Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач 14.10.2022 звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь суму фактичних витрат в порядку регресу в розмірі 43\~070,25 грн, а також стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору 992,40 грн та понесені витрати на правничу допомогу 12\~000,00 грн. Позовні вимоги обгрунтувала наступним. Внаслідок настання страхового випадку, а саме не виконання [PERSON] умов кредитного договору перед АТ «Ощадбанк», право вимоги, щодо сплачених ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» страхових коштів на користь АТ «Ощадбанк», перейшло до страховика ТОВ «СК «Ю.ЕС.АЙ». Так як страховик відступив право вимоги до відповідача ФОП [PERSON] , остання має право на відшкодування страхових сум. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив слухання справи проводити без його та позивача участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти прийняття заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час, дату та місце судового засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовну заяву. З урахуванням того, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи та враховуючи наявність умов передбачених ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідив матеріали справи, з`ясував фактичні обставини справи та оцінив докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 06.04.2018 між [PERSON] та ПАТ «Державний ощадний банк України» укладено кредитний договір № 940_0638. Відповідно до умов цього договору банк надав [PERSON] кредит у сумі 50\~000,00 грн., зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17,99% річних, з кінцевим строком повернення до 05.04.2021, а позичальник (відповідач) зобов`язаний належним чином використати та повернути в передбачені кредитним договором строк кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі. Відповідно до договору добровільного страхування кредитів № 18.215040.1601-0286 від 01.12.2018, укладеного між АТ «Ощадбанк» та ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.», останнє приймає на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку, передбаченого умовами Договору страхування, виплатити АТ «Ощадбанк» страхове відшкодування. Страховим випадком за Договором страхування є факт первинного (першого у часі) виникнення збитків у страхувальника АТ «Ощадбанк» внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальниками понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором, з будь-яких причин. З 08.10.2018 відповідач не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого в нього виникла заборгованість: тіло кредиту - в сумі 41\~666,00 грн., проценти за користування кредитом - в сумі 1\~404,25 грн., всього 43\~070,25 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань перед АТ «Ощадбанк» з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитами понад шістдесят календарних днів, настав страховий випадок. За результатами розгляду заяви про настання страхового випадку, яку отримано від АТ «Ощадбанк», ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» складено страховий акт та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування. Платіжним дорученням №14002 від 24.12.2019 ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» виплатило АТ «Ощадбанк» страхове відшкодування по зобов`язанням відповідача в сумі 43\~070,25 грн. Відповідно до ст. 993 ЦК України, з якою кореспондується ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, відповідно до вимог цих законодавчих норм ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» перейшло право вимоги до [PERSON] на фактично виплачену суму. Крім того, судом встановлено, що між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір № 01-05 про відступлення права вимоги (цесії) від 20.05.2021. Відповідно до вказаного договору первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами добровільного страхування кредитів (п.2.1, пп. 1.1.3). Боржники - особи, які відповідальні за завдання матеріальних збитків, за фактом настання яких первісний кредитор визнав завдані матеріальні збитки страховими випадками та здійснив страхові виплати/страхові відшкодування на користь страхувальника по укладеному договору добровільного страхування кредитів (п.п. 1.1.1 вищезгаданого договору). Перелік боржників, до яких новий кредитор має права вимоги на визначену суму, зазначені в реєстрі прав вимог, що наведені в Додатку І до Договору № 01-05 про відступлення права вимоги (цесії) від 20.05.2021. В цьому переліку наведено прізвище відповідача. Таким чином до ФОП [PERSON] перейшло право вимагати відшкодування фактично виплачених страховиком страхувальнику сум. З метою досудового врегулювання спору, позивачем надіслано відповідачу претензію (повідомлення) № 10026.12.18-5 від 07.06.2021, однак відповідач не виконав вимогу позивача. З`ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12\~000,00грн, на підтвердження яких позивачем були надані: договір про надання професійної правової допомоги від 20.05.2021 та акт № 56/01-Б приймання-передачі послуг професійної правової допомоги від 24.01.2022, суд зазначає наступне. За змістом статті 134 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:\~1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);\~2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);\~3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;\~4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Разом із тим, суд звертає увагу, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved