Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що він є батьком відповідача, досяг загального пенсійного віку та є непрацездатною особою. Єдиним джерелом доходу є пенсія, розмір якої з квітня 2023 року становить 9648,79 грн. Незважаючи на розмір пенсії, матеріальний стан позивача є незадовільним, оскільки у 2019 році він переніс оперативне втручання, на що брали кошти в кредит у фізичних осіб та банківських і фінансових установах. Щомісячний платіж по кредитам в банківських установах складає 3158,66 грн. Також має кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії на суму 23000 грн та мусить віддавати позики, які брав у фізичних осіб. Загальний щомісячний розмір платежів по позикам та кредитам складає не менше 8000 грн. Крім того позивач сплачує комунальні платежі. Його дружина є пенсіонером, розмір її пенсії становить 3446,45 грн. Остання хворіє на гіпертонічну хворобу та більшу частину своєї пенсії витрачає на придбання ліків. Після сплати всіх платежів позивачу фактично не вистачає коштів на своє лікування та достойне харчування. Він потребує матеріальної допомоги, яку може надати його донька [PERSON] , яка працює в АТ «Південний ГЗК», отримує заробітну плату у розмірі більше 20000 грн, у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду та просить стягнути аліменти з відповідача у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку. В судове засідання сторони не викликались. Від відповідача надійшла заява про визнання позову. Відповідно до приписів ч.2 ст.49, ч.1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначив про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 21 серпня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. [PERSON] народився [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , отримує пенсію за віком, розмір якої з березня 2023 року складає 9648,79 грн, інших доходів не має. Позивач має зобов`язання із сплати платежів по споживчим кредитам. За адресою місця реєстрації позивача здійснюється оплата комунальних платежів, субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг не отримує. [PERSON] народилась [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що видно із свідоцтва про народження серії [NUMBER] . [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , повторне свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 25.03.2015. Остання хворіє на гіпертонічну хворобу, потребує постійного нагляду сімейного лікаря, терапевта, кардіолога, потребує постійного прийому медичних препаратів, що видно із довідки ЛКК КНП «Криворізька міська лікарня №11» КМР від 14.06.2023 №93/349. Розмір пенсії [PERSON] з квітня 2023 року складає 3446,45 грн. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають з обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Відповідно ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Пленум Верховного Суду України у Постанові від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у п.21 роз`яснив, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст.202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 05.09.2019 року у справі №212/1055/18-ц дійшов наступного висновку: «Тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги». Згідно з ч.1ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що до суду звернувся позивач, який є батьком відповідача, з вимогою про стягнення з неї аліментів на його утримання у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, з підстав того, що він є непрацездатним, інших доходів окрім пенсії не має, має зобов`язання по сплаті коштів за споживчими кредитами. Розмір його пенсії після сплати комунальних платежів, кредитів, є недостатнім для забезпечення його потреб, а відповідач ухиляється від покладеного обов`язку по утриманню непрацездатного батька, допомогу у добровільному порядку не надає. Підстав для звільнення від обов`язку утримувати батька не встановлено. Відповідно до ст.205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. Суд вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання непрацездатного батька в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, оскільки вона є платоспроможна, працездатна, позов і його обставини визнала в повному обсязі. Відповідачем не надано суду відомостей щодо працевлаштування, перебування на її утриманні непрацездатних осіб, наявності інших аліментних зобов`язань. За приписами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, беручи до уваги потреби батька, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі та стягувати з відповідачки на користь позивача аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частини заробітку відповідачки щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і довічно. Оскільки позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за звернення до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів, відповідно до ч 6 ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп. На підставі пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, судове рішення слід допустити до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved