Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та відповідача. До Заводського районного суду м. Дніпродзержинська 19 квітня 2023 року звернувся адвокат Желіба І.А. в інтересах [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. В обґрунтування своєї позиції послався на наступне. 31 жовтня 2003 р. було зареєстровано шлюб між [PERSON] та Відповідачем, [PERSON] , про що відділом реєстрації актів громадського стану Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська в Дніпропетровській області, зроблено актовий запис № 464. Від цього шлюбу є двоє дітей, донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом із позивачкою та перебувають на її утриманні. [PERSON] прийнята з 01.09.2021 року по 30.12.2025 р. до Дніпропетровського державного університету внутрішніх на стаціонарне навчання на комерційній основі. На сьогодні [PERSON] матеріально повністю забезпечує [PERSON] , сплачую грошові кошти за навчання в Університеті та відповідно, надає дочці грошові кошти на інші її потреби та витрати. Відповідач по справі не надає матеріальної допомоги, необхідної для навчання дочки, не зважаючи на те, що згідно з законодавством зобов`язаний це робити. Підчас спільного шлюбу було придбано житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Просив Поділити спільне майно подружжя - визнати за [PERSON] , [INFO] , (паспорт серія [NUMBER] виданий Дніпровським РВ Дніпродзержинським МУ УМВС України в Дніпропетровській області 30.01.2004 р. РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ,) право власності на 2/3 частки в праві власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: в [ADDRESS] , загальною площею 69,8 кв.м., житловою 38,9 кв.м., разом із господарськими та побутовими спорудами літера N? за планом, Б-1 - літня кухня, В-1 - вбиральня, Г-1 - сарай, 1,3,6,7 - огорожі, 2 - водопровід, 4,5 - зливна яма, 1 тверде покриття, розташований на земельній ділянці площею 0,0535 га., кадастровий номер земельної ділянки 1210000000:02:012:0058; - [PERSON] , [INFO] , ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) залишити у власності 1/3 частину в праві власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: в [ADDRESS] , загальною площею 69,8 кв.м., житловою 38,9 кв.м., разом із господарськими та побутовими спорудами літера N? за планом, Б-1 - літня кухня, В-1 - вбиральня, Г-1 - сарай, 1,3,6,7 - огорожі, 2 - водопровід, 4,5 - зливна яма, І - тверде покриття, розташований на земельній ділянці площею 0,0535 га., кадастровий номер земельної ділянки 1210000000:02:012:0058. В подальшому, представником позивача 27 липня 2023 року було подано заяву про збільшення позовних вимог в порядку ст. 49 ЦПК України. В обґрунтування заяви зазначив наступне: Восени 2002 р. [PERSON] познайомилась з [PERSON] та з 1 січня 2003 року вони стали проживати разом однією сім?єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу та вести спільне господарство. В серпні 2003 р. [PERSON] завагітніла. 30.09.2003 р. для поліпшення житлових умов була придбана квартира [ADDRESS] , яку було оформлено на [PERSON] за договором купівлі-продажу, посвідченого 30.09.2003 р., Першою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою. 23.03.2004 р. було зареєстровано місце проживання [PERSON] в квартирі [ADDRESS] ?янському. Згодом за даною адресою було зареєстровано спільних з відповідачем дітей. 31 жовтня 2003 р. було зареєстровано шлюб між [PERSON] та Відповідачем, [PERSON] . За час перебування у зазначеному шлюбі, за спільні кошти подружжя, було набуто спільне майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 69,8 кв.м., житловою 38,9 кв.м., разом із господарськими та побутовими спорудами літера N? за планом, Б-1 - літня кухня, В-1 - вбиральня, Г-1 - сарай. 1.3,6.7 - огорожі, 2 - водопровід. 4,5 - зливна яма, 1 - тверде покриття, розташований на земельній ділянці площею 0,0535 га.. кадастровий номер земельної ділянки 1210000000:02:012:0058. Право власності на зазначене майно оформлено на ім?я Відповідача на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 21.01.2020 р., який посвідчено приватним нотаріусом Кам?янського міського нотаріального округу Кир?як С.А., зареєстровано в реєстрі за № 82. Також було придбано земельну ділянку кадастровий номер 1210000000:02:012:0058 площею 0,0535 га. за адресою: [ADDRESS] оформлено на ім?я Відповідача на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 21.01.2020 р., який посвідчено приватним нотаріусом Кам?янського міського нотаріального округу Кир?як С.А., заресстровано в реєстрі за № 84. Від цього шлюбу є двоє дітей, донька - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом із позивачкою та перебувають на її утриманні. [PERSON] прийнята на навчання з 01.09.2021 року по ,0.12.2025 р. до Дніпропетровського державного університету внутрішніх на стаціонарне навчання на комерційній основі. В теперішній час [PERSON] звернулась до суду із вимогами до відповідача про сплату аліментів. Відповідач по справі не надає матеріальної допомоги, необхідної для достатнього забезпечення дочки та сина, не зважаючи на те, що згідно з законодавством зобов`язаний це робити. Наскільки відомо Відповідач працює в Регіональні філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця», отримує значний та сталий дохід, а відтак є матеріально забезпеченим, і має змогу надавати кошти на утримання дітей, стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться, фізично здоровий. Просив встановити факт проживання однією сім?єю без реєстрації шлюбу, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , в період з 1 січня 2003 року 31 жовтня 2003 р.; визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] ; в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя - визнати за [PERSON] , [INFO] , (паспорт серія [NUMBER] виданий Дніпровським РВ Дніпродзержинським МУ УМВС України в Дніпропетровській області 30.01.2004 р. РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ,) право власності на 2/3 частки: в праві власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: в [ADDRESS] , загальною площею 69,8 кв.м., житловою 38,9 кв.м., разом із господарськими та побутовими спорудами літера № за планом, Б-1 - літня кухня, В-1 - вбиральня, Г-1 - сарай, 1,3,6,7 - огорожі, 2 - водопровід, 4,5 - зливна яма, 1 - тверде покриття, розташований на земельній ділянці площею 0,0535 га., кадастровий номер земельної ділянки 1210000000:02:012:0058; в праві власності на земельну ділянку за адресою: в [ADDRESS] , площею 0,0535 га., кадастровий номер земельної ділянки 1210000000:02:012:0058; в праві власності на квартиру [ADDRESS] ; [PERSON] , [INFO] , ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) залишити у власності 1/3 Частину в праві власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: в [ADDRESS] , загальною площею 69,8 кв.м., житловою 38,9 кв.м., разом із господарськими побутовими спорудами літера № за планом, Б-1 - літня кухня, В-1 - вбиральня, Г-1 - сарай, 1,3,6,7 - огорожі, 2 - водопровід, 4,5 - зливна яма, 1 - тверде покриття, розташований на земельній ділянці площею 0,0535 га., кадастровий номер земельної ділянки 1210000000:02:012:0058 в праві власності на земельну ділянку за адресою: в [ADDRESS] , площею 0,0535 га., кадастровий номер земельної ділянки 1210000000:02:012:0058; в праві власності на квартиру [ADDRESS] ; припинити право спільної сумісної власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: в [ADDRESS] , земельну ділянку за адресою: в [ADDRESS] ), площею 0,0535 га., кадастровий номер земельної ділянки 1210000000:02:012:0058; квартиру [ADDRESS] . Представником відповідача [PERSON] адвокатом Деміновим О.І. було подано відзив на заяву про збільшення позовних вимог. Посилався на наступне: позивач просить встановити факт спільного проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2003 року по 31 жовтня 2003 року, а також визнати квартиру, яка придбана відповідачем на підставі договору купівлі-продажу у вересні 2003 року, спільним майном подружжя. По-перше, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт спільного проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною, визначеною законом підставою для виникнення у них прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Спільний відпочинок сторін та періодичні зустрічі, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного в позові періоду, усталені відносини, які притаманні подружжю. Сторона позивача не надала жодних доказів на підтвердження проживання відповідача з позивачем однією сім`єю в період з січня 2003 року по 31 жовтня 2003 року. Сторони не проживали спільно до реєстрації шлюбу 31 жовтня 2003 року, тільки періодично зустрічались, але не мали спільного бюджету, не вели спільне господарство, не мали спільних взаємних прав та обов`язків. Підставою для реєстрації шлюбу послугувала вагітність позивача у червні 2003 року. Вже після реєстрації шлюбу сторони почали проживати однією сім`єю. Окрім цього, звертаю увагу, що відповідач влітку 2003 року закінчив денне відділення Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту та здобув кваліфікацію магістра, інженера з експлуатації залізниць. Тобто, грошових коштів на придбання квартири відповідач не мав, оскільки тільки закінчив навчання. Позивач також у цей час не працювала, на той момент їй було 19-20 років. Кошти на придбання квартири по [ADDRESS] , були подаровані батьками відповідача, заява про виклик яких в якості свідків додана до цього відзиву. По-друге, позивач у заяві про збільшення позовних вимог в обґрунтування своєї позиції посилається на ст. 74 СК України, відповідно до якої якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Сімейний Кодекс України набув законної сили з 01 січня 2004 року, тому норма 74 СК України не може розповсюджуватись на правовідносини, які виникли до набуття чинності кодексом. Норми Кодексу про шлюб та сім`ю України, який діяв до 01 січня 2004 року, не містить положень, аналогічних ст. 74 СК України щодо проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Таким чином, відсутні правові підстави для визнання квартири по [ADDRESS] , спільним майном подружжя. Також і не підлягає задоволенню похідна позовна вимога щодо визнання за позивачем права власності на 2/3 частини цієї квартири. Щодо вимог про визнання права власності на 2/3 частки житлового будинку та земельної ділянки. Спірний будинок та спірна земельна ділянка були придбані за кошти сторін по справі. Виходячи з позиції вказаної норми, частки сторін по справі у праві власності на майно рівні, тобто по 1/2 частині. Таким чином, відповідач не заперечує проти часткового задоволення позовних вимог, а саме: не заперечує проти визнання за позивачем права власності на 1/2 частину спірного домоволодіння та земельної ділянки, та залишення за відповідачем права власності на іншу 1/2 частину домоволодіння та земельної ділянки. Позивач посилається на ту, обставину, що з нею проживають двоє дітей і відповідач, начебто, не надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Вказане не відповідає дійсності. По-перше, на сьогоднішній день судовим наказом від 09 травня 2023 року стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача. Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 08 червня 2023 року стягнуто аліменти на утримання повнолітньої дитини у розмірі 1/8 частини від усіх доходів відповідача. Заборгованість зі сплати аліментів відсутня. По-друге, відповідач надає матеріальну допомогу як дружині, тік і дітям. У березні 2022 року позивач разом з дітьми виїхала за межі України до Мюнхену, Німеччина. З цього ж періоду вона не проживає у спірному будинку. Відповідач надсилав позивачеві грошову допомогу протягом цього часу. До відзиву на позовну заяву додано довідку з АТ «Сенс Банк», відповідно до якої відповідачем за період з 01 березня 2022 року по 02 травня 2023 року було переслано зі своєї карту на [NUMBER] , яка належить позивачу, 28619,00 грн. Окрім цього, відповідач оплатив навчання старшій дитині. Так, 22 серпня 2022 року ним було сплачено 13500,00 грн. як оплата навчання за [PERSON] за 2 курс І семестр. 10 січня 2023 року відповідачем було сплачено ще 13500,00 грн. за навчання [PERSON] за 2 курс ІІ семестр. Таким чином, спроба позивача показати відповідача як особу як не дбає за своїми дітьми і не надає допомоги, спростовується наданими стороною відповідача доказами. Також, позивач явно хоче вести суд в оману, надаючи недостовірні відомості. Не заперечував проти часткового задоволення позовних вимог в частині визнання права власності на 1/2 частки спірного домоволодіння та земельної ділянки. 2. Заяви, клопотання позивача, відповідача. Представником позивача адвокатом Желіба І.Є. подано заяву про забезпечення позову. Представником позивача адвокатом Желіба І.Є. подано заяву про виклик та допит в якості свідка [PERSON] . Представником відповідача адвокатом Деміновим О.І. подано заяву про виклик та допит в якості свідків [PERSON] та [PERSON] . 3. Процесуальні дії по справі. 09 травня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження по справі. 03 серпня 2023 року забезпечено позов по справі шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS] , житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку за адресою: в [ADDRESS] , площею 0,0535 га., кадастровий номер земельної ділянки 1210000000:02:012:0058. Заборонено до набрання чинності рішенням у справі, будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо зазначеного майна. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. 31 жовтня 2003 р. було зареєстровано шлюб між [PERSON] та Відповідачем, [PERSON] , про що відділом реєстрації актів громадського стану Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська в Дніпропетровській області, зроблено актовий запис № 464. В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська знаходиться цивільна справа про розірвання шлюбу між сторонами. Від цього шлюбу є двоє дітей, донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Старша дитина [PERSON] прийнята з 01 вересня 2021 року по 30 грудня 2025 р. до Дніпропетровського державного університету внутрішніх на стаціонарне навчання на комерційній основі. Судовим наказом Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 09 травня 2023 року стягнуто аліменти на утримання спільного дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача. Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 08 червня 2023 року стягнуті аліменти на утримання спільної повнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/8 частини від усіх видів доходів відповідача. 30 вересня 2003 року відповідач [PERSON] став власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори. 21 січня 2020 року на підставі договорів купівлі-продажу відповідачем було придбано земельну ділянку за адресою: в [ADDRESS] , площею 0,0535 га., кадастровий номер земельної ділянки 1210000000:02:012:0058, та житловий будинок, що знаходиться за адресою: в [ADDRESS] , загальною площею 69,8 кв.м., житловою 38,9 кв.м., разом із господарськими та побутовими спорудами літера № за планом, Б-1 - літня кухня, В-1 - вбиральня, Г-1 - сарай, 1,3,6,7 - огорожі, 2 - водопровід, 4,5 - зливна яма, 1 - тверде покриття, розташований на земельній ділянці площею 0,0535 га., кадастровий номер земельної ділянки 1210000000:02:012:0058. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є хрещеною спільної дитини сторін. Сторони почали зустрічатися 14 лютого 2003 року, з лютого по травень 2003 року проживали в квартирі по [ADDRESS] . З травня 2003 року почали робити ремонт у квартирі по [ADDRESS] , яка потім була придбана відповідачем. Зазначила, що відносини між сторони були як у сім`ї. В квартиру по [ADDRESS] переїхали після укладання шлюбу у жовтні 2003 року. Свідок [PERSON] пояснила, що є матір`ю відповідача. Гроші на квартири вона та батько відповідача збирали протягом тривалого часу. Перед придбанням квартири консультувалися у декількох юристів на предмет того, щоб квартира належала виключно їх синові. Було укладено договір купівлі-продажу на сина відповідача по справі. Відповідач не мав грошових коштів на придбання квартири, оскільки влітку 2003 року тільки закінчив університет. Свідок [PERSON] пояснив, що є батьком відповідача. Гроші на квартири він та матір відповідача збирали протягом тривалого часу. Перед придбанням квартири консультувалися у декількох юристів на предмет того, щоб квартира належала виключно їх синові. Було укладено договір купівлі-продажу на сина відповідача по справі. Відповідач не мав грошових коштів на придбання квартири, оскільки влітку 2003 року тільки закінчив університет. 5. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно з пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Відповідно до частин першої, другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Частиною 1 ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч. 2 ст. 70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Суд не застосовує до спірних правовідносин положення ч.ч. 2, 3 ст. 70 СК України та не відходить від презумпції рівності часток подружжя у спільному майні, оскільки на спростування презумпції спільної сумісної власності майна подружжя позивач не надала суду належних та допустимих доказів, тому наявні обставини для застосування презумпції спільності майна подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Тому майно, яке може бути розділене між сторонами, ділиться відповідно до рівності часток по 1/2 частині кожному. Також суд відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо визнання спільним майном подружжя квартири по [ADDRESS] . Сімейний кодекс України, який набрав чинності 1 січня 2004 року, передбачає можливість, за певних обставин, надати набутому у період проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу майну статус спільного сумісного майна подружжя зі всіма юридичними наслідками, що застосовні до такого майна, згідно з Главою 8 Сімейного кодексу України. Оскільки Кодекс про шлюб та сім`ю такого поняття не знав та аналогічних норм не містив, норми Сімейного кодексу України (стаття 74) не застосовуються щодо відносин фактичного подружжя до 1 січня 2004 року. Тобто майно можна визнати спільною сумісною власністю фактичного подружжя лише при умові, що таке майно було набуте після 1 січня 2004 року. Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 24.01.2020 року у справі № 546/912/16-ц. Обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Суду не було надано доказів факту спільного проживання сторонами в період з 01 січня 2003 року по 31 жовтня 2003 року, тому суд відмовляє в задоволенні цих позовних вимог. Згідно ст.\~12\~та ст.\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial