Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

02 листопад 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до ТОВ «Росвен Інвест Україна», визначивши третіми особами приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіду В.О. та приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Міністерства юстиції України Григорчука П.В., із вимогою про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно одержаних коштів (а. с. 1-4). В обґрунтування позовних вимог вказано, що 2021 році він отримав постанову приватного виконавця з якої дізнався про те, що відносно нього винесено виконавчий напис нотаріуса. Так, 04 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено нотаріальний напис, зареєстрований в реєстрі за № 5822 щодо задоволення вимог ТОВ «Росвен інвест Україна», яке є правонаступником ПАТ «Дельта Банк» та стягнуто з нього заборгованість за кредитним договором № 003-04926-210213 від 21 лютого 2013 року у сумі 86198 гривень 46 копійок, яка складається з: заборгованості за основною сумою кредиту 29008 гривень 16 копійок та заборгованості за відсотками у сумі 57190 гривень 30 копійок. На виконання вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Григорчук П.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № ВП 66632792 від 28 серпня 2021 року та згідно постанови про звернення стягнення на доходи від 23 вересня 2021 року здійснено стягнення боргу у розмірі 20 % заробітної плати, яку він отримує у ПАТ «ШУ «Покровське» та Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону. Вказує, що вказаний виконавчий напис нотаріусу вчинений з численними порушеннями. Так, зазначає, що право вимоги у кредитора за вказаним договором виникло 22 квітня 2017 року, натомість виконавчий напис вчинено зі спливом трьох років з дня виникнення права вимоги, а тому нотаріус мав відмовити у вчиненні виконавчого напису. Також, вказує на те, що стягнення заборгованості за вказаним написом здійснюється за період з 28 квітня 2018 року по 17 квітня 2021 року, тобто після закінчення строку дії договору, а тому відсотки нараховані за вказаний період у сумі 57190 гривень 30 копійок нараховані протиправно, а відтак заборгованість за договором не є безспірною. Більш того, зазначає, що вказаний виконавчий напис вчинено нотаріусом на кредитному договорі, що нотаріально не посвідчений. Тому просить суд визнати виконавчий напис № 5822 від 04 квітня 2021 року, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості в розмірі 86548 гривень 46 копійок таким, що не підлягає виконанню та, зобов`язати відповідача повернути йому 4604 гривні 18 копійок, як безпідставно набуті грошові кошти. Ухвалою суду від 05 листопада 2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання на 15 годину 30 хвилин 21 грудня 2021 року (а. с. 19 та на звороті), яка надіслана учасникам справи 05 листопада 2021 року за вихідним № 235/7886/21/23077/2021/2/235/2442/21 (а. с. 20). Ухвалою суду від 18 лютого 2022 року у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 11 годину 00 хвилин 31 березня 2022 року (а. с. 34). У зв`язку зі зміною розпорядженням Верховного Суду від 08\~квітня 2022\~року №\~17/0/9-22 територіальної підсудності Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, вказана справа надійшла на адресу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, за підсудністю. Ухвалою суду від 31 березня 2023 року справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання на 13 годину 30 хвилин 03 травня 2023 року (а. с. 39), яка надіслана учасникам справи 31 березня 2023 року за вихідним № 59072/23-вих/2/204/1854/23 (а. с. 40). Ухвалою суду від 22 червня 2023 року у справі закрито підготовче провадження та призначено її до розгляду по суті на 13 годину 30 хвилин 15 серпня 2022 року (а. с. 54). Позивач в судове засідання не з`явився, в позовній заяві прохав про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення (а. с. 3 на звороті). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 64), про причини неявки суд не повідомив. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 62), про причини неявки суд не повідомив. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Міністерства юстиції України Григорчук П.В., в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 63), про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та спираючись на вимоги ст. ст. 223, 247, 280 ЦПК України, ухвалив заочне рішення. Судом встановлено, що 21 лютого 2013 року між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» укладено кредитний договір № 003-04926-210213, за яким йому було надано 30000 гривень строком на 50 місяців, зі сплатою 9,99 % річних, 3,49 % комісії в місяць за обслуговування кредитної заборгованості (а. с. 8). 04 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. виконавчий напис № 5822 про звернення стягнення з [PERSON] за кредитним договором № 003-04926-210213 від 21 лютого 2021 року, укладеним ним із ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості за період часу з 28 квітня 2018 року по 17 квітня 2021 року, у розмірі 86198 гривень 46 копійок, яка складається: з заборгованості за основною сумою кредиту 29008 гривень 16 копійок та заборгованості за відсотками у сумі 57190 гривень 30 копійок, та витрат пов`язаних з вчиненням виконавчого напису в розмірі 350 гривень, що разом станови суму у розмірі 86548 гривень 46 копійок (а. с. 9). 09 квітня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Григорчуком П.В. відкрито виконавче провадження ВП № 66632792 на підставі виконавчого напису № 5822 від 04 вересня 2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості у розмірі 86548 гривень 46 копійок (а. с. 10 та на звороті). 23 вересня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Григорчуком П.В. у виконавчому провадженні ВП № 66632792 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а. с. 12 та на звороті). З відповіді приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчука П.В. від 30 листопада 2021 року № 22873 (а. с. 24) вбачається, що за виконавчим провадженням ВП № 66632792 з боржника на користь стягувача було стягнуто та перераховано 4604 гривні 18 копійок. Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ст.\~18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Приписами ст.\~39\~Закону України\~«Про нотаріат» встановлено, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється саме Законом України\~«Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5. Відповідно до вимог п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава14 Закону України\~«Про нотаріат» та Глава16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Так, згідно з вимогами ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Приписами ст.\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, зокрема, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до вимог п. 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Згідно з вимогами пп. 2.2 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Приписами пп. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172. Даний Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, якою визнано незаконним та не чинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. З аналізу вищенаведених норм можна дійти висновку, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису це надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Таким чином, можна дійти висновку, що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, з урахуванням постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, якою визнано незаконним та не чинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», передбачено, що для одержання виконавчого напису необхідно подати, зокрема, оригінал нотаріально посвідченого договору та документи, що підтверджують безспірність боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 29 січня 2019 року у справі № 910/13233/17, розглядаючи позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню зазначила наступне: "Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Наявність в змісті виконавчого напису номерів рахунків боржника в установах банків (для юридичних осіб) є обов`язковим. Вчинення виконавчого напису за кредитним договором є незаконним (таке право не передбачено законом), оскільки Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22 лютого 2017 року (залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14), визнав незаконною та не чинною\~постанову КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в тому числі за кредитними договорами". При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст. 87 та 88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду України від 04 березня 2015 року у справі № 6-27цс15 та Верховного Суду від 11 липня 2019 року у справі № 461/4609/16-ц. Так, з тексту оспорюваного виконавчого напису № 5822 від 04 червня 2021 року встановлено, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст.\~87-91\~Закону України\~"Про\~нотаріат" та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року за № 1172. Тобто, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису № 5822 від 04 червня 2021 року не врахував, що Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" було визнано незаконною та не чинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Таким чином, на день вчинення виконавчого напису, редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, не передбачала можливість вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений. Крім того, слід зазначити, що до суми, яка підлягає стягненню з позивача за оспорюваним виконавчим написом, нотаріусом безпідставно були включені витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису у розмірі 350 гривень, оскільки можливість стягнення таких витрат шляхом їх включення до розміру безспірної заборгованості за виконавчим написом законом не передбачена. У зв`язку з викладеним, очевидним є висновок, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. при вчиненні спірного виконавчого напису не переконався належним чином в безспірності заборгованості, що підлягає стягненню за виконавчим написом. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. № 5822 від 04 червня 2021 року таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми коштів, стягнутих в рамках виконання виконавчого напису, суд виходить з наступного. Так, [PERSON] просив стягнути з відповідача на його користь суму коштів, які були стягнуті в рамках виконання виконавчого напису (безпідставно набуті). Згідно з вимогами ч. 1 ст.\~1212\~ЦК України особа, яка набула майно або зберігає його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц щодо застосування норм ст. 1212 К України вказала на те, що зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи: в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Так, з відповіді приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчука П.В. від 30 листопада 2021 року № 22873 (а. с. 24) вбачається, що за виконавчим провадженням ВП № 66632792 з боржника на користь стягувача було стягнуто та перераховано 4604 гривні 18 копійок. Таким чином загальний розмір коштів, які були утримані з позивача, як боржника у виконавчому провадженні, та направлені на рахунок відповідача як стягувача у виконавчому провадженні, становить 4604 гривні 18 копійок. Враховуючи, що підставою отримання відповідачем коштів у розмірі 4604 гривні 18 копійок було стягнення з [PERSON] на підставі виконавчого напису, який даним рішенням суду визнається таким, що не підлягає виконанню, вищевказана сума вважається такою, що підлягає поверненню, оскільки правова підстава її набуття відповідачем відпала. Отже, з ТОВ «Росвен Інвест Україна» на користь позивача слід стягнути грошові кошти у розмірі 4604 гривні 18 копійок, які були утримані із доходів позивача в рахунок погашення заборгованості за виконавчим написом № 5822, який було вчинено 04 червня 2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які позивачка посилалася як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що відповідно до ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, а тому з останнього на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454 гривні, а оскільки позивача було звільнено від справи судового збору за подання позовної заяви на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», то з відповідача на користь Держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 908 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved