Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулося АТ КБ «ПриватБанк» з посиланням на те, що відповідач з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ КБ «ПриватБанк», в зв`язку з чим 31 липня 2017 року підписав заяву б/н. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконує, у зв`язку з чим станом на 17 липня 2023 року має заборгованість 34164,52 грн., з яких 27621,21 грн. заборгованість за кредитом; 6543,31 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. Позивач просить\~суд стягнути\~з відповідача\~на користь\~АТ КБ\~«ПриватБанк» заборгованість\~за кредитним\~договором в\~розмірі 34164,52\~грн.\~та сплачений\~ними судовий\~збір в\~розмірі 2684\~грн.. Ухвалою судді від 29 серпня 2023 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 156). Представник позивача в судове засідання не прибув, АТ КБ «ПриватБанк» про розгляд справи повідомлений належним чином (а.с. 159-161), АТ КБ «ПриватБанк» одночасно з позовною заявою направив до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача (а.с. 145). Відповідач в\~судове засідання\~не прибув,\~подав до\~суду заяву,\~в якій\~позовні вимоги\~визнав,\~просить справу\~розглядати без\~його участі (а.с. 165). Суд, розглянувши матеріали справи, письмову заяву про визнання позову відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Cторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що відповідач з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ КБ «ПриватБанк», в зв`язку з чим 31\~липня 2017\~року підписав\~анкету-заяву\~б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 18). У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця анкета-заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, які розміщені на офіційному сайті банку https://privatbank.ua/terms/ пам`яткою клієнта, тарифами банку, та отримав їх примірник (шляхом самостійного роздрукування в електронній формі шляхом власноручного підписання електронним підписом та направленням повідомлення про одержання). До позовної заяви банк додав копії анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 18), Паспорту споживчого кредиту (а.с. 19-23), витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 24) та довідок про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача (а.с. 16) про видачу кредитної картки відповідачу за кредитним договором (а.с. 17). Вказані довідки без номера, без зазначення дати та не містять підпису відповідача. Як зазначив в позовній заяві позивач відповідач отримав картки типу: «Універсальна» та «Універсальна GOLD». [PERSON] , підписавши 31 липня 2017 року анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, погодився з умовами кредитування, відповідно до яких строк кредитування до 12 місяців з пролонгацією, пільговий період до 55 днів (пільгова ставка діє за умови погашення до 25-го числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості), процентна ставка у пільговий період 0,00001% річних, процентна ставка поза межами пільгового періоду 42 %, тип процентної ставки фіксована (а.с. 19-23). Згідно з наданим банком розрахунку (а.с. 6-15) та випискою за вказаним кредитним договором (а.с. 81-141) заборгованість\~\~відповідача за вказаним кредитним договором станом на 17 липня 2023 року становить 34164,52 грн., з яких 27621,21 грн. заборгованість за тілом кредиту та 6543,31 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. Статтею 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із частинами першою та третьою\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок отримання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ст. 1054 ЦК України, обов`язком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. З аналізу норм ст. ст. 1048, ч. 2 ст. 1050 ЦК України вбачається, що пред`явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред`явлення до нього позову. Судом встановлено, що позичальник [PERSON] прострочив сплату частини кредиту, процентів за користування ним, що надає право кредитодавцю вимагати у позичальника дострокового повернення кредиту, процентів за користування ним та інших платежів. За вказаних обставин, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 31 липня 2017 року у розмірі 34164,52 грн., з яких 27621,21 грн. заборгованість за тілом кредиту та 6543,31 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. Відповідно до ч. 1 ст.\~142\~ЦПК України у зв`язку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору з державного бюджету, сплаченого при поданні позову. Судовий збір в розмірі 50 відсотків слід стягнути з відповідача на користь позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved