Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-10 00:00:00

Представник позивача [PERSON] у липні 2023 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що 26.09.2012 року [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписала Анкету-заяву від 26.09.2012, в якій підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, які викладені на сайті позивача, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Позивач виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому у договорі шляхом відкриття кредитного рахунку та установлення початкового кредитного ліміту. Натомість позивач вважає, що [PERSON] не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. Станом на 14.06.2023 за розрахунком позивача утворилась заборгованість у розмірі 35510,54 грн., яка складається з наступного: 31816,33 грн. заборгованість за кредитом; 3694,21 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. Посилаючись на те, що відповідачка не виконує належним чином зобов`язання за договором, порушує його умови, представник позивача просить суд стягнути із відповідачки на його користь 35510,54 грн. заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг від 26.09.2012 та судовий збір в сумі 2684,00 грн. Ухвалою суду від 11.07.2023 року було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Протокольною ухвалою суду від 01.09.2023 року судове засідання було відкладено через неявку сторін. Ухвалою суду від 11.09.2023 року було залишено без задоволення клопотання позивача про огляд і фіксування змісту Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб сайті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.85). Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, повідомлена належним чином про час і місце судового розгляду. Від відповідачки не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, поважних причин неможливості явки в судове засідання суду остання не повідомила. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із таких мотивів. \~ \~ \~ \~ Судом установлено, що 26.09.2012 року [PERSON] підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 20, 52-54). У заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складають договір про надання банківських послуг, з яким вона ознайомилася та згодна з його умовами. Зі змінами Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобов`язався ознайомлюватись на офіційному сайті Приватбанку: www.privatbank.ua/terms/. Також відповідачка підписала паспорт споживчого кредиту за умовами якого: тип кредиту - відновлювальна лінія, шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитній картці, строк договору 12 місяців, процентна ставка у межах пільгового періоду, відсотків річних 0,00001%. Процентна ставка за межами пільгового періоду 42 %, 40,8 %, 36 % тип процентної ставки фіксована, кількість та розмір платежів, періодичність внесення щомісяця до 25 числа поточного місяця 5% від заборгованості на кінець попереднього місяця, але не менше 100 грн., процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 84 %, 81,6 %, 72,00 % (а.с.21-24). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (абзац перший частини першої статті 207 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України). Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення (частина перша статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку - АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (стаття 13 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину;\~\~\~\~\~\~\~потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Указаний висновок щодо застосування норми права викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20. Повертаючись до обставин цієї справи слід зазначити, що позивачем ініційовано спір про стягнення заборгованості за кредитним договором, який оформлений у вигляді Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приват Банку від 26.09.2012, яка не містить розміру кредитного ліміту та умов кредитування, типу картки, яку отримала [PERSON] , а також розміру відсоткової ставки за використання кредитного ліміту. До позовної заяви додана копія Паспорту споживчого кредитування, який підписано відповідачкою 20.05.2021. Підписаний [PERSON] . Паспорт споживчого кредитування не є складовою договору про споживчий кредит і не може бути доказом фіксації волі сторін договору та його змісту, а тому указаний документ суд відхиляє як неналежний доказ заявлених позовних вимог. Матеріали справи не містять підтверджень про те, яку саме картку отримав відповідач, а також, що саме витягом з Тарифів, які додано до позову ознайомився і погодився відповідач, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, та чи містив взагалі вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів умови зазначеного у ньому змісту. В анкеті-заяві від 26 вересня 2012 року процентна ставка за користування кредитними коштами не зазначена (а.с. 20). За встановлених обставин, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови кредитного договору, за відсутності у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, наданий банком витяг з Тарифів та Умов та правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як складова укладеного із відповідачем кредитного договору. Отже, підстави для стягнення з відповідача відсотків в сумі 3694,21 грн. відсутні. Відповідачка отримала кредитні картки, остання: № [NUMBER] з терміном дії до 02/25 року (а.с.19). Початковий кредитний ліміт був установлений у сумі 300,00 грн., який збільшувався і з 10.12.2021 року становив 31000,00 грн. (а.с.18, 19). Аналіз виписки про рух коштів по кредитній картці, виданої [PERSON] свідчить про те, що остання користувався кредитними коштами шляхом зняття готівки у банкоматі, оплати послуг, товарів у магазинах, поповнення рахунку мобільного телефону, які частково повертала (а.с.5-7, 8-17). Негативний баланс на картковому рахунку останній раз почав утворюватись 26.05.2021 року. З наданої банком виписки за договором б/н за період з 26.05.2021 року по 19.02.2023 року установлено, що розмір витрат за кредитних коштів відповідачки за вказаний період становить 64419,24 грн. В рахунок погашення кредиту [PERSON] в указаний період сплатила 43420,99 грн. За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню 20998,25 грн. (64419,24 грн. 43420,99 грн.) боргу за тілом кредиту. Отже, позов підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, відповідно судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1587,05 грн. судового збору (2684 грн х 59,13 %). На підставі викладеного та

Outcome: partial