Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

в лютому 2023 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 15.07.2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківського міськвиконкому Івано-Франківської області, актовий запис № 658. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15.07.2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківського міськвиконкому Івано-Франківської області між сторонами було зареєстровано шлюб. В період шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] . Однак, подружнє життя між сторонами не склалось, між ними відсутнє взаєморозуміння, відсутні спільні погляди на життя. Вони втратили почуття любові та поваги одне до одного. Шлюбні відносини припинились, вони не ведуть спільне господарство, та подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Збереження формально зареєстрованого шлюбу суперечить її інтересам, в зв`язку з чим позивач вимушена звернутись до суду із даним позовом. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23.02.2023 року, у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. В березні 2023 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач просив надати сторонам строк для примирення. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 31.03.2023 року, клопотання відповідача [PERSON] про надання строку для примирення сторін, подане в межах розгляду даної цивільної справи було задоволено частково. Надано сторонам [PERSON] та [PERSON] термін для примирення строком один місяць - до 12.05.2023 року. В іншій частині вимог клопотання, було відмовлено. Провадження у даній справі було зупинено. Постановою Київського апеляційного суду від 17.07.2023 року, ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 31.03.2023 року було залишено без змін. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.08.2023 року, у справі було поновлено провадження. Після поновлення провадження у справі сторона позивача, надіславши заяву про залишення позову без розгляду, яку в серпні 2023 року було відкликано стороною позивача, з будь-якими іншими клопотаннями до суду не зверталась. Відповідач з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 15.07.2000 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між сторонами, про що було зроблено актовий запис № 658. В період шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем по справі припинені, спільне господарство не ведеться, відновлення подружніх відносин та збереження сім`ї неможливе, та переконливих доказів, які б спростовували наведене з боку сторони відповідача суду в ході розгляду справи надано не було. Згідно зі ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 5 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Аналогічна позиція викладена і в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», де зазначено що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умов, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року), кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Суд приймає до уваги те, що між сторонами подружні стосунки припинені, наданий сторонам строк для примирення не призвів до налагодження сімейних стосунків, а тому, на думку суду, збереження сім`ї неможливе. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що має місце припинення подружніх стосунків, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин, суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, а тому позов є обґрунтований та законний, в зв`язку з чим підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved