Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-10 00:00:00

в квітні 2023 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, поданим в її інтересах адвокатом [PERSON] до Вознесенської міської ради Миколаївської області, комунального підприємства «Єдність», комунального підприємства «Регспод», в якому зазначала, що її чоловіку [PERSON] була надана квартира [ADDRESS] , в якій останній зареєстрував своє місце проживання та проживав до часу своєї смерті (помер [INFO] ). 15 серпня 2018 року позивачка та [PERSON] зареєстрували шлюб та з цього часу [PERSON] проживає в вказаній квартирі. Проте, позивачка позбавлена можливості зареєструвати місце проживання за вказаною адресою, оскільки наймач квартири [PERSON] помер, а згода власника (квартира належить Територіальній громаді міста Вознесенська) відсутня. Водночас, рішенням виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області від 15 січня 2021 року № 26 позивачці дозволено було поселитися у вказаній квартирі та зареєструвати своє місце проживання. Проте, через зайнятість на роботі [PERSON] за життя [PERSON] вказане рішення щодо здійснення реєстрації не реалізувала. Посилаючись на вказані обставини, позивачка [PERSON] просила визнати її наймачем квартири [ADDRESS] , визнати за нею право користування даною квартирою, а також зобов`язати КП «Регспод» укласти з позивачкою договір найму квартири. В судовому засіданні позивачка [PERSON] , її представник адвокат Вуїв О.В. позовні вимоги підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача Вознесенської міської ради Миколаївської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних [PERSON] не заперечував. Представник відповідача КП «Єдність» в судове засідання не з`явився, повідомлений про розгляд справи за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Представник відповідача КП «Регспод» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суду не повідомив. Заслухавши показання свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема судом встановлено, що квартира [ADDRESS] є власністю Територіальної громади міста Вознесенська. На підставі рішення виконавчого комітету Вознесенської міської ради № 124 від 22 квітня 2011 року, виконавчим комітетом видано [PERSON] ордер № 228 серії КР від 26 квітня 2011 року на право зайняття житлового приміщення житловою площею 16,4 кв.м., що складається з однієї кімнати в ізольованій квартирі за адресою: [ADDRESS] , складом сім`ї з однієї особи. 21 вересня 2017 року між [PERSON] , як наймачем, та КП «Єдність», як наймодавцем, був укладений договір найму житла, що належить Територіальній громаді міста Вознесенська, а саме: квартири [ADDRESS] . 15 серпня 2018 року Вознесенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 11. Рішенням виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області від 15 січня 2021 року № 26 [PERSON] (зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ) дозволено поселитися та зареєструватися у квартирі [ADDRESS] , наймачем якої є її чоловік - [PERSON] . Обумовлене рішення [PERSON] не було реалізовано. [PERSON] помер [INFO] . В подальшому [PERSON] звернулася до відділу ведення реєстру Територіальної громади міста Вознесенська управління надання адміністративних послуг апарату виконавчого комітету Вознесенської міської ради з заявою про реєстрацію її місця проживання за адресою: [ADDRESS] , проте отримала відмову, з огляду на відсутність згоди власника житла. Також у матеріалах справи наявна відповідь Вознесенської міської ради Миколаївської області від 07 березня 2023 року, за змістом якої позивачці відмовлено в видачі ордера на вищевказану квартиру з огляду на відсутність відповідних підстав, та укладенні договору найму через відсутність реєстрації позивачки в спірній квартирі. Аналізуючи доводи позивачки, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Згідно ч.ч. 1,2 ст. 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки (безспірні члени сім`ї: дружина, чоловік наймача, його діти, в тому числі повнолітні). Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ст. 65 ЖК УРСР). Згідно ч.ч.1,2 ст. 106 ЖК УРСР повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. Членом сім`ї наймача, в розумінні ч.2 ст.64 ЖК УРСР , може бути визнано лише осіб, які вселилися у встановленому порядку та на відповідній правовій підставі постійно проживають в квартирі разом з наймачем. Відповідно до ст. 107 ЖК УРСР у разі вибуття наймача та членів його сім`ї, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. У зв`язку зі смертю основного наймача, договір найму на квартиру підлягає оформленню на ім`я члена сім`ї, який має право користуватися квартирою. При цьому, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням (п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року). Водночас, наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] позивачка [PERSON] вселилася до спірної квартири як дружина наймача, якому була надана квартира в установленому законом порядку. Позивачка проживає у вказаній квартирі з часу реєстрації шлюбу з [PERSON] . Після його смерті [PERSON] продовжує проживати в цьому житловому приміщенні, сплачує комунальні послуги, несе інші витрати, пов`язані з утриманням майна. При цьому, судом не встановлено, що позивачка має на праві власності житло або зберігає постійне місце проживання (право користування) в іншому житловому приміщенні. Таким чином, позивачка, як член сім`ї наймача, набула право користування квартирою [ADDRESS] . За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права користування спірним житловим приміщенням підлягають задоволенню. Разом з тим, з огляду на вищевикладене, заявлена позивачкою вимогою про визнання її наймачем квартири є неефективним способом захисту, так як не захистить її житлові права. Відповідно до ч.9 ст. 265 ЦПК України в спорі, що виник при укладанні або зміні договору, в резолютивній частині вказується рішення з кожної спірної умови договору, а у спорі про спонукання укласти договір - умови, на яких сторони зобов`язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект договору. У постанові Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 127/4954/19 зазначено, що «у спорі, що виник при укладанні або зміні договору, в позові та в резолютивній частині судового рішення в обов`язковому порядку мають вказуватися позовні вимоги та рішення суду з кожної спірної умови договору або умови всього договору, якщо інша сторона взагалі відмовляється від укладення відповідного договору. Тобто, вирішуючи дану категорію спорів у своїх рішеннях суди повинні зазначати, зокрема, у рішенні про спонукання укласти договір - умови, на яких сторони зобов`язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект цього договору». Між тим, позивачка [PERSON] при пред`явленні до КП «Регспод» позовної вимоги про зобов`язання укласти договір найму житлового приміщення, до позовної заяви не додала проект договору. Тому в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Водночас, зважаючи на те, спірна квартира належить Територіальній громаді міста Вознесенська, перебуває на балансі КП «Регспод», КП «Єдність» не є належним відповідачем, тому в задоволенні позову до нього слід відмовити з цих підстав.

Outcome: approved