Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] , про стягнення аліментів на її користь на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позову [PERSON] зазначає, що з відповідачем по справі перебувала у фактичних шлюбних відносинах з серпня 2018 року по серпень 2022 року. За час спільного проживання у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . 27.08.2022 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. На даний час позивачка з сином є внутрішньо переміщеними особами, дитина проживає з матір`ю і знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, ухиляється від сплати батьківських обов`язків, хоча має можливість сплачувати аліменти, так як він є працездатним та має задовільний стан здоров`я. Також позивачка вказує, що відповідач сплачує аліменти на користь колишньої дружини [PERSON] на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини доходу боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Враховуючи вищевказане, позивачка була вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 21 серпня 2023 року дану справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню на таких підставах. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У позові позивачка вказує, що з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах з серпня 2018 року по серпень 2022 року та зазначений факт не оспорюється сторонами. За час спільного проживання у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Матеріалами справи встановлено, що на даний час сторони знаходяться у шлюбі, який було зареєстровано 27 серпня 2022 року Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис 505, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 8). Також, як вказує позивачка, з відповідача на користь колишньої дружини [PERSON] , проводиться стягнення аліментів на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини доходу боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Вищевказаний факт сторонами не оспорюється. На даний час сторони проживають окремо, домовленості щодо виконання відповідачем обов`язку утримувати дитину між ними не досягнуто. Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дітей і його виконання. Згідно положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» 15.05.2006 року № 3 згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» 15.05.2006 року № 3 за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.1 ст.182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Одночасно законодавцем визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 2272 гривні. З урахуванням викладених обставин та з оглядом на те, що малолітня дитина проживає разом з позивачкою, відповідач належних та допустимих доказів надання матеріальної допомоги на утримання дитини у добровільному порядку не надав, беручи до уваги те, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки підлягають задоволенню, та з відповідача на її користь підлягають стягненню аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 10.08.2023 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Такий розмір аліментів не є надмірним та є об`єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та принципу рівності батьків у утриманні дитини, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України, та має забезпечити право малолітнього [PERSON] на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Разом з цим, суд вважає необхідним роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, в даному випадку стягнення аліментів присуджується з 10.08.2023 року. Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір, від сплати якого позивачка звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ Про судовий збір.

Outcome: approved