Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

Позивач- [PERSON] , інтереси якої представляє- адвокат Гураш М.В., звернулася до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 10.02.2018 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу у них народилася донька: [PERSON] , [INFO] Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 02.02.2021 шлюб між сторонами розірвано та позивачу відновлено дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Неповнолітню дитину залишено проживати з матір`ю. На даний час дитина проживає разом з позивачкою [PERSON] в будинку її батьків за адресою: [ADDRESS] . 08.12.2020 року Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області видано судовий наказ, згідно з яким з відповідача були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Судовий наказ до виконання в державну виконавчу службу позивачем не пред`явлено, у зв`язку з тим що відповідач постійно грав в азартні ігри, на що витрачав всі наявні в нього кошти. Крім того, він заборгував кошти по великій кількості одержаних ним кредитів в банківських установах та по договорах позики у фізичних осіб. Відповідач [PERSON] не спілкується з дитиною, не відвідує її, не цікавиться її життям, вихованням та станом здоров`я. Донька відвідує Делятинський заклад дошкільної освіти (ясла-садок) «Карпатська колисанка». За період перебування дитини в закладі, відповідач [PERSON] жодного разу не провідав даний дошкільний заклад, та жодного разу не приводив та не забирав дитину з нього. На профілактичні огляди на прийоми педіатра в заклад охорони здоров`я [PERSON] з`являється виключно в присутності матері. Відповідач також не відвідує дитину по місцю проживання та не телефонує їй. Все вище вказане свідчить про те, що відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. На підставі викладеного позивач просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини: дочки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 27.06.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 31.07.2023 ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала та пояснила, що дійсно перебувала з відповідачем у шлюбі. Коли в них народилась донька, всі турботи по догляду за дитиною несла вона сама. Відповідач говорив, що в нього немає часу на дитину. З кінця 2019 року вони разом не проживали. Після розірвання шлюбу у 2021 році, вона звернулась до суду з заявою до суду про стягнення з відповідача аліментів, але судовий наказ до виконання вона не пред`являла, у зв`язку з тим що відповідач їй погрожував. Крім того, він заборгував кошти у великій кількості по кредитах в банках та по договорах позики у фізичних осіб, до неї приїжджали та питалися щодо відповідача. Близько чотирьох років від відповідача вона не отримує ніякої допомоги на доньку, ні фінансової, ні моральної, жодної підтримки з боку відповідача немає. Всі витрати по утриманню дитини несе вона самотужки Відповідач не цікавиться дитиною взагалі, не провідує її, не спілкується, не телефонує, не вітає із святами, від чого страждає дитина. Де знаходиться відповідач, їй достеменно не відомо. Мати відповідача також не цікавиться життям онуки. В судовому засіданні представник позивача- адвокат Гураш М.В. підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та пояснив, що сторони з 10.02.2018 року перебували у шлюбі. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з позивачкою. Відповідач з 2019 року ніяких контактів з дитиною не підтримує, не цікавиться її життям, здоров`ям, вихованням, жодної матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] повторно не з`явився у судове засідання, про місце, день та час слухання справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток за адресою місця реєстрації (а.с.36-37) та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України (а.с.47, 59). Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзив на позов не подав, а тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України за наявності згоди сторони позивача розглядає справу при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. 21.09.2023 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, яка занесена до протоколу судового засідання. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - органу опіки і піклування Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просить справу розглядати за відсутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона з 2018 року знає сторони по справі. Спочатку вони жили гарно, потім стосунки погіршилися. Позивач сама утримує дитину, опікується нею. За тата дитина нічого не знає. Відповідач [PERSON] грав в азартні ігри, заборгував значні суми, життям та потребами дитини ніколи не цікавився. З 2019 року вона не бачила відповідача. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою позивача. Зазначила, що відповідача з кінця 2019 року вона не бачила. Ніякої допомоги з того часу на утримання дитини не надавав, дитиною взагалі не цікавиться, жодного разу за цей час він не приїздив, не телефонував. Навіть коли він проживав з сім?єю, він жодного разу не гуляв з дитиною, не опікувався нею. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, заслухавши покази свідків, розглянувши письмову заяву представника третьої особи, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до ст. ст. 81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Згідно рішення Надвірнянського районного суду від 02 лютого 2021 року шлюб між сторонами було розірвано та неповнолітню дитину: [PERSON] залишено проживати з матір`ю - позивачем по справі (а.с. 8-9). 08.12.2020 року Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області видано судовий наказ, згідно з яким з відповідача були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с.10). Судовий наказ до виконання в державну виконавчу службу позивачем не пред`явлено. Неповнолітня дитина [PERSON] зареєстрована та проживає разом з матір`ю - позивачем [PERSON] , що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї (а.с.20). Позивач [PERSON] за місцем проживання та роботи характеризується позитивно (а.с.11-12). Відповідач [PERSON] жодного разу не провідав Делятинський заклад дошкільної освіти (ясла-садок) «Карпатська колисанка», якій відвідує його дочка [PERSON] , як і жодного разу не приводив та не забирав дитину з нього, не цікавився вихованням дитини, що підтверджується довідкою Делятинського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) «Карпатська колисанка», яка видана на підставі доповідних записок вихователів [PERSON] та [PERSON] (а.с.13-15). Відповідно до довідки № 918 від 02.06.2023 року виданої лікарем [PERSON] , КНП Делятинський центр ПМСД» на профілактичні огляди на прийоми в заклад охорони здоров`я [PERSON] з`являється виключно в присутності матері (а.с.16). Згідно з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав №84 від 19.04.2023 року на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області розглянуто питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] . Комісія з питань захисту прав дитини органу опіки і піклування Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області дійшла висновку вважати за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , жителя [ADDRESS] , по відношенню до малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] (а.с. 17-19). Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, дитина, якщо це можливо, повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові та матеріального забезпечення. Відповідно до ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, яка діє на Україні з 27.07.1991 року та ратифікована Україною, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні для її благополуччя, приймаючи до уваги права та обов`язки їх батьків, опікунів та інших осіб, які відповідають за них по закону і з цією метою приймати всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»). Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права, а в силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV). Відповідно до ст. 51 Конституції України обов`язок кожного громадянина України піклуватися про дітей. Перелік обов`язків батьків по вихованню дитини викладений в ст.150, 151, 153-156 СК України. За ч.2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п.16 вказаної постанови Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Позивач просить позбавити батьківських прав відповідача відносно його неповнолітньої дочки, так як останній ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився та не спростував доводів позивача. Суд вважає, що наданими по справі доказами, показами свідків достовірно встановлено, що відповідач неналежно виконує батьківські обов`язки відносно неповнолітньої дочки, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що погано впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дочкою. При розгляді даної категорії справ держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою. (пункт 52 згаданого вище рішення Європейського Суду у справі «Савіни проти України»). Однак реалізація таких обов`язків держави також вимагає від відповідачів активних дій, які б свідчили про їх бажання скористатись такою допомогою держави. Відповідач [PERSON] з 2019 року не займається вихованням дитини, участі у її житті та вихованні не приймає, фінансово її не утримує, ніякої допомоги на утримання дитини не надає. Жодного разу з 2019 року дочку не провідував, взагалі ніяк не цікавиться її життям, здоров`ям, вихованням. Суд розцінює такі дії відповідача, як ухилення від виховання дітей, свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками і не бажанням виконувати їх, що є підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав. Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідач може бути позбавлений батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини, враховуючи інтереси дітей, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved