Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

До Мар`їнського районного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [PERSON] , 1928 року народження та [PERSON] , 1933 року народження, з 23 березня 1957 року по день смерті [PERSON] , перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданого Курахівським відділом ДРАЦС у Селидівського району Сталінської області [NUMBER] від 25березня 1957 року, актовий запис № 70. Під час шлюбу, у них народилась донька - [PERSON] , 1957 року народження та син - [PERSON] , 1962 року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Курахівським відділом ДРАЦС у Селидівського району Донецької області [NUMBER] від 29 квітня 1957 року, актовий запис № 130, свідоцтвом про народження, виданого Курахівським відділом ДРАЦС у Селидівського району Донецької області [NUMBER] від 25квітня 1962 року, актовий запис № 97. Під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] було обрано прізвище чоловіка « [PERSON] ». [INFO] помер батько [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть, видане Зорянською сільською радою Мар`їнського району Донецької області, серія [NUMBER] від 01.11.1997 року, актовий запис № 50. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить: - житловий будинок (А-1), загальною площею 59,0 м2, в тому числі житловою площею 32,5 м2, з господарськими будівлями та спорудами: літня кухня (Б1), сарай (В1), сарай (Г1), гараж (Д1), душ (д1), літня кухня (з1), погріб (п1), сарай (ж1), вбиральня (у1), огорожа (№1,2), за адресою: [ADDRESS] , належний померлому на підставі свідоцтва про право приватної власності на будівлю, виданого виконавчим комітетом Зорянської сільської ради Донецької області від 20.01.1988 року, записане в реєстрову книгу за №130; - земельна ділянка, загальною площею 0,2569 га, цільове призначення - обслуговування житлового будинку, господарських споруд та ведення особистого підсобного господарства, розташована за адресою: [ADDRESS] , належна померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого Зорянською сільською радою 28.02.1996 року, серії ІІ-ДН №098601, зареєстровано в книзі записів за № 117. Спадкове майно, яке належало батькові, після його смерті прийняла мати [PERSON] , [INFO] , шляхом фактично вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки з дня відкриття спадщини була зареєстрована та проживала успадкованому будинку до дня своєї смерті [INFO] , мала оригінали документів (свідоцтво про право приватної власності на будівлю, державний акт на землю) на спаковане майно та інші папери, речі після смерті батька. Відповідно до листа Мар`їнської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області від 16.08.2023 № 01.1-26/1408 щодо зареєстрованих осіб, [PERSON] , який помер [INFO] , на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На день його смерті за вказаною адресою зареєстрована його дружина [PERSON] , 1933 року народження, окрім неї інших зареєстрованих осіб не має. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №73595184 від 15.08.2023 року, станом на 15.08.2023 року спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] не заводилась. За час свого життя [PERSON] заповіт не складався. Що свідчить проте, що [PERSON] є спадкоємцем, після смерті чоловіка, яка прийняла спадщину, але за життя юридично не оформила прийняття спадщини, оскільки [INFO] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть, видане Мар`їнським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі донецької області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харьків), актовий запис № 45. Відповідно до абзацу 2, 3 пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України (№435-IV), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (1540-06) у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК(№435-IV) і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Частиною першою статті 524 ЦК Української РСР встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно із статтею 525 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до статті 526 ЦК Української РСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до статті 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівнихчастках,діти (у тому числі усиновлені),дружина і батьки (усиновителі)померлого.Дочисла спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до статті 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5 (далі - Інструкція № 18/5) в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Відповідно до статті 561 ЦК Української РСР свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. На підставі вищезазначеного, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилась спадщина, до складу якої входить:земельна ділянка за кадастровим номером 1423383000:05:000:0253, загальною площею 1,4900 га, цільове призначення - ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Зорянської сільської ради, Мар`їнського району, Донецької області, належна померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 724995 від 22.12.2005 року. Спадкоємцями першої черги, після смерті [PERSON] є - [PERSON] (позивач) та його рідна сестра [PERSON] (відповідач). Інших, окрім них спадкоємців за законом та заповітом не має. За час свого життя [PERSON] заповіт не складався. Відповідно до листа Мар`їнської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області від 16.08.2023 № 01.1-26/1408 щодо зареєстрованих осіб, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на день смерті була зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На день її смерті за вказаною адресою крім неї зареєстрованих не має. Спору між позивачем та його сестрою (відповідачем) щодо прийняття позивачем спадщини, після смерті матері не має. 13.09.2021 року вони разом з відповідачем звернулись до приватного нотаріуса Покровського району Донецької області Дейнека Л.А. з питання прийняття ним спадщини та відмови від своєї частини спадщини його сестрою (відповідачем) на його користь, на підставі яких 13.09.2021 року нотаріусом було заведено спадкову справу №68289417, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №73595184 від 15.08.2023 року. Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан. Територія Мар`їнської міської територіальної громади Донецької області з 24.02.2022 віднесена до території активних бойових дій відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за № 1668/39004. У зв`язку із закінченням шестимісячного строку, для прийняття спадщини, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, 15.08.2023 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Донецької області Леонова С.І. з питання видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, але нотаріус в усній розмові надав роз`яснення про неможливість у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із реєстрацією спадкової справи, що відкрита та зберігається у приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Донецької області Дейнека Л.А. за адресою: Донецька область, Покровський район, м. Мар`їнка, вул. Жовтнева, 12. Чинним законодавством України не передбачена можливість заведення кількох спадкових справ щодо одного спадкодавця. У зв`язку із ситуацією, яка склалась, до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було направлено адвокатський запит від 16.08.2023 року № 20 щодо спадкової справи після померлої [PERSON] , заведеної приватним нотаріусом Дейнекою Л.А. У відповідь на адвокатський запит Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції надано лист від 18.08.2023 №39140/36077-26-23, яким повідомлено, що Наказом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Харків) від 02 серпня 2022 року № 110/В «Про припинення нотаріальної діяльності Дейнеки Лариси» діяльність приватного нотаріуса Дейнеки Лариси по Покровському районному нотаріальному округу Донецької області припинена з 03 серпня 2022 року. Документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса Дейнеки Л.А. до Донецького обласного державного нотаріального архіву не передавались. Відомості про стан збереження архіву відсутній. Враховуючи вищевикладене,у зв`язку з відсутністю доступу до вже заведеної спадкової справи, що перешкоджає на теперішній час отриманню свідоцтва про право на спадщину та неможливістю в інший ніж судовий спосіб оформити права власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , позивач змушений звернутись до суду. Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином у встановлений законодавством строк та порядок, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановлений законодавством строк та порядок. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з підстав, зазначених позивачем у позовній заяві. Відповідно до ст. 16 ЦК України Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права. Відповідно до ч.2 ст.5 ЦПК України у випадку, якщо законом або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позовній заяві вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 66 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за місцем відкриття спадщини. Згідно з підпунктом 2 пункту 2.4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 у разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом нотаріус відмовляє заявнику у прийнятті заяви (іншого документа) та роз`яснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи, а у разі потреби (неправильно визначено місце відкриття спадщини) витребовує цю справу для подальшого провадження. Відповідно до змісту частини першої, другої статті 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною першої статті 1221 Цивільного кодексу України ( в редакції що діяло до набрання чинності Закону України № 2923-IX від 23.02.2023)визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно з підпунктом 2 пункту 2.4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до статті 29 Цивільного кодексу України. Статтею 1261 Цивільного кодексу України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини першої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною першою статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини другої статті 1274 Цивільного кодексу України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відповідно до статті 1276Цивільного кодексу України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Відповідно до частини першої статті 1296Цивільного кодексу Україниспадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до статті 1297Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявоюспадкоємців, які прийняли спадщину в порядку,установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (пункт 1 частина друга статті 16 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що викладені обставини дають підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі та за позивачем необхідно визнати права власності на майно померлого спадкодавця в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст. 12, 81, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 1225, 1261, 1268, 1270, 1272 ЦК України, суд -

Outcome: approved