Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

позивачка [PERSON] 13.04.2023 звернулась в суд із позовом до відповідачів Львівської міської ради, [PERSON] , [PERSON] , в якому просить визнати за нею право на використання житлового приміщення, а саме житлової квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Судові витрати у справі просить покласти на відповідачів. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] померла її мама [PERSON] , яка була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , відповідно до Розпорядження Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради №25 від 17.01.2018. У вказаній вище квартирі вона проживає разом із племінниками відповідачами [PERSON] та [PERSON] , за якими вона доглядала та забезпечувала усім необхідним. Ще за життя [PERSON] , відповідачі погано поводились з нею, принижували її честь та гідність, такими діями вони проявляли бажання бути єдиними мешканцями квартири. [PERSON] та [PERSON] сфальсифікували документи, необхідні для приватизації квартири, у зв`язку з чим було відкрите кримінальне провадження №12023142380000097 від 11.02.2023 стосовно їх неправомірних дій. Вона зверталась до директора ЛМКП «Львівводоканал» про внесення змін у систему нарахувань в частині зареєстрованих осіб та про укладення договору на водопостачання і водовідведення, а також до директора ТОВ «Львівенергозбут» щодо укладення договору. Окрім цього, між нею та АТ «Львівгаз» укладено договір про сервісне (технічне) обслуговування побутового споживача. Також зазначила, що вона ніде не зареєстрована, раніше постійно проживала за наведеною вище адресою, що можуть підтвердити свідки сусіди. Таким чином, вважає, що у неї є право на використання житлового приміщення, а саме квартири [ADDRESS] , і її таке право підлягає захисту у судовому порядку, з огляду на норми ст. ст. 64, 65 ЖК України, оскільки вона на час смерті своєї матері [PERSON] (основний квартиронаймач), проживала разом з нею, вони вели спільне господарство, оплачувала комунальні послуги та займалась похованням матері. Також позивачка вказує, що акт прийому-передачі у відповідності до Розпорядження Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради №25 від 17.01.2018 про визнання її матері основним квартиронаймачем та укладення договору найму підписаний не був. Враховуючи, що одним з елементів права власності є право використання речі, тобто одержання від останньої корисних властивостей, та в силу відсутності згаданого акту прийому-передачі, вона, як постійний мешканець квартири, має право на визнання права на використання житлового приміщення, як одного з елементів права власності. Ухвалою від 17.04.2023 позовну заяву залишено без руху. Після усунення позивачкою недоліків, наведених у вказаній ухвалі, ухвалою від 12.05.2023 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Від відповідача [PERSON] 31.05.2023 надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній заперечив щодо задоволення позову, просив відмовити у задоволенні такого, покликаючись на таке. В квартирі [ADDRESS] проживають та зареєстровані з моменту свого народження він, [PERSON] та його рідна сестра [PERSON] . До січня 2023 року у квартирі також проживала та була зареєстрована [PERSON] (матір позивачки, а бабуся відповідачів), яка померла [INFO] . Ще раніше до липня 2017 року у квартирі проживав і був зареєстрований [PERSON] (батько позивачки, а дідусь відповідачів), який помер [INFO] . Також до моменту своєї смерті в липні 2015 року в квартирі проживав і був зареєстрований [PERSON] (брат позивачки, а батько відповідачів), який помер [INFO] . В квартирі також проживала, але не була зареєстрована матір відповідачів [PERSON] , яка 18.10.2022 вдруге вийшла заміж і переїхала проживати до свого чоловіка. Квартира [ADDRESS] не передана у приватну власність фізичних осіб, що проживають та зареєстровані в цій квартирі, і станом на момент подання відзиву квартира перебуває у власності Львівської територіальної громади. В 2018 році згідно розпорядження Сихівської районної адміністрації №25 від 17.01.2018, було змінено договір найму жилих приміщень на спірну квартиру [PERSON] на сім`ю з трьох осіб вона ( [PERSON] ), внук та внучка. Згідно довідки про склад сім`ї №3252 від 27.09.2018, у квартирі проживають і мають право на житло [PERSON] (осн.квартиронаймач), [PERSON] (внук) та [PERSON] (внучка). Після смерті [PERSON] , яка була основним квартиронаймачем, ним було подано документи у Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради про зміну договору найму жилих приміщень. Розпорядженням Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 12.04.2023 №121 було визнано його, [PERSON] , основним квартиронаймачем. Згідно відомостей з Реєстру Львівської міської ради територіальної громади №119837 від 14.04.2023, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано дві особи [PERSON] та [PERSON] . Інших осіб, які б проживали чи були зареєстровані в квартирі немає та не було. Даний факт можуть підтвердити сусіди. Твердження позивачки [PERSON] є неправдивими та такими, що не відповідають фактичним обставинам. [PERSON] не проживала в квартирі з 1992 року, та вийшовши заміж в червні 1993 року, остаточно перебралась жити у [ADDRESS] , де проживає досі. Вона зареєстрована за зазначеною адресою разом із чоловіком та своїми дітьми. Після смерті [PERSON] у лютому 2023 року позивачка [PERSON] намагалась силою вселитись у квартиру і створювала постійну колотнечу та сварки, викликала поліцію, за її заявою були відкриті кримінальні провадження за неправдивими фактами, які не знайшли підтверджень в ході досудових розслідувань таких. Ще за життя своєї матері [PERSON] позивачка ніколи не намагалась вселитись у квартиру, не подавала заяв на реєстрацію у такій, не подавала судових позовів про визнання за нею права користування квартирою, оскільки ніколи у такій не проживала. Вона ніколи не вела спільного господарства з відповідачами та своєю померлою матір`ю, не оплачувала комунальні послуги, не є членом сім`ї ні його, ні [PERSON] , відтак не має жодних прав на зазначену квартиру. Окрім цього, зазначив, що усі особові рахунки по квартирі щодо житлово-комунальних послуг оформлені на основного квартиронаймача [PERSON] . Комунальні послуги оплачувались відповідачкою [PERSON] через термінал ПриватБанку або через інтернет банкінг Приват24, або готівкою через термінал. При цьому, гроші сплачувались з картки, оформленої на ім`я [PERSON] ( [PERSON] ), матері [PERSON] , на яку приходила пенсія по втраті годувальника. Вказане підтверджується квитанціями про оплату. Таким чином, вказує, що позивачка помилково розуміє своє право на квартиру, в якій не проживала понад 30 років, не вела спільного господарства ані з своїми батьками, допоки вони були живі, ані зі своїми племінниками, не несла жодних витрат, що випливають з договору найму житлового приміщення, не належить до членів сім`ї відповідачів і хибно розуміє своє право спадкування частини квартири [ADDRESS] . Також у відзиві відповідачем заявлено про попередній (орієнтовний) розмір судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 15\~000 грн. Від відповідачки [PERSON] 31.05.2023 надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання заперечила щодо задоволення позову, просила відмовити у задоволенні такого, покликаючись на такі ж доводи, як і у відзиві [PERSON] . Ухвалою суду від 05.06.2023 задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову, вжито заходи забезпечення позову у вигляді заборони Юридичному департаменту Львівської міської ради (м.Львів, пл.Ринок, 1, код ЄДРПОУ: 26360701) надавати/видавати погодження щодо приватизації квартири [ADDRESS] та заборони Комунальній установі «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» (м.Львів, вул.Грушевського, 16, код ЄДРПОУ: 40223032) здійснювати приватизацію [PERSON] та [PERSON] квартири [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Попко Ю.Я. позов підтримали з підстав, що наведені в такому, просили позов задовольнити. Додатково позивачка надала пояснення про те, що її місце проживання до 22.02.2023 було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , однак вона знялась з реєстрації з метою реєстрації місця проживання у спірній квартирі у м.Львові. Представник відповідача Львівської міської ради Шагай О.О. заперечила щодо задоволення позовних вимог, просила відмовити у задоволенні позову, з огляду на те, що у 2018 році було внесено зміни до договору найму спірної квартири та з цього часу основним квартиронаймачем була [PERSON] (мати позивачки). Таким чином, у позивачки не було перешкод для реєстрації свого місця проживання у квартирі [ADDRESS] , та відповідно права користування такою. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник адвокат Кожушко Л.В. заперечили щодо задоволення позовних вимог [PERSON] , просили відмовити у задоволенні позову. Надали пояснення, які відповідають змісту відзивів на позовну заяву. Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша\~статті 15 ЦК України, частина перша\~статті 16 ЦК України). Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивачка [PERSON] є дочкою [PERSON] (а.с.8 копія свідоцтва про народження). \~ \~ \~ \~Згідно із розпорядженням Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради №25 від 17.01.2018 «Про зміну договору найму жилих приміщень на квартиру [ADDRESS] », змінено договір найму на вказану квартиру, із основного квартиронаймача [PERSON] , яка померла [INFO] , на [PERSON] . Склад сім`ї 3 особи вона, внук, внучка (а.с.33). \~ \~ \~ \~Внуками основного квартиронаймача зазначеної вище квартири, що не оспорюється учасниками справи, є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями їх свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , копією свідоцтва про зміну імені [PERSON] на [PERSON] (їх матері), копією свідоцтва про смерть їх батька [PERSON] (а.с.78,79, 82, 83). \~ \~ \~ \~Як вбачається з довідки про склад сім`ї №3252, виданої 27.09.2018 ЛКП «Хуторівка», у квартирі [ADDRESS] зареєстровано троє осіб: [PERSON] (осн.кв/н) з 30.08.1983, [PERSON] (внучка) з 11.05.2006 та [PERSON] (внук) з 04.07.1994 (а.с.74). \~ \~ \~ \~Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] (а.с.11- копія свідоцтва про смерть). \~ \~ \~ \~Згідно із розпорядженням Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради №121 від 12.04.2023 «Про зміну договору найму жилих приміщень на квартиру [ADDRESS] », змінено договір найму на вказану квартиру, визнано основним квартиронаймачем [PERSON] на склад сім`ї 2 осіб, він та сестра [PERSON] (а.с. 69). Із витягу з Реєстру територіальної громади №2023/001631581 від 22.02.2023 вбачається, що [PERSON] із 15.11.2005 по 22.02.2023 була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.34). Згідно із ст. 9 Житлового кодексу України\~(далі\~- ЖК України) громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. За правилами частин 1-2\~статті 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Відповідно до\~статті 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Згідно із положеннями\~статті 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Згідно із\~ст. 106 ЖК України, повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. Згідно роз`яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року №2, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати: чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема, чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи зареєстровані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлено угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї певний порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до\~ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Механізм реєстрації місця проживання регулюється\~Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні»\~(ст.9) та Порядком декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого\~постановою КМУ від 07.02.2022 № 265\~(п.35), зокрема документами, що підтверджують право на проживання в житлі є свідоцтво про право власності, ордер, договір оренди (найму, піднайму), договір найму житла у гуртожитку (для студентів), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші підтверджуючі документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється за згодою власника (співвласників) житла, наймача та членів його сім`ї, уповноваженої особи житла (зазначені документи та згода не вимагаються під час реєстрації місця проживання (перебування) малолітніх та неповнолітніх дітей за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або законних представників (представників), або одного з них. Звертаючись до суду із даним позовом, позивачка [PERSON] просить визнати за нею право користування спірною квартирою, вказуючи на те, що вона проживала та проживає на даний час у квартирі, як член сім`ї наймача, оплачує житлово-комунальні послуги, відтак має право на користування такою та реєстрацію місця проживання у такій квартирі. Разом з тим, такі доводи позивачки [PERSON] не узгоджуються з матеріалами справи, а також спростовуються показаннями свідків. Зокрема, згідно із показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які є дітьми позивачки [PERSON] , остання постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , однак деколи (останнім часом 2-3 рази на тиждень) їздила у м.Львів до бабусі [PERSON] на [ADDRESS] . Бабця хворіла, тому мати їй допомагала. Речей матері у квартирі бабусі не було, у який період часу вона проживала у спірній квартирі не пам`ятають. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання про те, що є матір`ю відповідачів [PERSON] та [PERSON] . У спірній квартирі вона проживала до 2022 року, у квартирі вона зареєстрована не була, оскільки свекруха [PERSON] заперечила щодо реєстрації її місця проживання у даній квартирі. Також вказала, що позивачка [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживала, а лише навідувалась до своєї матері. Свідок [PERSON] надав показання про те, що з 02.01.2015 проживає у будинку [ADDRESS] , квартира відповідачів знаходиться на 8 поверсі, а він проживає на 9 поверсі. Вказав, що у квартирі [ADDRESS] проживають [PERSON] та [PERSON] , позивачки [PERSON] чи її дітей ніколи у будинку не бачив. Не заслуговують на увагу і покликання позивачки [PERSON] про те, що вона оплачує житлово-комунальні послуги, надані у квартирі [ADDRESS] , оскільки з наданих стороною відповідачів квитанцій вбачається, що платниками за житлово-комунальні послуги зазначено [PERSON] та [PERSON] ( [PERSON] ) (а.с. 91-99). Окрім цього, матеріалами справи підтверджується те, що між основним квартиронаймачем [PERSON] та ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Україна», АТ «Львівгаз», ПрАТ «Львівобленерго» укладені договори про надання житлово-комунальних послуг (а.с.87, 88, 89,90). За правилами статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі\~статтею 77 ЦПК України\~предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Наведеними нормами процесуального права передбачено, що саме на позивача покладається обов`язок довести обґрунтованість усіх заявлених вимог, надати належні та допустимі докази на підтвердження підстав позову. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивачкою [PERSON] не підтверджено належними та допустимими доказами її право, передбачене ст. ст. 64, 65, 106 ЖК України, на проживання та реєстрацію у квартирі [ADDRESS] , відтак у задоволенні позову слід відмовити. Щодо судових витрат, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідачів понесених витрат позивача, пов`язаних із сплатою судового збору, оскільки відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~витрати пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог, а в разі відмови у задоволенні позову - на позивача. Відповідно до ч. 9, 10 ст.158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. З огляду на вказані норми, у зв`язку з відмовою в задоволенні даного позову, заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 05.06.2023, підлягають скасуванню.

Outcome: dismissed