коп. та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 159 566 грн. 75 коп. Позовні вимоги мотивує тим, що працював у Державного підприємства «Дослідне господарство «Рихальське» Інституту сільського господарства Полісся Національної академії аграрних наук України з 22.03.2014 по 11.12.2014 року. Був звільнений з посади охоронника 11 грудня 2014 року і на день звільнення повного розрахунку по заробітній платі не отримав, заборгованість становить 21 677 грн. 25 коп. Рішенням Ємільчанського районного суду Житомирської області від 26 жовтня 2015 року в цивільній справі № 277/626/15-ц стягнуто з відповідача заборгованість з заробітної плати в сумі 21 677 грн. 25 коп. На виконання рішення суду заборгованість перерахована 23 березня 2017 року і тому з відповідача підлягає стягненню компенсація втрати частини заробітку за період з 11.12.2014 року по 23.03.2017 року. Крім того, вказує, що з відповідача підлягає стягненню і середній заробіток за весь час затримки виплати заробітньої плати за період з 15 липня 2015 року (дата звернення до суду) по 23 березня 2017 року. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Представником позивача адвокатом Шевчуком Р.В. подано до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, змінені позовні вимоги просив задоволити у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час, місце та дату судового засідання повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, відзиву, пояснень чи заперечень на позов не подавав. Таким чином, суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Суд встановив, що наказом директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Рихальське» Інституту сільського господарства Полісся Національної академії аграрних наук України №57 від 11 грудня 2014 року [PERSON] було звільнено з посади 11 грудня 2014 року за згодою сторін, на підставі п.1 ст.36 КЗпП. Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 26 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до Державного підприємства «Дослідне господарство «Рихальське» Інституту сільського господарства Полісся Національної академії аграрних наук України про стягнення заробітної плати, компенсації за невчасно виплачену заробітну плату, затримку розрахунку стягнуто з відповідача на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в розмірі 21677 (двадцять одну тисячу шістсот сімдесят сім) грн. 25 коп.; середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати на 15 липня 2015 року, день звернення до суду, включно, в розмірі 8925 (вісім тисяч девятсот двадцять пять) грн. 91 коп., на загальну суму 30603 (тридцять тисяч шістсот три) грн. 16 коп. На виконання рішення суду заборгованість перерахована [PERSON] 23 березня 2017 року, що підтверджується постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження. Згідно довідки про доходи №71 від 19 липня 2023 року, яка була видана відповідачем в порядку витребування доказів судом, заробітна плата позивача за листопад 2014 року становила 2505 грн. 20 коп. і за грудень 2014 року становила 4453 грн. 25 коп. Середньомісячна зарплата складає 3479 грн. 23 коп. і середньоденна - 239 грн. 95 коп. Згідно ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. За нормами ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, які належать працівникові від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В день звільнення розрахунку з позивачем проведено не було. Доказів на спростування вказаної обставин суду не надано. Відповідно до ст.117 КзПП України У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. Відповідно до п.5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно із п.8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з отриманням вимог законодавства. Відповідно роз`ясненням, які містяться в п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відтак, з відповідача на користь позивача належить стягнути 159 566 грн. 75 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15 липня 2015 року по 23 березня 2017 року з розрахунку 665 (кількість днів затримки)х 239 грн. 95 коп. (середньоденний заробіток) = 159 566 грн. 75 коп. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Відповідно до ст.2 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів. Під доходами слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата. Перелік таких доходів наведено в пункті 3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159. Відповідно до ст.34 ЗУ «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до пункту 4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Нарахування компенсації провадиться один раз безпосередньо перед виплатою заборгованості із заробітної плати. Виплачується компенсація в місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості із заробітної плати за відповідний місяць (пункт 5 Порядку № 159). Позивач надав розрахунок, відповідно до якого компенсація втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати становить 49 711 (сорок дев`ять тисяч сімсот одинадцять) грн. 99 коп. Враховуючи, що відповідачем також не спростовано зазначений розрахунок, то суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги. Відповідно достатті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в загальному розмірі 2092 (дві тисячі дев`яносто дві) грн. 79 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved