Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Прилуцького відділу ДВС у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просив зняти арешт з майна, накладений постановою державного виконавця від 10.10.2008, а саме з квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Свої позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що він є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . 10.10.2008 державним виконавцем відділу ДВС Прилуцького міськрайонного управління юстиції на виконання рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області, виконавчий лист № А-74, була винесена постанова ВП № [NUMBER] про арешт всього майна, належного [PERSON] із забороною його відчуження. Виконавче провадження [NUMBER] по виконанню виконавчого листа №А-74 від 18.07.2006 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] завершено, у зв`язку з закінченням передбаченого строку для даного виду стягнення. Інші виконавчі провадження відносно [PERSON] на виконанні у відділі ДВС не перебувають. Оскільки підстав для арешту нерухомого майна [PERSON] немає, тому він звернувся з даним позовом до суду. У судове засідання позивач не з`явився, проте подав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності (а.п.17). Представниця відповідача в судове засідання не з`явилася також, проте надала до суду клопотання, в якому справу просила розглянути у її відсутності покладаючись на розсуд суду (а.п.21). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Постановою державного виконавця відділу ДВС Прилуцького міськрайонного управління юстиції від 10.10.2008 було накладено арешт на все майно [PERSON] (а.п.6). Як вбачається з копії витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №21296720 від 14.10.2008, на все майно [PERSON] постановою про арешт майна боржника старшим державним виконавцем відділу ДВС Прилуцького міськрайонного управління юстиції був накладений арешт (а.п.7). Так, відповідно до копії інформації №19.14-32/13972 від 08.04.2021, наданої Прилуцьким міськрайонним відділом ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), за результатами моніторингу Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що на виконанні у відділі ДВС перебувало виконавче провадження [NUMBER] з виконання виконавчого листа №А-74 від 18.07.2006, виданого Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів, та завершено у зв`язку з закінченням передбаченого законом строку для даного виду стягнення (а.п.8). Згідно з копією інформації №19.14-32/6011 від 13.02.2023, за результатами моніторингу Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що на виконанні у відділі ДВС перебувало виконавче провадження [NUMBER] з виконання виконавчого листа №А-74 від 18.07.2006, виданого Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів, та завершено у зв`язку з закінченням передбаченого законом строку для даного виду стягнення. Виконавчі провадження відносно [PERSON] на виконанні у відділі станом на 13.02.2023 не перебувають (а.п.9). Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно частини 1 статті 604 ЦК України зобов`язання припиняється за домовленістю сторін. Відповідно до п.1ч.1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. Відповідно до ч.1 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Стаття 15 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. Згідно з положеннями ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати заходи щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії та під час здійснення виконавчого провадження має право накласти арешт на майно боржника. Арешт майна (коштів) божника є забезпечувальним заходом, який застосовується для реального виконання рішення (ч.1 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження»). Відповідно до ч.2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Майно, яке підлягає арешту без проведення його опису, зазначено у ч.7 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», ним є кошти боржника, що знаходяться на рахунках боржника у банках, інших фінансових установах, а також конкретне майно боржника, зазначене в заяві стягувача, право власності або інші майнові права боржника, дані на яке наявні в електронних державних базах даних та реєстрах. На рухоме майно, яке не підлягає державній реєстрації, арешт накладається виконавцем лише після проведення його опису (абз.2 ч.2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження»). Тобто, як при накладенні арешту без проведення його опису, так і при накладенні арешту із застосуванням попередньої процедури опису майна, предметом арешту може бути тільки індивідуально визначене майно. Чинне виконавче законодавство не надає право виконавцю арештовувати майно без зазначення його індивідуальних і ідентифікуючих характеристик. Відповідно до ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 Закону України «Про виконавче провадження», письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Підставою зняття арешту є закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав (ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження»). Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно( кошти ) боржника, а у випадках , передбачених законом вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Відповідно до ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів. Таким чином дані обставини дозволяють суду дійти висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими, оскільки незняття арешту з належного йому майна порушує його право власності щодо нього. Відповідно до ч.1 ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст.317 зазначеного вище Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» законодавець встановив проведення виконавцем дій на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Обмеження права власності боржника у виконавчому провадженні повинне бути обґрунтованим і не суперечити загальним принципам права, зокрема, щодо реалізації права власності, що закріплені у Конституції України та ЦК України. Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] не є боржником будь-якого виконавчого провадження, а тому жодних правових підстав наявності, а також продовження арешту на майно немає. Отже, позивач обґрунтовано звернувся за захистом своїх прав та законних інтересів до суду. З урахуванням вищенаведеного та зібраних у справі доказів в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є доведеними, знайшли в судовому засіданні своє підтвердження та обґрунтування, в частині зняття арешту з квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , РНОКПП - [NUMBER] , накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції в межах виконавчого провадження [NUMBER] на все майно боржника, а тому позов підлягає задоволенню. На основі викладеного та ст.1, 15, 18, 26, 37, 40 48, 56, 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст.316-317, 391, 593, 598, 604 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved