Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, яким просить позбавити [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову позивач посилалась на те що, 07.06.2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 585. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з тим, що після народження сина шлюбні відносини з відповідачем фактично припинилися, відповідач ухилявся від ведення спільного господарства та участі у вихованні дитини. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.12.2019 року шлюб між сторонами розірвано. Позивачка проживає з сином у квартирі за адресою [ADDRESS] , яка належить їй на праві власності. З самого народження батько [PERSON] ухиляється від участі у вихованні сина [PERSON] , а дитина не знає його як батька. За останні три роки відповідач жодного разу не виявив бажання побачитись з сином та утримувати його матеріально. Жодних перешкод для участі у вихованні дитини відповідач не має. Таким чином, викладені факти спонукали позивача звернутися до суду з відповідним позовом. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.11.2022 року суддею Бондаревою І.В. прийнято до провадження позовну заяву та відкрито провадження у справі, яку ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено підготовче судове засідання та встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30.01.2023 року суддею Бондаревою І.В. закрито підготовче судове засідання по справі та призначено справу до судового розгляду. Відповідно до п.п.2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, Розпорядженням керівника апарату суду за № 105/23 від 24.02.2023 року призначено проведення повторного автоматичного розподілу вищезазначеної цивільної справи, в результаті чого справу було передано судді Фрунзенського районного суду м. Харкова Мартиновій О.М. Ухвалою суду від 01 березня 2023 року прийнято до провадження судді Фрунзенського районного суду м. Харкова Мартинової О.М. та призначено судове засідання у справі. 12.09.2023 року на адресу суду надійшов висновок Департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради, щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали вимоги позовної заяви посилаючись на підстави викладені в ній. У судових дебатах не виявили бажання приймати участь, про що через канцелярію суду подали відповідну заяву. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Проте, через канцелярію суду [PERSON] надана заяву, в якій зазначив, що уточнений позов визнає в повному обсязі, просить позбавити його батьківських прав стосовно його малолітнього сина. Крім того, в матеріалах справи наявна нотаріально посвідчена заява, в якій останній не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина, [PERSON] та просить розглядати справу без його участі. Представник третьої особи - Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради подав заяву про слухання справи за його відсутності, надавши письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитини, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.06.2013 року, який рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.12.2019 року було розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище дружині залишено « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження, виданого Ленінським районним у м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області серії [NUMBER] від 07 жовтня 2016 року, батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до відповіді на адвокатський запит від 14.02.2022 року адміністрація КНП «Міська дитяча поліклініка №1»ХМР повідомляє, що станом здоров`я дитини - [PERSON] , [INFO] , піклується мати- [PERSON] , яка здійснює супровід при відвідуванні до лікаря. Дитина при відвідувані доглянута, перебуває у задовільному стані, батько дитини участь у відвідуванні лікаря не приймав. Відповідно до довідки виданої КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 223 комбінованого типу ХМР» від 25.02.2022 року № 9, виданої [PERSON] , про те, що її син [PERSON] , [INFO] , дійсно відвідував КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 223 комбінованого типу ХМР» з 02.10.2019 року по 10.09.2021 року, умови перебування хлопчика у закладі забезпечувала мати - [PERSON] , а саме: щоранку приводила дитину до закладу та забирала ввечері додому; брала участь у батьківських зборах, святах, піклувалася про фізичний та духовний розвиток дитини; спілкувалася з вихователями, вихователем-методистом, прислухалася до порад педагогів; допомагала створювати соціально-побутове та розвиваюче середовище для дітей групи, у якій знаходився син; охайно, відповідно до сезону одягала дитину; щомісяця сплачувала кошти за харчування дитини у закладі; створювала необхідні умови для всебічного розвитку дитини. Адміністрація закладу, вихователі групи та помічник вихователя з батьком дитини не знайомі. Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради, складено Висновок № 199 від 02.06.2023 року, щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Згідно якого, [PERSON] запрошувався до Департаменту служб на співбесіду, однак не з`явився, пояснень чи документів не надавав. [PERSON] з приводу встановлення йому порядку участі у вихованні [PERSON] , [INFO] , та щодо усунення перешкод у спілкуванні з сином з боку матері до Департаменту служб не звертався, ніяких доказів виконання ним батьківських обов`язків не надав. До матеріалів справи надійшла нотаріально посвідчена заява [PERSON] , в якій зазначено, що батько не заперечує проти позбавлення батьківських прав, відносно [PERSON] , [INFO] , що підтверджує байдуже ставлення батька до дитини. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , було додатково розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21.06.2001 року, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані приймати участь у вихованні дитини, зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 в постанові від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх обов`язків з незалежних від неї причин. Проте жодного з покладених законом на батьків обов`язків, відповідач не виконує. Як вже було зазначено, відповідач не проявляв до сина батьківської турботи, не цікавиться та не відвідує його, не турбується про його фізичний і духовний розвиток. Окрім того, в матеріалах справи міститься нотаріально посвідчена заява відповідача [PERSON] про визнання позовних вимог, в якій останній не заперечує проти позбавлення батьківських прав щодо його малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, у зв`язку з такою поведінкою відповідача, свідомим нехтуванням ним своїми обов`язками, байдужого ставлення до своєї дитини, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, суд вважає необхідним позов задовольнити, оскільки позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] є доцільним та таким, що не суперечить вимогам сімейного законодавства України. Одночасно відповідачу роз`яснюється, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved