Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення суми коштів. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 28.11.2019 року [PERSON] отримала в борг від [PERSON] кошти готівкою в сумі 15000,00 доларів США, за умови повернення суми боргу до 27.12.2019 року. Про отримання коштів [PERSON] 28.11.2019 року власноруч склала розписку, де поставила свій підпис та зазначила, що у разі несплати в строк позичених коштів, зобов`язується виплатити пеню у розмірі 1% від суми боргу за кожен день прострочення. Зобов`язання відповідачем виконані не були та позивач неодноразово намагався з нею поспілкуватися, однак остання на телефонні дзвінки тривалий час не відповідала та уникала зустрічей. 14.07.2022 року позивачем на адресу [PERSON] направлено вимогу про негайне повернення отриманих коштів згідно з розпискою від 28.11.2019 року, однак станом на сьогоднішній день грошові кошти позивачу не повернуті. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 548529 гривні 00 копійок, що станом на 27.09.2022 року еквівалентно 15000,00 (п`ятнадцять тисяч) доларів США, а також пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання у розмірі 1623680 (один мільйон шістсот двадцять три тисячі шістсот вісімдесят) гривень 93 копійки. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, а також відзив на позов до суду не надавала, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином через офіційний веб-сайт судової влади України, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.11.2019 року [PERSON] отримала в борг від [PERSON] кошти готівкою в сумі 15000,00 доларів США, за умови повернення суми боргу до 27.12.2019 року, що підтверджується власноруч складеною [PERSON] розпискою (а.с.8). Зобов`язання відповідачем виконані не були, у зв`язку з чим 14.07.2022 року позивачем на адресу відповідача направлено вимогу про негайне повернення отриманих коштів згідно з розпискою від 28 листопада 2019 року (а.с.9,10), однак станом на сьогоднішній день грошові кошти позивачу не повернуті. Стороною позивача здійснено розрахунок пені за несвоєчасне виконання зобов`язання за період із 20.09.2021 року по 20.09.2022 рік в сумі 1 623 680,93 гривень (а.с.11-13). Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов`язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч.2 ст.598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст.ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Верховний Суд у постанові від 25.02.2020 року в справі №756/12238/16ц зазначає, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Аналізуючи наведені положення закону, суд зауважує, що договір позики за своєю суттю є двостороннім правочином та односторонннім договором, оскільки після його укладення всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором лише права. Отже, до істотних умов договору позики віднесено умови щодо: суми позики, обов`язку позичальника повернути позики та строки позики. Розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом, зокрема , сплата неустойки. Положеннями ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Оскільки відповідач порушила строки повернення суми боргу, вона зобов`язана сплатити на користь позивача пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого боргу. Розраховуючи розмір пені, суд виходить з наступного. Відповідно до розрахунку, який надав до суду позивач, загальний розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача на його користь, за період із 20.09.2021 року по 20.09.2022 року становить 1623680,23 гривень. Згідно з п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24лютого2022 року. Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 27.07.2023 року №3275-IX строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, до 16 листопада 2023 року. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що вимога позивача про нарахування і стягнення з відповідача пені за період з 24.02.2022 року по 20.09.2022 року, є безпідставною та необґрунтованою, оскільки законодавець встановив імперативну норму про звільнення позичальника від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, незалежно від того, ким було надано кредит (позику): банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, загальний розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за період з 20.09.2021 року по 23.02.2022 року становить 549126,83 грн.. Враховуючи вищевикладене, а також те, що до теперішнього часу відповідач зобов`язання не виконала та від повернення коштів ухиляється, тому суд вважає за доцільне позов задовольнити частково та стягнути із [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , грошові кошти у розмірі 548529 гривні 00 копійок, що станом на 27.09.2022 року еквівалентно 15000,00 (п`ятнадцять тисяч) доларів США, а також пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання у розмірі 549126 (п`ятсот сорок дев`ять тисяч сто двадцять шість) гривень 83 копійки. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, враховуючи положення ст.ст.136, 137, 141 ЦПК України, результат розгляду справи та приймаючи до уваги, що позивачка на підставі ст. 8 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за даною категорією справ, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 6268,46 гривень.

Outcome: partial