Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~У квітні 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом відповідно до якого просить визнати незаконним та скасувати наказ № 28-к від 27 березня 2023 року КП «Центральна\~міська лікарня\~м.Олександрії»\~Олександрійської міської\~ради про\~переведення [PERSON] \~лікаря-акушера-гінеколога\~(з\~екстреної допомоги)\~акушерського відділення\~стаціонару з\~01.04.2023р.\~з неповним\~робочим часом\~на 0,75\~ст.\~лікарем-\~акушером-гінекологом\~денного гінекологічного\~стаціонару поліклініки;\~поновити її на попередній посаді; стягнути різницю в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи з 01 квітня 2023 року по день винесення рішення по даній справі, за мінусом загальнообов`язкових податків та зборів та стягнути на її користь моральної шкоди у розмірі 20 000, 00 грн. Свої вимоги мотивувала тим, що з 01 вересня 2014 року вона призначена на посаду лікаря- акушера-гінеколога (з екстреної допомоги) акушерського відділення стаціонару. 30 березня 2023 року її було ознайомлено з наказом № 28-к від 27 03.2023 року, відповідно до якого з 01 квітня 2023 року її переведено з посади лікаря-акушера-гінеколога (з екстреної допомоги) акушерського відділення на посаду лікаря-акушера-гінеколога денного гінекологічного стаціонару поліклініки з неповним робочим часом на 0,75 ст. Підставою для наказу № 28-к від 27.03.2023р. про переведення її, [PERSON] , є протокольне рішення комісії про розгляд якості надання медичної допомоги породіллі [PERSON] , медична карта стаціонарного хворого № 8092 та у зв`язку з недоліками, допущеними лікарем-акушером-гінекологом [PERSON] , а саме, недотримання вимог наказу МОЗ України від 27.12.2006р. № 900 «Дистрес плода при вагітності та під час пологів», наказу МОЗ України від 24.03.2014р. № 205 «Акушерські кровотечі» що призвело до ускладнень в пологовому та післяпологовому періоді у пацієнтки [PERSON] . Вона не порушувала вимог наказів МОЗ № 900 від 27.12.2006р. та наказу №205 від 24.03.2014 р., як зазначено у наказі 28-к від 27.03.2023р. про її переведення. 06 січня 2023 року на підставі наказу № І8-л/а створена комісія для проведення клінічного розгляду якості надання невідкладної допомоги, яким також затверджено склад комісії при проведенні комісійного службового розслідування. Відповідно до висновку засідання комісії, яке проводилося 10 січні 2023 року, викладеного у протоколі клінічного розгляду якості надання невідкладної допомоги породіллі [PERSON] черговим лікарем [PERSON] , даний випадок підлягає дисциплінарному стягненню в межах діючого законодавства. Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення. Але відповідач, не виконуючи висновки комісії, перевів її, позивача, на інше місце роботи без її згоди та змінивши умови праці та оплати. Відповідно до ч.1 ст. 32 КЗпП України передбачено, що переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством. Її переведення відбулось з порушенням трудового законодавства, оскільки відповідної згоди вона не надавала. Внаслідок незаконного наказу, крім втраченого заробітку, що полягає в різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, їй були спричиненні і моральні страждання, які виразились в порушенні способу життя, планів, які вона повинна була змінювати. Через дані дії вона стала переживати та страждати у результаті чого втратила вагу, погіршився стан психічного здоров`я, втратила сон, з`явилися скарги на підвищення артеріального тиску, болі в серці, у зв`язку з чим вимушена була лікуватися у лікаря невропатолога. Все це викликає моральні страждання та переживання, які вона оцінює в 20 000, 00 гривень. Рух по справі Ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.04.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 27.07.2023 КП «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради подало до суду відзив, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Мотивуючи вимоги тим, що позивачем не надавалось заперечень проти її переведення на іншу посаду, що вказує на необґрунтованість її вимог. [PERSON] працювала на посаді лікаря-акушера-гінеколога (з екстреної допомоги) акушерського відділення стаціонару комунального підприємства «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради. 08.12.2022 до акушерського відділення КП «ЦМЛ м. Олександрії» була госпіталізована вагітна жінка [PERSON] , 1989 року народження. З цього часу вагітна була під постійним наглядом лікарів, оскільки відмічались ускладнення, стан погіршувався. 12.12.2022 спостерігалось погіршення стану та консиліумом лікарів було прийнято рішення хірургічного втручання. Цього ж дня була затверджена хірургічна бригада у складі лікаря вищої категорії [PERSON] та лікарів вищої категорії, які володіють оперативною тактикою екстирпації матки зав. гінекологією [PERSON] , міського акушера-гінеколога [PERSON] . Операція проведена з 12.40 год по 17.30 год 12.12.2022 року, (додаток: рецензія на індивідуальну карту вагітної та історію пологів). Після пологів спостерігалось значне погіршення стану породіллі. Наказом директора КП «ЦМЛ м. Олександрії» від 06.01.2023 № 18-л/а «Про проведення клінічного розгляду якості надання невідкладної допомоги» у зв`язку з необхідністю розбору якості невідкладної допомоги породіллі [PERSON] , що призвело до погіршення стану здоров`я, було призначено проведення комісійного службового розслідування, якому доручено провести розбір правильності тактики дотримання клінічних протоколів по веденню пологів, доцільності виконання процедури «кесарів розтин», ведення раннього післяопераційного періоду. Протоколом № 1 клінічного розгляду якості надання невідкладної допомоги породіллі [PERSON] , 1989 р.н. від 11 січня 2022 року зроблено висновок, про недоліки по веденню вагітної в акушерському відділені, а саме: не доведений діагноз - дистрес плоду (не проведено КТГ плоду та не оцінено показники, що свідчать про дистрес в пологах записом на плівці), що є показанням до оперативного втручання згідно наказу МОЗ України від 27.12.2006 № 900 «Дистрес плоду», наказ МОЗ України віл 05.01.2022 №8 «Кесарів розтин»; неадекватна оцінка важкості стану породіллі та інфузної терапії, враховуючи тахікардію, що наростає, падіння АТ, олігоурію з переходом в анурію, не впроваджені заходи на боротьбу з кровотечею, (наказ МОЗ України від 24.03.2014 № 205 «Акушерські кровотечі», наказ МОЗ України від 14.12.2012 № 1053 «Про апробацію методології дослідження важкості матеріальної захворюваності, що становить загрозу для життя жінки»), тим самим втрачено час для негайного оперативного втручання - релапаротомії, що призвело до розвитку геморагічного шоку, ДВС - синдрому та гострої ниркової недостатності. [INFO] [PERSON] померла. По результатам розгляду якості надання невідкладної допомоги породіллі [PERSON] черговим лікарем [PERSON] даний випадок підлягає дисциплінарному стягненню в межах діючого законодавства. Тобто, комісією було встановлено наявність ряду порушень вимог наказів МОЗ України з боку лікаря-акушера-гінеколога (з екстреної допомоги) акушерського відділення стаціонару комунального підприємства «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради [PERSON] . Висновками клініко-експертної комісії департаменту охорони здоров`я Кіровоградської обласної військової адміністрації щодо оцінки якості надання медичної допомоги громадянці [PERSON] виявлено і встановлено, що у КП «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради під час перебування [PERSON] з 11 грудня 2022 року по 04 лютого 2023 року при наданні медичної допомоги мали місце суттєві недоліки, а саме: під час пологів; у ранньому післяопераційному періоді; протягом перебування жінки у лікувальному закладі, а також мали місце низка організаційних недоліків. Тобто, наявність допущених порушень підтверджено і комісією вищого рівня, проте [PERSON] ні висновок комісії лікарні, ні висновок комісії департаменту не оскаржувала. Отже, за результатами проведеної перевірки, згідно висновків комісії, [PERSON] підлягала притягненню до дисциплінарної відповідальності. Статтею 1471 КЗпП України передбачено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. У даному випадку керівник підприємства має право приймати рішення про притягнення винної особи до дисциплінарної відповідальності. Рішення про покарання [PERSON] директор комунального підприємства «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Приходько В.М. не приймав, наказ про накладення дисциплінарного стягнення не видавав. В той же час, наказом по підприємству від 27.03.2023 №28-к «Про переведення [PERSON] » переведено [PERSON] лікаря-акушера-гінеколога (з екстреної допомоги) акушерського відділення стаціонару з 01.04.2023 року з неповним робочим часом на 0,75 ставки лікарем-акушером-гінекологом денного гінекологічного стаціонару поліклініки. 06.04.2023 до директора комунального підприємства «Центральна міська лікарня м.Олександрії» надійшла заява завідуючої жіночої консультації [PERSON] з проханням перевести лікаря-акушера-гінеколога [PERSON] на 0,75 ставки лікаря- акушера-гінеколога денного гінекологічного стаціонару поліклініки та на 0,25 ставки лікаря- акушера-гінеколога жіночої консультації, на період лікарняного листа [PERSON] у зв`язку з виробничою необхідністю з 07.04.2023. Під цією заявою мається особистий підпис [PERSON] з поміткою «Ознайомлена. Згідна». Наказом від 07.04.2023 року № 32-к [PERSON] переведено на 0,75 ставки лікаря- акушер-гінеколога денного гінекологічного стаціонару поліклініки та на 0,25 ставки лікаря- акушера-гінеколога жіночої консультації, на період лікарняного листа [PERSON] у зв`язку з виробничою необхідністю з 07.04.2023. Цього ж дня до відділу кадрів лікарні надійшла заява [PERSON] про надання їй відпустки. У зв`язку з цим, наказом від 07.04.2023 року № 32-к [PERSON] переведено на 0,75 ставки лікаря-акушера-гінеколога денного гінекологічного стаціонару поліклініки та на 0,25 ставки лікаря-акушера-гінеколога жіночої консультації, на період відпустки [PERSON] . Наказом від 01.05.2023 року № 38-к [PERSON] призначено на вакантні посади на 0,75 ставки лікаря-акушера-гінеколога денного гінекологічного стаціонару поліклініки та на 0,25 ставки лікаря-акушера-гінеколога жіночої консультації, де вона працює і на сьогодні. Тобто, [PERSON] , як була лікарем-акушером-гінекологом так ним і залишилась, змінилось тільки відділення того ж підприємства на якому вона працювала. [PERSON] була переведена та продовжила роботу за тією ж спеціальністю, кваліфікацією та посадою, але в іншому відділенні цього ж підприємства. Крім цього, у відповідності до вимог частини 2 статті 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених частиною третьою статті 32 та статтею 103 Кодексу законів про працю України, здійснюється не пізніш як до запровадження таких умов. Отже, переведення [PERSON] відбулось у повній відповідності з вимогами діючого трудового законодавства і не може вважатися незаконним. 07.09.2023 року від представника позивача адвоката Бзарова Р.В. надійшла відповідь на відзив, у якому зазначено, що доводи представника відповідача, про те, що позивачку було переміщено на інше місце роботи у тому ж підприємстві, а не переведено, не відповідають дійсності, оскільки наказ було видано саме про переведення. Окрім того, представник відповідача в судовому засіданні дав пояснення, що фактичною підставою для наказу стало не компетентне виконання [PERSON] службових обов`язків, що також суперечить самому наказу, і така невідповідність нічим не підтверджується. Позиція позивача та його представника в суді. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат Бзаров Р.В. підтримали свої вимоги з підстав викладених у позові, та суду пояснили, що згоди на переведення позивач не давала. Одразу після випадку з породіллею їй було рекомендовано звільнитися, на що вона відмовилась, після чого всі питання щодо її професійної/кар`єрної долі вирішувались «кулуарно». На засіданні комісії вона була присутня, але з її рішенням ознайомлена не була. Вона лише була ознайомлена з наказом №28-к від 27.03.2023р. про її переведення, проте не згодна ані з переведенням ані з підставами видання наказу, а саме недотримання нею вимог наказу МОЗ України від 27.12.2006р. № 900 «Дистрес плода при вагітності та під час пологів», наказу МОЗ України від 24.03.2014р. № 205 «Акушерські кровотечі», що призвело до ускладнень в пологовому та післяпологовому періоді у пацієнтки [PERSON] . Фактично до неї було застосовано дисциплінарне стягнення у виді переведення. Наразі змінилася не лише назва її посади, а й функціональні/посадові обов`язки, робочий час та оплата праці. На сьогодні вона позбавлена хірургічної активності та надання родопомічі в акушерському відділенні стаціонару, також не залучається до виконання нічних чергувань. Всі ці складові впливають на розмір її заробітної плати. На посаді лікаря-акушера-гінеколога денного гінекологічного стаціонару поліклініки вона надає лише амбулаторну допомогу жіночому населенню в денний час. Відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів\~України від\~12\~січня 2022\~року №\~2\~«Деякі питання\~оплати праці\~медичних працівників\~закладів охорони\~здоров`я» встановлено розмір нарахованої заробітної плати медичним працівникам закладів охорони здоров`я державної або комунальної форми власності за повністю виконану місячну (годинну) норму праці установлюється у межах фонду оплати праці на 2022 рік: на рівні не менше 20 000 гривень, тому фактично на підставі цієї Постанови вона отримує той самий розмір заробітної плати, у зв`язку з чим відмовилась від позовних вимог в частині стягнення різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи з 01 квітня 2023 року по день винесення рішення по даній справі, за мінусом загальнообов`язкових податків та зборів. В іншій частині позовні вимоги підтримує. Моральну шкоду обгрунтовує тим, що вона є внутрішньо переміщеною особою з 2014 року, самостійно виховує та матеріально утримує доньку [PERSON] , яка є студенткою 1 курсу денної форми здобуття освіти у Київському національному університеті імені Тараса Шевченка, є єдиним годувальником родини, внаслідок душевних переживань та стресу втратила сон та 5 кілограмів ваги, що вплинуло на її фізичне та психічне здоров`я, з`явилися скарги на підвищення артеріального тиску, болі в серці, в зв`язку з чим вимушена була лікуватися у лікаря невропатолога. Представник відповідача за довіреністю - Колісник Г.М., суду пояснив, що не дивлячись на формулювання наказу №28-к від 27.03.2023 року він не є дисциплінарним. Фактами, встановленими за результатами проведення комісійного службового розслідування, встановлено недостатню кваліфікацію [PERSON] , а тому керівництвом було прийнято рішення, що вона не може виконувати обов`язки саме в цьому відділенні та прийнято рішення про її переведення на іншу посаду. Окрім того, згода лікаря в такому випадку не потрібна. Відповідно до ч.2 ст.32 КЗпП України не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або обладнанні у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Посада, робочий час та оплата позивача не змінились. З наказом №28-к від 27.03.2023 року про її переведення [PERSON] була ознайомлена 30.03.2023 року. Представник відповідача за довіреністю - Шевченко В.А., підтримала попередні пояснення представника [PERSON] , та просила у позові відмовити з підстав зазначених у відзиві на позов. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Вивчивши докази суд встановив, що згідно з записом №15 в трудовій книжці [PERSON] серії [NUMBER] від 01.11.1999 року, наказом №55-к від 01.09.2014 [PERSON] прийнято на роботу лікарем акушером-гінекологом з екстреної допомоги акушерського відділення стаціонару у міський комунальний лікувально-профілактичний заклад Міська лікарня №1 м. Олександрії (а.с. 96-100) Наказом комунального підприємства «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради № 28-к від 27 03.2023 року [PERSON] переведено з посади лікаря-акушера-гінеколога (з екстреної допомоги) акушерського відділення стаціонару з 01 квітня 2023 року з неповним робочим часом на 0,75 ст. на посаду лікаря- акушера - гінеколога денного гінекологічного стаціонару поліклініки (а.с.13). Підставою видачі наказу № 28-к від 27.03.2023р. «Про переведення [PERSON] » є протокольне рішення комісії про розгляд якості надання медичної допомоги породіллі [PERSON] , медична карта стаціонарного хворого № 8092 та у зв`язку з виявленими недоліками, допущеними лікарем акушером-гінекологом [PERSON] , а саме недотримання вимог наказу МОЗ України від 27.12.2006р. № 900 «Дистрес плода при вагітності та під час пологів», наказу МОЗ України від 24.03.2014 р. № 205 «Акушерські кровотечі» що призвело до ускладнень в пологовому та післяпологовому періоді у пацієнтки [PERSON] . З наказом № 28-к від 27.03.2023р. про переведення позивачка [PERSON] ознайомлена 30.03.2023 року (а.с.62). Протоколом № 1 клінічного розгляду якості надання невідкладної допомоги породіллі [PERSON] , 1989 р.н. від 11 січня 2023 року зроблено висновок: 1. По наданій для розгляду документації, показанням для ургентної операції - кесарів розтин був діагноз «дистрес плоду», але не було його інструментального підтвердження (не проведено КТГ плоду та не оцінено показники, що свідчать про дистрес в пологах записом на плівці), що є порушенням наказу МОЗ України № 900 від 27.12.2006 «Дистрес плоду» та наказу МОЗ України № 8 від 05.01.2022 «Кесерів розтин». 2. В даному випадку має місце, недооцінка стану породіллі в ранньому післяпологовому періоді, наростання патологічних змін гемодинаміки (тахікардія, олігоурія, гіпотонія), у зв`язку з чим несвоєчасно встановлений діагноз «післяпологова масивна кровотеча. Геморагічний шок», і як наслідок несвоєчасне надання медичної допомоги (Згідно Наказу МОЗ України №205 «Акушерські кровотечі», та Наказу МОЗ України №1053 «Про адаптацію методології дослідження тяжкої материнської захворюваності, що становить загрозу для життя жінки». 3. Завідуючій пологового відділення [PERSON] провести заняття-тренінг з лікарями акушер-гінекологами, та з лікарями анестезіологами на тему: Критичні стани в акушерстві. Алгоритм дій при Геморагічному шоці та розвитку ДВС синдрому. Позиції сучасних протоколів лікування. 4. По результатам розгляду якості надання невідкладної допомоги породіллі [PERSON] , черговим лікарем [PERSON] , даний випадок підлягає дисциплінарному стягненню в межах діючого законодавства.(а.с.63-68) Відповідно до висновку клініко-експертної комісії департаменту охорони здоров`я Кіровоградської обласної військової адміністрації щодо оцінки якості надання медичної допомоги громадянці [PERSON] виявлено і встановлено, що у КП «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради під час перебування [PERSON] з 11 грудня 2022 року по 04 лютого 2023 року при наданні медичної допомоги мали місце суттєві недоліки, а саме: під час пологів; у ранньому післяопераційному періоді; протягом перебування жінки у лікувальному закладі, а також мало місце низка організаційних недоліків. За підсумками розгляду випадку смерті [PERSON] та оцінки якості надання медичної допомоги, клініко-експертна комісія департаменту охорони здоров`я обласної військової адміністрації прийшла до висновку, що випадок смерті громадянки [PERSON] є попереджуваним. (а.с.69-72). Отже, судом встановлено, що підставою для наказу № 28-к від 27.03.2023р. «Про переведення [PERSON] » є протокольне рішення комісії про розгляд якості надання невідкладної допомоги породіллі [PERSON] , медична карта стаціонарного хворого №8092 та у зв`язку з недоліками, допущеними лікарем-акушером-гінекологом [PERSON] , а саме недотримання вимог наказу МОЗ України від 27.12.2006р. № 900 «Дистрес плода при вагітності та під час пологів», наказу МОЗ України від 24.03.2014 р. № 205 «Акушерські кровотечі» що призвело до ускладнень в пологовому та післяпологовому періоді у пацієнтки [PERSON] . У подальшому, як вбачається із записів в трудової книжки [PERSON] , наказом №38-к від 01.05.2023 року КП «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради, [PERSON] переведено тимчасово з повним робочим часом: на 0,75 ст. лікарем-акушером-гінекологом денного гінекологічного стаціонару поліклініки та на 0,25 лікарем-акушером-гінекологом жіночої консультації. У судовому засіданні, зі слів позивачки, було встановлено, що з даним наказом вона також не ознайомлена. На вказаних посадах вона дійсно працює, але їй не відомо підстави та тривалість такого переводу. Наданий представником відповідача наказ №38-к від 01.05.2023 року КП «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради підпису Морозової Н.Ю. про ознайомлення з ним не містить, проте вказаний наказ не оскаржується, і не є предметом цього судового розгляду. Згідно інформації по заробітній платі [PERSON] від 07.09.2023 року №1711 (а.с.85), на посаді лікаря акушер-гінеколога з екстреної допомоги акушерського відділення за період з 01.01.2023 31.03.2023 її посадовий оклад складає 7 223,00 грн; хірургічна активність 1 805,75 грн; вислуга років 2\~708,63 грн; доплата по Постанові №2 8\~262,62 грн. Всього 20\~000, 00 грн. На посаді лікаря акушер-гінеколога денного гінекологічного стаціонару поліклініки з 01.04.2023 року її оклад (0,75+0,25 ст.) становить 5 417,25 та 1 805,75 грн; хірургічна активність відсутня; вислуга років 1 625, 18 та 541,73 грн; доплата по постанові №2 - 7 957,57 та 2 652,52 грн. Всього 15\~000,00 грн та 5\~000 грн. Разом 20 000,00 грн. Відповідно до частини першої статті 16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 43\~Конституції України визначено,\~що кожен\~має право\~на працю,\~що включає\~можливість заробляти\~собі на\~життя працею,\~яку він\~вільно обирає\~або на\~яку вільно\~погоджується. Використання примусової праці забороняється. Так, згідно ст. 139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Порушення трудової дисципліни - це невиконання чи неналежне виконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Трудові обов`язки працівника визначаються у посадовій (робочій) інструкції. Посадова інструкція лікаря акушер-гінеколога з екстреної допомоги акушерського відділення передбачала завдання і обов`язки в тому числі здійснення діагностики вагітності, спостереження за вагітними, рододопомогу, раннє виявлення ускладнень вагітності і пологів, лікування та нагляд за породіллям. Застосування сучасних методів профілактики, лікування та реабілітацію у межах своєї спеціальності, в тому числі за необхідності повний обсяг хірургічних втручань, включаючи екстирпацію матки, перев`язку підчеревних артерій, мікрохірургічні і пластичні операції. Надання швидкої й невідкладної медичної допомоги хворим акушерсько-гінекологічного профілю (п.п. 2.1, 2.2, 2.3 розділу 2 «Завдання та обов`язки» а.с. 91-95). Посадова інструкція [PERSON] , як лікаря акушер-гінеколога з екстреної допомоги акушерського відділення КП «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради не передбачає дисциплінарних стягнень і міри відповідальності за її невиконання, аніж тих що зазначені в законодавстві України про працю. Інші локальні акти КП «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради про можливість застосування інших дисциплінарних стягнень для окремих категорій працівників суду надані не були. Тому суд вважає, що за порушення трудової дисципліни до [PERSON] не могли застосовуватися інші заходи стягнення, крім передбачених ст. 147 КЗпП України. Відповідно до статті 31 КЗпП України роботодавець не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором. Відповідно до ч.1 ст. 32 КЗпП України, переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством. Отже, переведення не є заходом дисциплінарного стягнення та не може бути здійснене без згоди працівника. Тому наказ 27.03.2023 № 28-к «Про переведення [PERSON] » лікаря-акушера-гінеколога (з екстреної допомоги) акушерського відділення стаціонару з 01.04.2023 року з неповним робочим часом на 0,75 ставки лікарем-акушером-гінекологом денного гінекологічного стаціонару поліклініки належить визнати протиправним і скасувати. При цьому суд критично відноситься до посилань представника відповідача про те що вказаний наказ не є дисциплінарним стягненням, оскільки це спростовується зазначеною в ньому підставою для його видання, та самими поясненнями представника відповідача, який зазначав, що підставою для видання наказу було не компетентне виконання [PERSON] своїх посадових обов`язків. Щодо пояснень відповідача, що фактично відбулося переміщення працівника за тієї ж спеціальністю, кваліфікацією та аналогічними функціональним обов`язками, а тому не потребувало згоди позивачки, слід зазначити наступне. Відповідно до ч.2 ст. 32 КЗпП України не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або обладнанні у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Роботодавець не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров`я. Отже, переведенням слід вважати зміну умов трудового договору або однієї трудової функції працівника (професії, спеціальності, кваліфікації, посади, конкретного обсягу робіт, робочий час, розмір оплати праці), а також інші умови що встановлюються угодою сторін і лише за такою взаємною угодою можуть бути змінені. Із матеріалів справи вбачається, що позивачку було не переміщено в межах займаної нею посади на інше робоче місце, а переведено із посади лікаря-акушер-гінеколога (з екстреної допомоги) акушерського відділення стаціонару з неповним робочим часом на 0,75 ст. на посаду лікаря-акушера-гінеколога денного гінекологічного стаціонару поліклініки, та в подальшому (наказом №38-к від 01.05.2023 року) тимчасово на 0,25 ст. лікарем-акушером-гінекологом жіночої консультації функціональні обов`язки яких відрізняються по суті і, змінюються при цьому інші істотні умови праці (робочий час, розмір оплати праці). Відмінність у функціональних обов`язків та в оплаті праці випливає із порівняння її обов`язків, зазначених в посадових інструкціях лікаря акушера гінеколога денного гінекологічного стаціонару поліклініки (а.с.86-90); лікаря акушер-гінеколога з екстреної допомоги акушерського відділення ( а.с.91-95); лікаря акушера - гінеколога (а.с.109-111) та довідки по заробітній платі [PERSON] від 07.09.2023 року №1711 у період роботи на вказаних посадах (а.с.85). Отже, із установлених у судовому засіданні обставин справи випливає, що позивача фактично було переведено на іншу роботу на тому ж підприємстві, так як при переміщенні діє принцип незмінності всіх істотних умов договору, тобто залишаються незмінними всі суттєві умови трудового договору. Висновки суду у цій частині повністю збігаються з висновками, неодноразово зробленими Верховним Судом, у тому числі у постанові від 16.01.2018 по справі №501/2693/15. Також суд критично відноситься до посилань відповідача про те, що позивач була ознайомлена з наказом про її переведення та не надавала заперечень щодо такого переведення, оскільки «ознайомлення з переведенням», «не надання заперечень» та «згода на переведення» не мають тотожного значення. Незгода позивача з її переведенням на інші посади підтверджується і самим зверненням до суду за захистом своїх трудових прав. Встановивши, що переведення [PERSON] відбулось без її згоди, суд дійшов висновку, що відповідачем порушено передбачені ч. 1 ст. 32 КЗпП України положення, а тому переведення позивача на іншу посаду без її згоди є незаконним. Відповідно до ч.1 ст. 235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. У зв`язку\~з цим\~позовна вимога\~позивачки [PERSON] \~поновити її на попередній посаді є обґрунтованою і її слід задовольнити. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. За змістом зазначених положень закону підставою для відшкодування моральної шкоди є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно з п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин. Компенсація завданої моральної шкоди не поглинається фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, шляхом поновлення на роботі, а має самостійне юридичне значення. Тобто, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення/переведення) відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 237-1 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема, у вигляді одноразової грошової виплати. Таким чином, оскільки права позивача у сфері трудових відносин були порушені, то вона має право на відшкодування їй моральної шкоди. Враховуючи моральні переживання та стрес, який позивач зазнала внаслідок прийняття щодо неї неправомірного рішення, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), та зважаючи, що позивач є внутрішньо переміщеною особою з 2014 року, самостійно виховує та матеріально утримує доньку [PERSON] , яка є студенткою 1 курсу денної форми здобуття освіти у Київському національному університеті імені Тараса Шевченка, є єдиним годувальником родини, внаслідок душевних переживань та стресу втратила сон та вагу, що вплинуло на її фізичне та психічне здоров`я, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000,00 гривень є обґрунтованими та їх належить задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню 1342 (одна тисяча триста сорок дві) гривень 00 коп. судового збору, що складається із суми за позовні вимоги про визнання незаконним, скасування наказу та поновлення її на попередній посаді - 1073,60 грн, та пропорційно розміру задоволених позовних вимог про стягнення моральної шкоди ( 5 000/20 000* 1073,60)- 268,4 грн, так як при поданні позову позивач був звільнений від його сплати. На підставі викладеного та

Outcome: partial