Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом, який неодноразово уточнював під час розгляду справи, та, з урахуванням остаточної заяви про збільшення розміру позовних вимог від 01.06.2022 року, просив суд: стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на його користь 40 903,20 грн. страхового відшкодування, пеню в сумі 12 396,34 грн., інфляційні втрати в сумі 9 890,91 грн. та 3% річних в сумі 2 399,00 грн.; стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на його користь судові витрати, а саме: витрати, пов`язані з розглядом справи, в розмірі 16 156,82 грн.. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12 січня 2020 року в м. Києві по вулиці Ольжича, 40, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Range Rover», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на прибудинковий гараж, автомобіль марки «Ssang Yong», державний реєстраційний номер [NUMBER] , який перебував у ньому та подвір`я будинку [ADDRESS] , тим самим порушивши п.12.1 Правил дорожнього руху. Внаслідок ДТП транспортні засоби, а також прибудинковий гараж та огородження подвір`я домоволодіння за адресою: [ADDRESS] (яке нележить на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ) отримали механічні пошкодження чим завдано матеріальних збитків. 07.02.2020 року постановою Шевченківського районного суду м.Києва [PERSON] визнано винним у вчиненні вищезазначеної ДТП. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Range Rover», державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , на момент вказаної ДТП була застрахована у відповідача ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/5845961 від 13.09.2019 року. 14 січня 2020 року позивач та треті особи без самостійних вимог на боці позивача, через свого уповноваженого представника - [PERSON] , повідомили відповідача про настання страхового випадку, надали ряд документів необхідних страховику для відкриття страхової справи № 0390 по страховому випадку від 12.01.2020 року та заяву про страхове відшкодування. 20 січня 2020 року на замовлення ТДВ СК «Альфа-Гарант» фізичною особою-підприємцем [PERSON] було проведено огляд пошкодженого подвір`я будинку [ADDRESS] та автомобіля марки «SsangYong», державний номерний знак [NUMBER] , і складено дві дефектні відомості огляду об`єкта оцінки від 20 січня 2020р.. Відповідно до змісту дефектної відомості щодо майна подвір`я будинку [ADDRESS] аварійним комісаром виявлено, що в результаті наїзду ТЗ пошкоджені ролетні ворота 2,6 х 2,8; зламана ролетна завіса; зім`ятий замок направляючої, численні пошкодження фасаду стін житлового будинку з будованим гаражем; фасад 8,65 х 7,5м тріщини, вибита цегла, тріщини цеглової кладки, зміщення стін; пошкодження дерев`яної конструкції огорожі, хвіртки та паркану. Відповідно до змісту дефектної відомості щодо автомобіля марки «SsangYong», державний номерний знак [NUMBER] , виявлено, що в результаті наїзду були пошкоджені наступні деталі ТЗ, а саме: зламаний бампер задній; розбита протитуманна фара задня права; двері багажника деформовані; ліхтар задній правий тріснув; декор кришки запасного колеса; праві передні двері деформовані; ущільнювач скла правих передніх дверей зігнутий. 19.02.2020 року позивачем, через представника - [PERSON] , було надано ТДВ СК «Альфа-Гарант» останні документи, необхідні для прийняття рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування, зокрема зазначену вище постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 07.02.2020р. по справі про адміністративне правопорушення № 761/2045/20. В той же день представник позивача намагався з`ясувати розмір оціненої заподіяної шкоди та ознайомитися з документами на підставі яких його було визначено. Однак працівник відповідача відмовив у наданні такої інформації і документів, посилаючись на те, що страхова справа перебуває у керівництва для прийняття рішення, і за два тижні якесь рішення буде прийнято, доведено до потерпілої сторони і повідомлено про оцінений розмір заподіяної шкоди. Однак, після кількох звернень потерпілих, 16 квітня 2020 року страхова компанія без узгодження з потерпілою стороною розміру страхового відшкодування перерахувала на банківський рахунок позивача 12 912,49 грн., як страхове відшкодування згідно страхового акту №ЦВ/20/0390 за договором страхування №АО-0005845961 від 13.09.2019. Зважаючи на викладене позивач і звернувся до суду з даним позовом. Провадження у справі відкрито 18.05.2020 р., відповідно до положень ст.ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами загального позовного провадження. 02.09.2020 року до суду надійшла заява позивача про збільшення позовних вимог, у якій позивач збільшив розмір позовних вимог за рахунок пені, суми індексу інфляції та 3% річних за прострочення грошового зобов`язання за період з 12.04.2020 року по 08.09.2020 року. Представник ТДВ СК «Альфа-Гарант» подав до суду відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні заявлених вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що відносини, які склалися між сторонами у зв`язку з виплатою (відшкодуванням) страхового відшкодування за полісом № АМ/8188493 регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також на повне виконання своїх зобов`язань перед позивачем в частині здійснення страхової виплати в розмірі 13 042,92 грн. за пошкоджений його транспортний засіб. Також зазначив, що невиплата збитку завданого майну, що знаходиться за адресою: вул. Ольжича, 40 в м. Києві внаслідок ДТП (страхового відшкодування в розмірі 34 654,40 грн (без врахування ПДВ) є правомірною, через ненадання ані страховику, ані до суду жодного документа, що підтверджував би його право на отримання страхового відшкодування за пошкоджене майно. Ухвалою суду від 08.09.2020 було задоволено клопотання представника позивача та залучено до участі у справі [PERSON] , як правонаступника третьої особи - [PERSON] , померлого [INFO] . Представник позивача та третя особа - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити. Представник відповідача та інші треті особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не сповістили. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін, відзив на позовну заяву суд вважає за можливе розглянути спрву за відсутності представника відповідача та третіх осіб. Вислухавши доводи представника позивача, який одночасно є третьою особою у справі, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що 12.01.2020 року о 13 годині 10 хвилин в м. Києві по вулиці Ольжича, 40, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Range Rover», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на прибудинковий гараж, автомобіль марки «Ssang Yong», державний реєстраційний номер [NUMBER] , який перебував у ньому та подвір`я будинку [ADDRESS] , тим самим порушивши п.12.1 Правил дорожнього руху. При цьому, згідно з постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 07.02.2020 року винним у вчиненні вищезазначеної ДТП було визнано водія автомобіля марки «Range Rover», державний реєстраційний номер [NUMBER] , - [PERSON] та притягнуто до адміністративної відповідальності зокрема, передбаченої ст. 124 КУпАП. Згідно положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, вина [PERSON] у вчиненні ДТП, а також обставини дорожньо-транспортної пригоди не потребують доказування під час розгляду вказаної цивільної справи. Як встановлено в судовому засіданні, в результаті вказаної ДТП майну позивача, яке розташоване на земельній ділянці приватного будинку [ADDRESS] (належить [PERSON] , як правонаступнику [PERSON] , померлого [INFO] , та [PERSON] на праві спільної часткової власності), а також автомобілю марки «Ssang Yong», державний реєстраційний номер [NUMBER] , який перебував у прибудинковому гаражі, було завдано пошкоджень. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Range Rover», державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , на момент вказаної ДТП була застрахована у відповідача ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/5845961 від 13.09.2019 року. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору, відповідно до ст. 979 ЦК України. За таких обставин посилання відповідача у відзиві на позовну заяву, що відносини, які склалися між сторонами у зв`язку з виплатою (відшкодуванням) страхового відшкодування за полісом № АМ/8188493 є безпідставним. Як свідчать матеріали справи, 14 січня 2020 року позивач та треті особи без самостійних вимог на боці позивача, через свого представника - [PERSON] , звернулись до відповідача з письмовим повідомленням про ДТП, надавши до нього ряд документів, зазначених у розділі «До цього додаю наступні документи». При цьому своїм підписом у цьому документі представник потерпілих також підтвердив, що представником ТДВ СК «Альфа-Гарант» йому повідомлено про перелік документів необхідних для прийняття рішення щодо здійснення страхового відшкодування, зокрема: постанови суду, передовіреність та ідентифікаційний код представника. Крім того, в той же день (14.01.2020р.) представник позивача звернувся до відповідача із заявою про страхове відшкодування, у якій зазначив, що страхове відшкодування слід перерахувати на рахунок [PERSON] . Відповідачем було заведено страхову справу № 0390 по страховому випадку, який ствся 12.01.2020 року. 20 січня 2020 року на замовлення ТДВ СК «Альфа-Гарант» фізичною особою-підприємцем [PERSON] у присутності позивача, із застосуванням фотозйомки,було проведено огляд пошкодженого подвір`я будинку [ADDRESS] та автомобіля марки «SsangYong», державний номерний знак [NUMBER] , і складено дві дефектні відомості огляду об`єкта оцінки від 20 січня 2020р., які підписані позивачем, заяв та зауважень від якого не надходило, що свідчить про те, що він погодився з викладеним, правильність та достовірність даних, викладених в них погодив своїм підписом. Відповідно до змісту дефектної відомості щодо майна подвір`я будинку [ADDRESS] сторони погодились, що в результаті наїзду ТЗ пошкоджені ролетні ворота 2,6 х 2,8; зламана ролетна завіса; зім`ятий замок направляючої, численні пошкодження фасаду стін житлового будинку з будованим гаражем; фасад 8,65 х 7,5м тріщини, вибита цегла, тріщини цеглової кладки, зміщення стін; пошкодження дерев`яної конструкції огорожі, хвіртки та паркану. Відповідно до змісту дефектної відомості щодо автомобіля марки «SsangYong», державний номерний знак [NUMBER] , сторони погодились, що в результаті наїзду були пошкоджені наступні деталі ТЗ, а саме: зламаний бампер задній; розбита протитуманна фара задня права; двері багажника деформовані; ліхтар задній правий тріснув; декор кришки запасного колеса; праві передні двері деформовані; ущільнювач скла правих передніх дверей зігнутий. Вищенаведені обставини сторонами не оспорюються. Згідно складеного аварійного сертифікату 28-D/64/4 від 28.01.2020р. вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу марки «Ssang Yong», державний реєстраційний номер [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 14 042,92 гнр. (з урахуванням ПДВ) та 11 702,44 грн. (без урахування ПДВ). Згідно складеного суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ «Промислова компанія «Селтим» Звіту № 64488/03/20 від 03.02.2020р. загальна сума майнового збитку складає 41 585,25 грн. (з врахуванням ПДВ) та 34 654,40 грн. (без врахування ПДВ). Відповідно до письмових заяв представника позивача, відповідач отримав 17.01.2020р. копії ідентифікаційного коду представника потерпілих, а 19.02.2020р. копію постанови Шевченківського райсуду м. Києва від 07.02.2020р. Отже, останній документ (постанова суду),необхідний для прийняття рішення щодо здійснення страхового відшкодування згідно переліку документів визначених ТДВ СК «Альфа-Гарант» у письмовому повідомленні про ДТП від потерпілого від 14.01.2020р., відповідач отримав 19.02.2020р. 19 березня 2020 року представник позивача [PERSON] звернувся до генерального директора ТДВ СК «Альфа-Гарант» зі скаргою на неправомірні дії працівників страхової компанії, що мало місце 19.02.2020р., 10.03.2020р., посилаючись на те, що розмір оціненої шкоди йому не повідомляють, матеріали страхової справи не видаються, страхове відшкодування не виплачено. Просив провести перевірку цих фактів, при виявлені факту порушення працівниками страхового законодавства застосувати відповідні заходи впливу для відновлення прав, шляхом надання прямої вказівки (наказу, розпорядження, тощо) відповідним працівникам компанії на видачу для ознайомлення документів на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди та письмово повідомити про результати перевірки даної скарги і суть прийнятого рішення за наслідками її розгляду, у встановлений законом строк. Вказана обставина відповідачем не заперечується, а тому не потребує доказування. При цьому, отримавши вказану скаргу за вх. 12/4118 від 19.03.2020, відповідач не надав суду доказів про надання відповіді на таке звернення представника потерпілих ані в установлені законом строк, ані на час розгляду даної справи. 16 квітня 2020 року позивачу було перераховано страхове відшкодування у розмірі 13 042,29 грн., за реквізитами вказаними у заяві від 14.01.2020р. про страхове відшкодування, що позивачем не заперечується. Разом з цим, вказана виплата здійснена відповідачем, як страхове відшкодування згідно страхового акту №ЦВ/20/0390 за договором страхування №АО-0005845961 від 13.09.2019, з вирухуванням франшизи у розмірі 1000,00 грн., та стосується виключно пошкодженоговнаслідок ДТП транспортного засобу «SsangYong», державний номерний знак [NUMBER] . Рішення ТДВ СК «Альфа-Гарант» про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування позивачу, або іншим співвласникам майна, яке зазнало пошкоджень внаслідок ДТП від 12.01.2020 року і розташоване на земельній ділянці приватного будинку №40 по вул. Ольжича в м. Києві прийнято не було, під час розгляду справи доказів зворотного отримано не було. Таким чином предметом розгляду даної справи є стягнення страхового відшкодування із ТДВ СК «Альфа-Гарант» у зв`язку із ДТП від 12.01.2020р., внаслідок якої було пошкоджено майно, розташоване на земельній ділянці приватного будинку [ADDRESS] . Спору між сторонами щодо виплати страхового відшкодування за пошкодженийтранспортний засіб «SsangYong», державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок зазначеного ДТП, не має. Правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Законом України "Про страхування", ЦК України та іншими законодавчими актами. Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно з спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності зазначений Закон визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Згідно зі статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, та/або майну потерпілого. При цьому Розділом ІІІ Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено порядок здійснення страхового відшкодування на території України. Так, пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до положень статті 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого. За положенням статті 31 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства. Виходячи з аналізу зазначених норм, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність", Постанови Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2003 року № 1891 "Про затвердження Методики оцінки майна" та іншим нормативно-правовим актам. При цьому за приписами ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо), або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів). Так, суд критично відноситься до Звіту № 64488/03/20, копія якого долучена до відзиву ТДВ СК «Альфа-Гарант», складений ТОВ «Промислова компанія «Селтим» Звіту 03.02.2020р. про вартість майнового збитку завданого майну, що знаходиться за адресою: вул. Ольжича, 40 в м. Києві, яка складає 34 654,40 грн. (без врахування ПДВ), оскільки з його змісту випливає, що звіт проводився суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ «Промислова компанія «Селтим» на замовлення № 64288 СК «Альфа-Гарант» - на підставі договору про надання оціночних послуг, але належно засвідчених копій документів на підтвердження укладення відповідного договору та те, що виконавець є суб`єктом оціночної діяльності суду не надано. Аркуші звіту зведеного кошторису, локального кошторису, договірна ціна не підписані особами, які склали та перевіряли їх, та не скріплені печаткою суб`єкта оціночної діяльності. Крім того у звіті зазначено, що власником майна [PERSON] , що суперечить матеріалам справи. Частиною 1 ст. 9 та ч. 1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України» (в редакції, що діяла на час складання Звіту), унормовано, що положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення. Звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Таким чином, оцінка нерухомого майна має здійснюватися відповідно до Національного стандарту N 2 та з урахуванням Національного стандарту N 1, яким визначено загальні засади. Так, згідно з пунктом 50 Національного стандарту N 1 проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об`єктом оцінки. Відповідно до пункту 51 Національного стандарту N 1 незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби). Разом із цим відповідно до пункту 56 Національного стандарту N 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" звіт про оцінку майна, у тому числі, має містити письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість. Крім того, статтею 11 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" (в редакції, що діяла на час складання Звіту) визначено, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки. Отже, виходячи з наведених норм, незважаючи на вибір експертом методичного підходу оцінки майна (дохідний, порівняльний), підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього. До схожих за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 19 грудня 2019 року у справі N 211/2171/15, від 01 жовтня 2020 року у справі N 2-2394/10, від 15 жовтня 2020 року у справі N 917/628/17. У свою чергу, у висновках про вартість майна відсутні дані про неможливість особистого огляду об`єктів дослідження, не зазначені обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки, здійсненої без особистого огляду, що є порушенням пункту 56 Національного стандарту N 1 та пунктів 1, 6 статті 9 та 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" (в редакції, що діяла на час складання Звіту). Відповідно до п. 35.3. ст. 35 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" особа, якій подається заява про страхове відшкодування, зобов`язана надавати консультаційну допомогу заявнику під час складення заяви і на вимогу заявника зобов`язана ознайомити його з відповідними нормативно-правовими актами, порядком обчислення страхового відшкодування (регламентної виплати) та документами, на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди. Як свідчать матеріали справии, [PERSON] , через свого уповноваженого представника [PERSON] , неодноразово звертався до страхової компанії з вимогою про надання інформації щодо розміру оціненої шкоди, страхового відшкодування та ознайомленням з документами, на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди. Проте ТДВ СК «Альфа-Гарант» у порушення вказаної вимоги закону неправомірно відмовляло або ігнорувало такі звернення, чим порушила законні права [PERSON] на отримання інформації та відповіді на його звернення, а також свідчить про штучне перешкоджання потерпілій стороні виявити та вказати на недоліки складеного на замовлення страхової компанії Звіту про незалежну оцінку вартості майна в процесі розгляду страхової справи. Водночас, в ході розгляду даної справи, з метою з`ясування вартості ремонтно-будівельних робіт (розміру завданої матеріальної шкоди), проведення яких необхідне для усунення пошкоджень майна за адресою: [ADDRESS] , внаслідок ДТП від 12.01.2020р., на підставі ухвали суду від 02.10.2020р., було проведено судову будівельно-технічну експертизу. Згідно висновку експерта №2-16/06 від 16.06.2021р. вартість ремонтно-будівельних робіт (розмір завданої матеріальної шкоди) для усунення пошкоджень нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , внаслідок ДТП від 12.01.2020р., згідно даних візуально-інструментального обстеження, станом на час проведення дослідження, становить 40 903,20 грн. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому, згідно п. 36.2 ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Як встановлено в судовому засіданні, позивачем було вчасно повідомлено та надано відповідачу всі необхідні документи для виплати йому страхового відшкодування по ДТП, однак, не зважаючи на вищенаведені вимоги закону, відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо прийняття рішення про виплату страхового відшкодування та не здійснив відповідної виплати, крайній строк якої настав ще 12.04.2020 року, При цьому, будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували правомірність невиплати позивачу страхового відшкодування матеріали справи не містять. Суд не приймає до уваги посилання відповідача у відзиві на позовну заяву, що невиплата страхового відшкодування в розмірі 34 654,40 грн (без врахування ПДВ) за пошкоджене майно, яке розташоване на земельній ділянці приватного будинку [ADDRESS] внаслідок ДТП, відбулась через ненадання позивачем ані страховику, ані до суду жодного документа, що підтверджував би його право на отримання страхового відшкодування за пошкоджене майно, окільки вони є безпідставними та спростовуються як матеріалами страхової справи, так і матеріалами даної справи, які містять копію рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03.07.2017 року по цивільній справі № 761/34025/14-ц, яке набрало законної сили 28.11.2017 року, яким вирішено, зокрема визнати за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку та житловий будинокза адресою: [ADDRESS] . Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підтвердження майнового інтересу щодо пошкодженого майна для проведення страхової виплати спадкоємцю не обов`язково надавати свідоцтво про право на спадщину, оскільки матеріальний закон пов`язує набуття статусу спадкоємця не з отриманням свідоцтва, а з подачею заяви про прийняття спадщини. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2018 року за результатом розгляду справи № 287/1/16-ц (провадження № 61-19900св18). На підставі зазначеного, враховуючи вказані положення закону і встановлені в судовому засіданні обставини, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 40 903,20 грн. страхового відшкодування. Разом з тим, згідно з пунктом 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2ст. 549 ЦК України).Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Аналогічні положення щодо зобов`язання страховика сплатити неустойку в розмірі, установленому договором або законом у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати, містяться у ст. 992 ЦК України. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як встановлено в судовому засіданні, останнім днем виплати позивачу страхового відшкодування є 12.04.2020 року. З огляду на наведене, враховуючи вищезазначені норми закону, а також встановлені в судовому засіданні обставини, суд, перевіривши розрахунки позивача, прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути пеню в розмірі 12 396,34 грн., інфляційні втрати в розмірі9 890,91 грн. та 3% річних в розмірі2 399,00 грн. за прострочення виконання зобов`язання по виплаті страхового відшкодування в період з 12.04.2020 року по 16.06.2021 року. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст.ст. 133, 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved