Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом та просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач в судове засідання не з`явилась, але надала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглянути справу за її відсутності. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу, просить розглянути справу за його відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Дружина та чоловік за змістом ст.55\~СК України зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Як встановлено судом, 02 лютого 2022 року між позивачкою та відповідачем Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) був зареєстрований шлюб, про що складено відповідний актовий запис №18 (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, яка залишається проживати з позивачем (а.с.5). В червні 2023 року сторони припинили сумісне проживання та усі сімейні стосунки. Шлюб сторін виявився невдалим та нетривалим. За час сумісного проживання у сторін не склалися гармонічні сімейні відносини на ґрунті відсутності взаєморозуміння, внаслідок чого почалися часті сварки та конфлікти на побутовому ґрунті. Відповідач неодноразово залишав сім`ю і проживав окремо. Після чергового конфлікту сторони остаточно припинили усі шлюбні та сімейні стосунки і відповідач пішов з сім`ї. З тих пір сторони не проживають однією сім`єю, не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільне господарство. Позивач вважає, що шлюб втратив своє призначення і носить тільки формальний характер, тому просить його розірвати. Майнового спору між сторонами немає. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи наведені\~обставини,\~а також\~визнання відповідачем\~позовних вимог\~в повному\~обсязі,\~яке не\~суперечить закону\~та не\~порушує права,\~свободи чи\~інтереси інших\~осіб, суд вважає,\~що позовні\~вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно з п.6 ч.1 ст.264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного та

Outcome: approved