Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося з позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 16.12.2011 року у розмірі 34925,96 грн станом на 14.06.2023, яка складається за наступного: 28814,76 грн заборгованість за кредитом, 6111,20 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом, 0,00 грн заборгованість за комісією, 0,00 грн пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Також просило стягнути судові витрати у розмірі 2684,00 грн. Свій позов позивач мотивував тим, що відповідач звернулася до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 16.12.2011 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www. privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач ознайомлена із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження. Заявою Відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ "ПриватБанк", які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Також, одночасно із вищезазначеним свідченням приєднання до угоди відповідача, дія Договору підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів. Виконання відповідачем Договору вбачається також із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). Відповідно до виявленого бажання відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 31000.00 грн. АТ КБ "ПриватБанк" свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме згідно до п. 2.1.12.3. Відповідач не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. Відповідно до п.п. 2.1.12.11. Договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 14.06.2023 року має заборгованість 34925,96 грн, з яких: 28814,76 грн - заборгованість за тілом кредиту; 6111,20 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн заборгованість за комісією, 0,00 грн пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ "ПриватБанк", в зв`язку з чим позивачем і пред`явлено даний позов до відповідача. Ухвалою суду від 10.07.2023 року відкрито провадження у справі, її розгляд вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання свого представника не направив, звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи за відсутності позивача. Відповідач у судове засідання з`явилася, позов визнала частково, пояснила, що заборгованість виникла через складні сімейні обставини, пов`язані із лікуванням хворої дитини. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення частково. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до Статуту АТ КБ «Приватбанк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ КБ «Приватбанк», яке було правонаступником всіх прав та зобов`язань ЗАТ КБ «Приватбанк», яке було правонаступником всіх прав та обов`язків ТОВ КБ «ПриватБанк» ( а.с. 50-51). Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 10.06.2021 року АТ КБ «Приватбанк» зареєстроване як юридична особа, основний вид економічної діяльності - 64.19\~інші види грошового посередництва (а.с. 49). АТ КБ «Приватбанк» має чинну банківську ліцензію, що підтверджується витягом з Державного реєстру банків (а.с.52). 19.12.2011 відповідач підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, згідно якої підтвердила свою згоду на те, що дана заява разом і Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, складають між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Також згідно цієї анкети-заяви відповідач ознайомлена і згідна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді та зобов`язалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку (а.с.13). Згідно довідки АТ КБ «Приват Банк» відповідачу за кредитним договором б/н було надано кредитні картки № [NUMBER] , дата відкриття - 20.01.2012, термін дії 10/15, тип картки - Універсальна, № [NUMBER] , дата відкриття - 05.07.2014, термін дії 04/18, тип картки - Універсальна, № [NUMBER] , дата відкриття - 10.10.2016, термін дії 05/19, тип картки Універсальна GOLD, № [NUMBER] , дата відкриття - 11.03.2020, термін дії 01/24, тип картки - Універсальна (а.с.12). Згідно із довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на відповідача (договір б/н) відповідачу було встановлено за кредитною карткою № [NUMBER] початковий кредитний ліміт в сумі 00.00 грн, зміна розміру якого відбувалася багаторазово за період з 20.01.2012 року до 20.12.2022 року від 130.00 грн до 31000,00 грн як в сторону збільшення так і зменшення (а.с. 10). Виписка за договором №б/н за період 20.01.2012-19.06.2023 підтверджує, що відповідач активно користувалася вищевказаними картками (а.с.54-64). Згідно з розрахунком заборгованості станом на 31.08.2015 року відповідач має заборгованість за кредитним договором 34925,96 грн, яка складається з наступного: 28814,76 грн - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч.: 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту; 28814,76 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 6111,20 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦКУ; 0,00 грн забогованість по пені; 0,00 грн заборгованість по комісії; 0,00 заборгованість по судовим штрафам (а.с.4-9). Також позивачем надано суду копію витягу з «Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256 (а.с.20-44). Відповідно до частин 1, 2\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до положень\~статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Відповідно до частини 1\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив суд стягнути заборгованість за тілом кредиту та за простроченими відсотками. Суд вважає, що в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 28814,76 грн позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки, фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Банку не повернуті, виходячи із частини другої\~статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає що з боржника необхідно стягнути на користь Банку фактично отриману суму кредитних коштів. Позивачем доведено використання позичальником кредитних коштів та невиконання обов`язку щодо їх повернення кредитору, оскільки з розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами. Крім того, відповідачем визнано вказані обставини у судовому засіданні. В частині вирішення спору щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача прострочених відсотків суд вважає, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, тому що позивач не довів, що волевиявлення позичальника при укладенні кредитного договору щодо відсотків за користування кредитними коштами було саме на тих умовах, що заявлені позивачем в позові. Так, позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 16.12.2011 року (а.с. 4-9), посилається на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (без уточнення обраного виду карти) (а.с.19), а також на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг (а.с.20-43), які розміщені на сайті: www.privatbank.ua як невід`ємні частини спірного договору. При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов узгоджені з відповідачем при підписанні анкети-заяви від 19.12.2011 року. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Такі висновки відповідають позиції Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 у справі №342/180/17. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що анкета-заява від 19.12.2011 року, крім особистої інформації про відповідача не містить жодних відомостей, на підставі яких можна встановити волевиявлення позичальника на укладення кредитного договору на умовах, що заявлені позивачем. До позовної заяви не додані документи, які підтверджують, що на момент підписання заяви, відповідач була ознайомлена саме з заявленими позивачем умовами кредитування з використанням кредитки. Надані Тарифи з обслуговування кредитних карт «Універсальна» не підтверджують узгодження з позичальником конкретних умов кредитування. Крім того, у зв`язку з тим, що відповідач не підписувала надані позивачем Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua, то такі докази є неналежними і не беруться до уваги судом. Що стосується наданого позивачем Паспорту споживчого кредиту, який підписаний відповідачем 07.05.2022 року, тобто вже після укладання між сторонами Договору про надання банківських послуг від 19.12.2011 року, то при його оцінці суд застосовує правову позицію Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладену у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20, провадження № 61-14545сво20, згідно якої паспорт споживчого кредиту є способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. За таких міркувань, неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК України. Таким чином, враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь Банку заборгованості за тілом кредиту у сумі 28814,76 грн. В частині позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками у сумі 6111,20 грн суд відмовляє. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем сплачений судовий збір в сумі 2684,00 грн, ціна позову становить 34925,96 грн, судом позов задовольняється частково та стягується 28814,76 грн, відсоток задоволених позовних вимог становить 82,50% (34925,96 грн х 100%/28814,76 грн). Тому суд відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача судові витрати (сплачений судовий збір) пропорційно розміру задоволених позовних вимог і становить 2214,30 грн (2684 грн х 82,50%/100%).

Outcome: partial