Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до Тернопільського ліцею № 21 спеціалізованої мистецької школи імені Ігоря Герети Тернопільської міської ради Тернопільської області, Тернопільської обласної ради про скасування наказу про звільнення з роботи та поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він працював в Тернопільській обласній експериментальній комплексній школі мистецтв імені Ігоря Герети на посаді викладача в період з 01 квітня 2016 року по 30 серпня 2018 року, що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці [PERSON] від 14 жовтня 1974 року. 28 березня 2018 року Тернопільською обласною радою було прийнято рішення № 930 «Про реорганізацію шляхом злиття Тернопільської обласної експериментальної комплексної школи мистецтв імені Ігоря Герети та Тернопільської загальноосвітньої школи IIII ступенів № 21 Тернопільської міської ради Тернопільської області у спеціалізовану комплексну школу мистецтв імені Ігоря Герети Тернопільської міської ради», яким вирішено реорганізувати Тернопільську обласну експериментальну комплексну школу мистецтв імені Ігоря Герети та Тернопільську загальноосвітню школу IІІІ ступенів № 21 Тернопільської міської ради Тернопільської області шляхом злиття та створення спеціалізованої комплексної школи мистецтв імені Ігоря Герети. В результаті реорганізації (шляхом злиття) припинити юридичну особу Тернопільська обласна експериментальна школа мистецтв з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осібпідприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи. 06 вересня 2018 року було проведено реєстрацію юридичної особи Тернопільський ліцей № 21 спеціалізована мистецька школа імені Ігоря Герети Тернопільської міської ради Тернопільської області, ідентифікаційний код юридичної особи 42445905, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осібпідприємців та громадських формувань від 13 вересня 2018 року за № 1004424409. 28 серпня 2018 року наказом директора Тернопільської обласної експериментальної комплексної школи мистецтв імені Ігоря Герети за № 220К [PERSON] було звільнено з посади викладача 30 серпня 2018 року на підставі п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП), у зв`язку з реорганізацією шляхом злиття Тернопільської обласної експериментальної комплексної школи мистецтв імені Ігоря Герети та Тернопільської загальноосвітньої школи ІIII степенів № 21 Тернопільської міської ради Тернопільської області у спеціалізовану комплексну школу мистецтв імені Ігоря Герети Тернопільської міської ради. Підставою винесення Наказу № 220К від 28 серпня 2018 року про звільнення [PERSON] було рішення восьмої сесії шостого скликання Тернопільської обласної ради від 28 березня 2018 року № 930 та штатний розпис Тернопільського ліцею № 21 спеціалізована мистецька школа імені Ігоря Герети. 26 липня 2022 року із сайту Верховного Суду [PERSON] стало відомо, що 08 червня 2022 року постановою Верховного Суду в справі № 819/707/18 було задоволено касаційну скаргу позивача та скасовано рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2018 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року та ухвалено нове рішення, яким вирішено скасувати рішення восьмої сесії шостого скликання Тернопільської обласної ради від 28 березня 2018 року № 930 «Про реорганізацію шляхом злиття Тернопільської обласної експериментальної комплексної школи мистецтв імені Ігоря Герети та Тернопільської загальноосвітньої школи IIII ступенів № 21 Тернопільської міської ради Тернопільської області у спеціалізовану комплексну школу мистецтв імені Ігоря Герети Тернопільської міської ради» Згідно ст. 235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Крім того, відповідно до ст. 235 КЗпП при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Ураховуючи ті обставини, що [PERSON] був звільнений з посади викладача в Тернопільській обласній експериментальній комплексній школі мистецтв імені Ігоря Герети на підставі Наказу № 220К від 28 серпня 2018 року, підставою винесення якого було саме рішення восьмої сесії шостого скликання Тернопільської обласної ради від 28 березня 2018 року № 930 «Про реорганізацію шляхом злиття Тернопільської обласної експериментальної комплексної школи мистецтв імені Ігоря Герети та Тернопільської загальноосвітньої школи IIII ступенів № 21 Тернопільської міської ради Тернопільської області у спеціалізовану комплексну школу мистецтв імені Ігоря Герети Тернопільської міської ради» яке 08 червня 2022 року постановою Верховного Суду в справі № 819/707/18 було скасоване, а відтак звільнення позивача відбулось у незаконний спосіб, чим було порушено законні права позивача. У зв`язку із викладеним [PERSON] просив: визнати незаконним та скасувати Наказ директора Тернопільської обласної експериментальної школи мистецтв імені Ігоря Герети за № 220К від 28 серпня 2018 року; поновити [PERSON] на роботі в Тернопільській обласній експериментальній комплексній школі мистецтв імені Ігоря Герети на посаді викладача з дати звільнення. Ухвалою судді\~Тернопільського міськрайонного\~суду Тернопільської\~області Сливки\~Л.\~М.\~від 14\~листопада 2022\~року відкрито\~провадження у\~справі за\~позовом [PERSON] до Тернопільського ліцею № 21 спеціалізованої мистецької школи імені Ігоря Герети Тернопільської міської ради Тернопільської області, Тернопільської обласної ради про скасування наказу про звільнення з роботи та поновлення на роботі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. 23 грудня 2022 року представником відповідача Тернопільського ліцею № 21 спеціалізованої мистецької школи імені Ігоря Герети Тернопільської міської ради Тернопільської області подано відзив на позов, у якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку із пропуском позивачем строків звернення до суду. Покликався на те, що оскаржуваний позивачем наказ про звільнення був виданий 28 серпня 2018 року. Позивач у 2019 році уже звертався з такими ж позовними вимогами, що і в даній справі (про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу) до відповідача1 з позовом по справі № 607/25705/19. В задоволенні вказаного позову суд відмовив у зв`язку з пропуском [PERSON] строку на звернення до суду з позовом у спорах про звільнення відповідно до рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області по справі № 607/25705/19 від 04 серпня 2020 року, яке залишене в силі постановою Тернопільського апеляційного суду від 10 листопада 2020 року і є остаточним. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 серпня 2020 року № 607/25705/19 було встановлено наступні обставини про час отримання [PERSON] копії трудової книжки та початок перебігу строку пропуску строку, встановленого в частині першій статті 233 КЗпП: «Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши та дослідивши докази надані суду, а також пояснення сторін, судом встановлено, що [PERSON] про своє звільнення із наведених підстав стало відомо у лютому 2019 року, коли ним було отримано трудову книжку у поштовому відділенні м. Тернополя, яку він отримав після повідомлення відповідача про її надіслання йому рекомендованим листом за № 4600113039150, в подальшому додавши її копію до позовної заяви. Зазначені обставини підтверджені його особистими поясненнями у судовому засіданні, а також даними, які зазначені у змісті поданої ним позовної заяви. Крім цього, як вбачається із додатків, які додані до позовної заяви, їх копії, у тому числі спірний наказ про звільнення [PERSON] та копія трудової книжки, завірені представником позивача 29 липня 2019 року. Таким чином, встановлений статтею 233 КЗпП України місячний строк на звернення позивача до суду із вказаним позовом про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу повинен відраховуватись з дня отримання ним своєї трудової книжки, тобто з лютого 2019 року, оскільки ця норма передбачає, що місячний строк слід рахувати з дня вручення копії наказу про звільнення, або з дня видачі трудової книжки. І оскільки, як ствердив [PERSON] ним було отримано трудову книжку із записами про його звільнення у лютому 2019 року, тому місячний строк на звернення до суду із зазначеним позовом, з врахуванням положень статті 233 КЗпП України, слід відраховувати із зазначеної дати.» З вказаним позовом позивач звернувся, ймовірно, 16 серпня 2022 року, відповідно до дати позовної заяви, оскільки точна дата отримання судом позовної заяви чи здачі позовної заяви на пошту відповідачу1 невідома Тобто вдруге позивач звернувся до суду з позовною вимогою про поновлення на роботі вже через 4 роки замість встановленого законом строку в 1 місяць. У позовній заяві позивач взагалі не вказує причин пропуску строку встановленого законом. Передбачений статтею 233 КЗпП місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору. Згідно з вимогами статті 234 КЗпП у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. У статті 234 КЗпП не наведено переліку поважних причин для поновлення строку звернення з заявою про вирішення спору, оскільки їх поважність має визначається в кожному випадку, залежно від конкретних обставин. При цьому поважними причинами пропуску строку, встановленого в частині першій статті 233 КЗпП, мають кваліфікуватися ті, які об`єктивно перешкоджали чи створювали труднощі для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами. Отже, підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом строк, подання позову. Тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження рішення роботодавця щодо звільнення у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку на звернення до суду з позовом про поновлення на роботі з поважних причин. Відповідно до ч. 4 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Визнати поважними причинами пропуску строку звернення до суду з даним позовом те, що до винесення рішення у справі № 819/707/18 позивач вважав законним своє звільнення, суперечитиме правовому висновку висловленому Верховним Судом в справі № 203/2276/19. З огляду на все вищевказане, представник відповідача1 просив відмовити у задоволенні позову про визнання наказу про звільнення [PERSON] незаконним та поновлення його на роботі у зв`язку з пропуском строків звернення до суду. 23 грудня 2022 року представник відповідача Тернопільської обласної ради подав суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити [PERSON] у задоволенні позову повністю; вирішити питання про застосування щодо позивача наслідків пропущеного без поважних причин строку позовної давності. Покликався на те, що: 1. Оскаржуваний позивачем наказ Тернопільської обласної експериментальної комплексної школи мистецтв імені Ігоря Герети від 28 серпня 2018 року № 220К «Про звільнення [PERSON] » не є актом Тернопільської обласної ради чи її посадових осіб; звільнення [PERSON] з посади проведено не Тернопільською обласною радою, а на підставі наказу директора реорганізованої Тернопільської обласної експериментальної комплексної школи мистецтв імені Ігоря Герети від 28 серпня 2018 року № 220К «Про звільнення [PERSON] »; правонаступником реорганізованої Тернопільської обласної експериментальної комплексної школи мистецтв імені Ігоря Герети є Тернопільський ліцей № 21 спеціалізована мистецька школа імені Ігоря Герети Тернопільської міської ради Тернопільської області; на вказаних підставах Тернопільська обласна рада не може бути належним відповідачем у цивільній справі № 607/10843/22 за позовом [PERSON] , а тому підлягає виключенню з числа відповідачів у справі. 2. Діюча до реорганізації юридична особа Тернопільська обласна експериментальна комплексна школа мистецтв імені Ігоря Герети належала до об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області. Власником і засновником школи була Тернопільська обласна рада, яка здійснювала управління цим об`єктом на підставі статей 142144 Конституції України, пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень, статей 10, 17, 43, 59, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Відповідно до наданих повноважень Тернопільською обласною радою ще 28 березня 2018 року було прийнято індивідуальний акт суб`єкта владних повноважень рішення № 930 «Про реорганізацію шляхом злиття Тернопільської обласної експериментальної комплексної школи мистецтв імені Ігоря Герети та Тернопільської загальноосвітньої школи І III ступенів № 21 Тернопільської міської ради Тернопільської області у спеціалізовану комплексну школу мистецтв імені Ігоря Герети Тернопільської міської ради». Вказане рішення Тернопільської обласної ради від 28 березня 2018 року № 930 є індивідуальним актом (рішенням) суб`єкта владних повноважень, прийнятим на виконання владних управлінських функцій, які стосуються прав або інтересів визначених в акті осіб, та дія якого вичерпується його виконанням. Після прийняття цього рішення Тернопільської обласної ради воно було оскаржене іншою вчителькою Тернопільської обласної експериментальної комплексної школи мистецтв імені Ігоря Герети [PERSON] , як позивачем, у судовому порядку, але у задоволенні позовних вимог їй відмовлено згідно з рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2018 року в адміністративній справі № 819/707/18 і постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року в адміністративній справі № 857/4644/18. Предметом позовних вимог [PERSON] однозначно визначала тільки скасування рішення Тернопільської обласної ради від 28 березня 2018 року № 930 «Про реорганізацію шляхом злиття Тернопільської обласної експериментальної комплексної школи мистецтв імені Ігоря Герети та Тернопільської загальноосвітньої школи I III ступенів № 21 Тернопільської міської ради Тернопільської області у спеціалізовану комплексну школу мистецтв імені Ігоря Герети Тернопільської міської ради». Лише по спливу більш як чотирьох років після прийняття рішення Тернопільської обласної ради від 28 березня 2018 року № 930 скасоване постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 червня 2022 року у справі № 819/707/18 (провадження № К/9901/13820/19). Водночас, при цьому суд касаційної інстанції не зобов`язував Тернопільську обласну раду також вирішувати інші питання, які можуть стосуватися оскаржуваного рішення Тернопільської обласної ради від 28 березня 2018 року № 930. Отже, рішення Тернопільської обласної ради від 28 березня 2018 року № 930 містить персоніфікованість застосування, стосується виконання конкретної дії: проведення реорганізації шляхом злиття визначених двох юридичних осіб, а також має однократність застосування, дія рішення вичерпується після його реалізації шляхом виконання. У даному випадку дія рішення Тернопільської обласної ради від 28 березня 2018 року № 930 вичерпана, оскільки на підставі проведеної реорганізації державним реєстратором ще 06 вересня 2018 року внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань записи про реєстрацію припинення однієї юридичної особи Тернопільської обласної експериментальної комплексної школи мистецтв імені Ігоря Герети та зареєстровано іншу юридичну особу правонаступника Тернопільський ліцей № 21 спеціалізована мистецька школа імені Ігоря Герети Тернопільської міської ради Тернопільської області. Таким чином, після проведеної державної реєстрації Тернопільська обласна експериментальна комплексна школа мистецтв імені Ігоря Герети вибула із сфери управління Тернопільської обласної ради та з числа об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області, а реорганізований її правонаступник є об`єктом комунальної власності Тернопільської міської територіальної громади в особі Тернопільської міської ради. Також згідно з рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) від 16 квітня 2009 року № 7п/2009 (справа № 19/2009) підтверджено, що ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Враховуючи наведене та беручи до уваги ту обставину, що 06 вересня 2018 року державним реєстратором внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань запис про реєстрацію припинення Тернопільської обласної експериментальної комплексної школи мистецтв імені Ігоря Герети та зареєстровано іншу юридичну особу правонаступника Тернопільський ліцей № 21 спеціалізовану мистецьку школу імені Ігоря Герети Тернопільської міської ради Тернопільської області (дані записи не скасовані і не визнані недійсними), вирішити питання про поновлення позивача [PERSON] на роботі у припиненій юридичній особі Тернопільській обласній експериментальній комплексній школі мистецтв імені Ігоря Герети на посаді викладача не є можливим. 3. З урахуванням фактичних обставин справи Тернопільська обласна рада також вважає, що є підстави для застосування позовної давності у справі № 607/10860/22. Позивачем [PERSON] до позовної заяви долучено лише копію оскаржуваного наказу директора Тернопільської обласної експериментальної комплексної школи мистецтв імені Ігоря Герети від 28 серпня 2018 року № 220К «Про звільнення [PERSON] », на якому, зокрема, відсутня відмітка про його ознайомлення з оскаржуваним наказом. Позивач [PERSON] відмовився від ознайомлення з оскаржуваним наказом та отримання його копії, про що 30 серпня 2018 року складено відповідні акти. Також позивач відмовлявся від запропонованої посади у Тернопільському ліцеї № 21 спеціалізованій мистецькій школі імені Ігоря Герети Тернопільської міської ради Тернопільської області, про що теж 28 серпня 2018 року складено відповідний акт. Це підтверджує факт того, що позивачу ще з 30 серпня 2018 року було відомо про оскаржуваний наказ директора Тернопільської обласної експериментальної комплексної школи мистецтв імені Ігоря Герети від 28 серпня 2018 року № 220К «Про звільнення [PERSON] ». Таким чином, саме з дати складення зазначених актів 30 серпня 2018 року почала спливати позовна давність щодо позовних вимог [PERSON] про визнання незаконним та скасування наказу директора Тернопільської обласної експериментальної комплексної школи мистецтв імені Ігоря Герети від 28 серпня 2018 року № 220К «Про звільнення [PERSON] » і поновлення його на роботі у Тернопільській обласній експериментальній комплексній школі мистецтв імені Ігоря Герети на посаді викладача. 03 січня 2023 року представник позивача подав суду відповідь на відзив на позовну заяву. Вказав, що на час слухання справи № 607/25705/19 рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2018 року в справі № 819/707/18 за позовом [PERSON] до Тернопільської обласної ради про скасування рішення восьмої сесії шостого скликання Тернопільської обласної ради від 28 березня 2018 року № 930 «Про реорганізацію шляхом злиття Тернопільської обласної експериментальної комплексної школи мистецтв імені Ігоря Герети та Тернопільської загальноосвітньої школи ІІІІ ступенів № 21 Тернопільської міської ради Тернопільської області у спеціалізовану комплексну школу мистецтв імені Ігоря Герети Тернопільської міської ради», було відмовлено позивачу в задоволенні позовної заяви. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року в справі № 857/4644//18 рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2018 року було залишено в силі. Тобто на час слухання справи № 607/25705/19 було встановлено судами першої та апеляційної інстанції законність прийнятого Тернопільською обласною радою рішення № 930 від 28 березня 2018 року, саме того рішення на підставі якого і був звільнений з роботи [PERSON] . Позовні вимоги [PERSON] викладені в даній позовній заяві про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі ґрунтуються зовсім на інших підставах, а саме на тому, що 08 червня 2022 року постановою Верховного Суду в справі № 819/707/18 було скасовано рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2018 року та постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2010 року та ухвалено нове рішення, яким вирішено скасувати рішення восьмої сесії шостого скликання Тернопільської обласної ради від 28 березня 2018 року № 930 «Про реорганізацію шляхом злиття Тернопільської обласної експериментальної комплексної школи мистецтв імені Ігоря Герети та Тернопільської загальноосвітньої школи IIII ступенів № 21 Тернопільської міської ради Тернопільської області у спеціалізовану комплексну школу мистецтв імені Ігоря Герети Тернопільської міської ради» Про вказане рішення, як вже зазначалось позивачем, йому стало відомо лише 26 липня 2022 року із сайту Верховного Суду, а вже 18 серпня 2022 року [PERSON] звернувся з даним позовом до суду, тобто в місячний строк коли йому стало відомо про порушене його право при звільненні з роботи з Тернопільської обласної експериментальної комплексної школи мистецтв імені Ігоря Герети. Ураховуючи саме ті обставини, що про порушене право позивача останній дізнався лише 26 липня 2022 року, а тому вважає, що строк для звернення з даним позовом був пропущений з незалежних від нього причин, так як справа перебувала на розгляді в Верховному Суді. 28 серпня 2018 року наказом директора Тернопільської обласної експериментальної комплексної школи мистецтв імені Ігоря Герети за № 220к [PERSON] було звільнено з посади викладача 30 серпня 2018 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП, у зв`язку з реорганізацією шляхом злиття Тернопільської обласної експериментальної комплексної школи мистецтв імені Ігоря Герети та Тернопільської загальноосвітньої школи ІІII ступенів № 21 Тернопільської міської ради Тернопільської області у спеціалізовану комплексну школу мистецтв імені Ігоря Герети Тернопільської міської ради. Підставою винесення Наказу № 220К від 28 серпня 2018 року про звільнення [PERSON] було рішення восьмої сесії шостого скликання Тернопільської обласної ради від 28 березня 2018 року № 930 та штатний розпис Тернопільського ліцею № 21 спеціалізована мистецька школа імені Ігоря Герети. 08 червня 2022 року постановою Верховного Суду в справі № 819/707/18 було задоволено касаційну скаргу позивача та скасовано рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2018 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року та ухвалено нове рішення, яким вирішено скасувати рішення восьмої сесії шостого скликання Тернопільської обласної ради від 28 березня 2018 року № 930 «Про реорганізацію шляхом злиття Тернопільської обласної експериментальної комплексної школи мистецтв імені Ігоря Герети та Тернопільської загальноосвітньої школи 111 ступенів № 21 Тернопільської міської ради Тернопільської області у спеціалізовану комплексну школу мистецтв імені Ігоря Герети Тернопільської міської ради». 13 грудня 2022 року [PERSON] звернувся до Тернопільського міськрайонного суду з позовною заявою про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Водночас, оскільки у провадженні Тернопільського міськрайонного суду перебувала цивільна справа № 607/3898/22 за позовом [PERSON] до Тернопільського ліцею № 21 спеціалізована мистецька школа мистецтв імені Ігоря Герети та Тернопільської обласної ради про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, представник позивача просив цивільну справу № 607/18203/22 за позовом [PERSON] до Тернопільського ліцею № 21 спеціалізована мистецька школа імені Ігоря Герети та Тернопільської обласної ради про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та цивільну справу № 607/10860/22 за позовом [PERSON] до Тернопільського ліцею № 21 спеціалізована мистецька школа імені Ігоря Герети та Тернопільської обласної ради про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, об`єднати в одне провадження; позовні вимоги [PERSON] задовольнити в повному обсязі заявлених вимог. 12 січня 2023 року судом зареєстровано заперечення представника відповідача1, адвоката Чудопалова Ю. Ю., у якому він просив залишити без розгляду відповідь на відзив представника позивача, оскільки вона подана із пропуском строку, встановленого судом. 30 січня 2023 року адвокат Чудопалов Ю. Ю. подав відзив на позовні вимоги [PERSON] про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Представник відповідача1 зазначив, що позивач не надав належного розрахунку розміру середнього заробітку, визначив розмір та ціну позову у спосіб, що суперечить встановленому чинним законодавством, належні та допустимі докази на підтвердження розміру середнього заробітку відсутні. Також у цьому відзиві зазначено про те, що [PERSON] вже вдруге звертається до суду щодо свого звільнення з позовом про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. У 2019 році у справі № 607/25705/23, за участі тих самих сторін, позивачу було відмовлено у задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку на звернення до суду з позовом у спорах про звільнення. Адвокат Чудопалов Ю. Ю. просив відмовити у задоволені позову про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу у зв`язку з його безпідставністю та необґрунтованістю. 31 січня 2023 року Тернопільська обласна рада в особі повноважного представника подала відзив у справі № 607/18203/22, зміст якого повністю відповідає відзиву поданому у справі № 607/10860/22, а відтак суд не дублює його змісту. Ухвалою суду від 20 лютого 2023 року об`єднано в одне провадження цивільні справи за № 607/10860/22 за позовом [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Кметик Я. С. до Тернопільського ліцею № 21 спеціалізованої мистецької школи імені Ігоря Герети Тернопільської міської ради Тернопільської області, Тернопільської обласної ради про скасування наказу про звільнення з роботи та поновлення на роботі, та цивільну справу за № 607/18203/22 за позовом [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Кметик Я. С. до Тернопільського ліцею № 21 спеціалізованої мистецької школи імені Ігоря Герети Тернопільської міської ради Тернопільської області, Тернопільської обласної ради про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Об`єднаній цивільній справі присвоєно номер 607/10860/22. 16 березня 2023 року судом зареєстровано заяву представника позивача про уточнення позовних вимог щодо заробітної плати за час вимушеного прогулу з урахуванням даних реєстру застрахованих осіб, де за звітний 2018 рік заробітна плата [PERSON] за два останні місяці, що передували місяцю звільнення, а саме за червень та липень 2018 року становить 17 927,85 грн. Виходячи із постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 позивачем зроблено відповідний розрахунок, а саме: 17 927, 85 грн (сума заробітної плати за два місяці) : 41 (кількість робочих днів за два місяці) 437,26 грн (сума заробітної плати за один день). 437,26 грн х 1136 (кількість робочих днів вимушеного прогулу в період з 31.08.2018 року по 01 березня 2023 року) = 496 727,36 грн (сума заробітної плати за час вимушеного прогулу в період з 31.08.2018 року по 01 березня 2023 року). З урахуванням зазначеного сума заробітної плати за час вимушеного прогулу в період з 31 серпня 2018 року по 01 березня 2023 року становить 496 727 грн 36 коп. Ураховуючи вищевикладене, представник позивача просив суд стягнути з Тернопільського ліцею № 21 спеціалізована мистецька школа імені Ігоря Герети та Тернопільської обласної ради суму заробітної плати за час вимушеного прогулу в період з 31 серпня 2018 року по 01 березня 2023 в розмірі 496 727 грн 36 коп. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Герчаківської О. Я. від 06 квітня 2023 року прийнято до провадження справу № 607/10860/22. 20 квітня 2023 року представник Тернопільського ліцею № 21 спеціалізованої мистецької школи імені Ігоря Герети Тернопільської міської ради Тернопільської області, адвокат Чудопалов Ю. Ю. подав суду письмові пояснення, у яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку із пропуском строку звернення до суду. 29 червня 2023 року представник позивача, адвокат Кметик Я. С. подав суду розрахунок заборгованості за час вимушеного прогулу з 31 серпня 2018 року по 01 березня 2023 року 328 360,80 грн. Представник позивача [PERSON] , адвокат Кметик Я. С. у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги [PERSON] , просив задовольнити з врахуванням уточнень розміру заробітку за час вимушеного прогулу. Представник відповідача Тернопільського ліцею № 21 спеціалізованої мистецької школи імені Ігоря Герети Тернопільської міської ради Тернопільської області, адвокат Чудопалов Ю. Ю. просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] у зв`язку із пропуском строку звернення до суду. Суд, дослідивши та оцінивши надані матеріали, встановив наступні обставини. Позивач з 01 квітня 2016 по 30 серпня 2018 працював в Тернопільській обласній експериментальній комплексній школі мистецтв імені Ігоря Герети на посаді викладача, що підтверджується копією трудової книжки позивача. 28 березня 2018 Тернопільська обласна рада ухвалила рішення № 930 «Про реорганізацію шляхом злиття Тернопільської обласної експериментальної школи мистецтв імені Ігоря Герети та Тернопільської загальноосвітньої школи ІІІІ ступенів №21 Тернопільської міської ради Тернопільської області у спеціалізовану комплексну школу мистецтв імені Ігоря Герети Тернопільської міської ради». Постановою Верховного Суду від 08 червня 2022 року № 819/707/18 скасовано рішення восьмої сесії шостого скликання Тернопільської обласної ради від 28 березня 2018 року № 930 «Про реорганізацію шляхом злиття Тернопільської обласної експериментальної комплексної школи мистецтв імені Ігоря Герети та Тернопільської загальноосвітньої школи І ІІІ ступенів № 21 Тернопільської міської ради Тернопільської області у спеціалізовану комплексну школу мистецтв імені Ігоря Герети Тернопільської міської ради». Відповідно до наказу директора Тернопільської обласної експериментальної комплексної школи мистецтв імені Ігоря Герети № 220К від 28 серпня 2018 позивача з 30 серпня 2018 звільнено з роботи на підставі п. 1 статті 40 КЗпП, у зв`язку із реорганізацією шляхом злиття вищевказаних двох навчальних закладів. Підстава: рішення Тернопільської обласної ради № 930 від 28 березня 2018. 28 серпня 2018 року складено акт про те, що [PERSON] відмовився від посади у Тернопільському ліцеї № 21 спеціалізованій мистецькій школі імені Ігоря Герети зі зміненими істотними умовами праці. 30 серпня 2018 року складено акти про те, що [PERSON] відмовився від ознайомлення із наказом № 220к від 28 серпня 2018 року та від отримання копії наказу про звільнення. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, Тернопільський ліцей №21 спеціалізована мистецька школа імені Ігоря Герети Тернопільської міської ради Тернопільської області зареєстрований як юридична особа у даному реєстрі 06 вересня 2018 року та є правонаступником Тернопільської обласної експериментальної школи мистецтв імені Ігоря Герети та Тернопільської загальноосвітньої школи ІІІІ ступенів №21 Тернопільської міської ради. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/25705/19 від 04 серпня 2020 року у задоволенні позову [PERSON] до Тернопільського ліцею № 21 спеціалізованої мистецької школи імені Ігоря Герети про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відмовлено. Позовними вимогами були: визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у якому із урахуванням заяви про уточнення позовних вимог позивач просив визнати незаконним та скасувати наказ № 220К від 28 серпня 2018 року директора Тернопільської обласної експериментальної комплексної школи мистецтв імені І.Герети, правонаступником якої став Тернопільський ліцей № 21 спеціалізована мистецька школа імені Ігоря Герети про звільнення [PERSON] , поновити його на роботі в Тернопільському ліцеї №21 спеціалізована мистецька школа імені І. Герети. Зобов`язати Тернопільський ліцей №21 спеціалізована мистецька школа імені І. Герети виплатити позивачу середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 30 серпня 2018 року по 01 серпня 2020 року в сумі 168 335,50 грн. У цій справі суд дійшов висновку, що звернення [PERSON] із позовом про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу 31 жовтня 2019 року свідчить про пропуск ним місячного строку, встановленого ст. 233 КЗпП України. Постановою Тернопільського апеляційного суду від 10 листопада 2020 року дане рішення залишено без змін. Ухвалою Верховного Суду від 26 листопада 2021 року відмовлено у відкритті касаційного провадження щодо оскарження вказаного рішення. Згідно довідки № 02/1275 від 17 березня 2023 року, виданої Тернопільським ліцеєм № 21 спеціалізованою мистецькою школою імені Ігоря Герети Тернопільської міської ради Тернопільської області, заробітна плата [PERSON] за період січнясерпня 2018 року склала 66 361,07 грн. На запит суду, Тернопільським ліцеєм № 21 спеціалізованою мистецькою школою імені Ігоря Герети Тернопільської міської ради Тернопільської області, надіслано довідку № 02/12153 від 13 червня 2023 року, згідно якої заробітна плата [PERSON] за період січнясерпня 2018 року склала 66 361,07 грн. Середньоденна заробітна плата на дату звільнення (30 серпня 2018 року) 343,25 грн; середньомісячна заробітна плата 7 036,63 грн. Відтак, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши доводи, які викладені сторонами у заявах по суті, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне. До Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області позивач звернувся з позовом про скасування наказу про звільнення з роботи та поновлення на роботі 18 серпня 2022, аз позовом про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу 13 грудня 2022 року, що підтверджується вхідними штампами на позовних заявах. В подальшому ці позови були об`єднані в одне провадження. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будьякі фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Пунктом 1 ст. 40 КЗпП передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Судом встановлено, що наказ про звільнення позивача з роботи виданий відповідно до вищевказаної норми КЗпП та обґрунтований реорганізацією школи на підставі рішення Тернопільської обласної ради № 930 від 28 березня 2018 року. Враховуючи те, що підстава для видачі оспорюваного наказу, а саме рішення Тернопільської обласної ради № 930 від 28 березня 2018 скасоване постановою Верховного Суду від 08 червня 2022 року, відповідно й наказ про звільнення є таким, що винесений без законної підстави. Згідно ч. 1 ст. 235 КЗпП, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Також, відповідно до ч. 2 цієї ж статті КЗпП, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Положення ст. 235 КЗпП були б застосовані у даній справі у разі не пропуску позивачем строку звернення до суду за вирішенням трудового спору або пропуску цього строку з поважних причин. Частиною 1 ст. 233 КЗпП передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Встановлені ст. 233 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк (висновок Верховного Суду України, викладений в постанові від 06 квітня 2016 року у справі № 6409цс16). Відповідно до ст. 234 КЗпП у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення минуло не більше одного року. Поважними причинами пропущення строку звернення до суду за вирішенням трудового спору визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами щодо неможливості такого звернення. Звернення позивача з приводу незаконного його звільнення з підстав того, що він дізнався про незаконність наказу про звільнення лише 26 липня 2022 року із сайту Верховного Суду після ухвалення Верховним Судом 08 червня 2022 року постанови про скасування рішення Тернопільської обласної ради, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду за вирішенням трудового спору, оскільки ст. 233 КЗпП пов`язує початок перебігу строку звернення до суду у справах про звільнення з днем вручення копії наказу про звільнення або днем видачі трудової книжки, а не з будьякими іншими обставинами. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02 грудня 2020 року по справі № 203/2276/19. У постанові\~Верховного Суду\~від 03\~листопада 2021\~року у\~справі №\~387/326/20\~зазначено,\~що реалізація\~права працівника\~отримати в\~день звільнення\~трудову книжку\~та копію\~наказу про\~звільнення кореспондується\~не лише\~з обов`язком\~роботодавця видати\~вказані документи,\~а й\~із добросовісною\~поведінкою самого\~працівника.\~Він,\~за наявності\~відповідної пропозиції\~роботодавця та\~фактичної можливості\~отримати ці\~документи,\~не повинен\~ухилятись від\~їх отримання. Тому колегія суддів дійшла висновку, що передбачений ст. 233 КЗпП місячний строк звернення до суду необхідно обчислювати із дати, коли особа без поважних причин відмовився отримувати свою трудову книжку і така відмова визнана позивачем, зафіксована роботодавцем та підтверджена належними і допустимими доказами. Пункт 1 Прикінцевих положень КЗпП щодо продовження на строк дії карантину строків, визначених статтею 233 КЗпП України, не може бути застосований, так як строк звернення до суду був пропущений ще задовго до доповнення КЗпП цим перехідним положенням (Закон України № 540IX від 30 березня 2020 року). Водночас, при ухваленні рішення суд враховує положення ч. 4 ст. 82 ЦПК України про те, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/25705/19 від 04 серпня 2020 року, яке набрало законної сили, встановлено: «Таким чином, встановлений статтею 233 КЗпП України місячний строк на звернення позивача до суду із вказаним позовом про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу повинен відраховуватись з дня отримання ним своєї трудової книжки, тобто з лютого 2019 року, оскільки ця норма передбачає, що місячний строк слід рахувати з дня вручення копії наказу про звільнення, або з дня видачі трудової книжки. І оскільки, як ствердив [PERSON] , ним було отримано трудову книжку із записами про його звільнення у лютому 2019 року, тому місячний строк на звернення до суду із зазначеним позовом, з врахуванням положень статті 233 КЗпП України, слід відраховувати із зазначеної дати». Таким чином, у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити у зв`язку із пропуском позивачем місячного строку звернення до суду за вирішенням трудового спору про поновлення на роботі, який розпочався з лютого 2019 року, та відсутністю поважних причин для його поновлення. Оскільки позовна вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідною від вимоги про поновлення на роботі, у її задоволенні також слід відмовити. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAI№ (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі наведеного,

Outcome: dismissed