Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в особі представника - адвоката Гінгуляка Ю.В., звернулася до суду із позовом до Заставнівської міської об`єднаної територіальної громади в особі Заставнівської міської ради, в якому просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] помер її брат [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить 2/3 частки житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивачка посилається на те, що\~\~вона являється\~\~спадкоємицею\~\~вказаного майна померлого за законом.\~\~З метою оформлення своїх спадкових прав вона звернулася до державного нотаріуса із завою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом,\~\~проте у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено, оскільки вона пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини. У встановлений законом шестимісячний строк вона не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки є юридично необізнаною щодо строків на подання заяви про прийняття спадщини. Будучи єдиною спадкоємицею покійного та маючи на руках правовстановлюючі документи на майно померлого, вона вважала, що будь коли може оформити спадщину після смерті брата. На підставі викладеного, просила встановити додатковий строк для подання заяви і прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . У підготовчому засіданні представник позивачки адвокат Гінгуляк Ю.В. позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити. Представник відповідача - Заставнівської міської об`єднаної територіальної громади в особі Заставнівської міської ради Чернівецького району Чернівецької області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу у його відсутності. Відповідно до приписів ч.4 ст.206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за доцільне ухвалити рішення в даному судовому засіданні, на підставі зібраних у справі доказів. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 18.01.2022 (а.с.13). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить 2/3 частки житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що належав його покійній матері [PERSON] , яка померла [INFO] , після смерті якої він прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Судом встановлено, що за життя\~ [PERSON] заповідального розпорядження щодо свого майна на випадок смерті не вчиняв, спадкоємицею його майна за законом є його сестра [PERSON] , [INFO] , позивачка по справі. Наведене вбачається із матеріалів спадкової справи №99/2023, заведеної 12.06.2023 щодо майна померлого\~\~ [PERSON] . Відомостей, що б свідчили на наявність інших спадкоємців, матеріали спадкової справи не містять. Відповідно ч.ч. 1,3 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За ч. 1 ст.\~1269\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що оскільки на момент відкриття спадщини позивачка [PERSON] , [INFO] , з спадкодавцем [PERSON] не проживала, то з метою прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно 12.06.2023 вона звернулася до нотаріуса, проте у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено, оскільки вона пропустила встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, що вбачається із копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 12.06.2023. Згідно з положеннями ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У Рішенні Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року №18-рп/2004 надано офіційне тлумачення поняття «охоронюваний законом інтерес» як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовленого загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкованого у суб`єктивному праві простого легітимного дозволу, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Як регламентує стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. У параграфі 22 рішення у справі «Кечко проти України» («Kechko v. Ukraine», заява №63134/00), Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «власності», яке міститься в першій частині статті 1 Першого Протоколу, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права», і, таким чином, як «власність» в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Першого Протоколу (див. рішення у справі «Броніовський проти Польщі» («Broniowski v. Poland», заява №31443/96, п. 98). Водночас Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, у справах «Меллахер та інші проти Австрії» («Mellacher and Others v. Austria», заяви №10522/83; 11011/84; 11070/84), «Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії» («Pine Valley Developments Ltd and Others v. Ireland»), заява №12742/87), визначив, що під поняттям «майно» мають розумітись і «правомірні очікування», «законні сподівання» особи. У параграфі 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Суханов та Ільченко проти України» («Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine», заяви №68385/10 та №71378/10), суд зазначив, що за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (див. рішення у справі «Копецький проти Словаччини» («Kopecky v. Slovakia», заява №44912/98, п. 52). Досліджені матеріали справи підтверджують наявність у [PERSON] охоронюваного законом інтересу, спрямованого на оформлення майнових прав у порядку спадкування після померлого родича. З урахуванням викладеного, а також оскільки за загальним правилом спадщина належить спадкоємцеві з часу її відкриття та незалежно від часу її прийняття (частина 5 статті 1268 ЦК України), суд зазначає, що майнові права [PERSON] на спадщину охоплюються категорією «майно» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Такі права особи підлягають захисту та дієвим механізмом захист цих прав є визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. На переконання суду, достатнім може вважатись строк протягом трьох місяців з моменту набрання рішенням суду законної сили. На підставі наведеного,

Outcome: approved