Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про захист гідності, честі, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. В обгрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 26 лютого 2015 року в приміщенні сесійної зали Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області відбулися громадські слухання щодо можливості розташування торгових точок по [ADDRESS] . На громадських слуханнях були присутні міський голова Новояворівська Муравель В.І. , заступник міського голови Новояворівська Мацелюх В.Я., секретар Новояворівської міської ради [PERSON]., депутати Новояворівської міської ради, зокрема, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , він, мешканці міста Новояворівська серед яких був [PERSON] який під час свого виступу з трибуни заявив, що у нього є рішення, згідно якого депутату [PERSON] виділено 0,5га землі, що «...вони (депутати) ...віддали пів гектара землі [PERSON] і це при тому, що [PERSON] вже має 5 земельних ділянок». Поширена відповідачем інформація не відповідає дійсності, носить негативний характер, ганьбить його гідність, честь та завдає шкоди його діловій репутації не тільки як мешканцю міста Новояворівська, але й як і депутату Новояворівської міської ради. Поширена відповідачем інформація спрямована на те, щоб у мешканців міста Новояворівська склалалось негативне враження щодо його депутатської діяльності, про зловживання ним своїм депутатським статусом та ставить під сумнів дотримання ним морально-етичних суспільних норм які викликають упереджене ставлення до нього як до публічної особи. Позитивна соціальна оцінка його як особистості, визнання мешканцями міста Новояворівська його ділових і професійних якостей при виконанні ним громадських та інших обов`язків його депутатської діяльності має для нього вирішальне значення та сприяє ефективному здійсненню ним представницьких функцій та обов`язків. Внаслідок поширення відповідачем недостовірної інформації йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у приниженні його гідності, честі та ділової репутації. Через поширення відповідачем широкому колу осіб недостовірної інформації щодо нього, він протягом тривалого часу знаходиться в стані постійного нервового напруження та стресу, став роздратованим, у нього погіршилися стосунки з товаришами та колегами по роботі.Дана інформація про виділення йому півгектара землі та п`яти земельних ділянок не є оціночними судженнями відповідача, оскільки, носить стверджувальний характер та є такою, що підлягає перевірці на предмет її достовірності. Просить суд позовні вимоги задовольнити. Визнати інформацію щодо виділення йому, депутату Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області [PERSON] 0,5 га землі та про наявність у нього ще 5 (п`яти) земельних ділянок такою, що не відповідає дійсності, тобто, є недостовірною. Зобов`язати [PERSON] спростувати недостовірну інформацію шляхом публічного виступу на найближчій сесії Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області із спростуванням такого змісту: «Я, [PERSON] , доводжу до відома депутатів Новояворівської міської ради та мешканців міста Новояворівська, що поширена мною [INFO] під час громадських слухань, які відбулися у приміщенні сесійної зали Новояворівської міської ради, інформація про виділення депутату Новояворівської міської ради [PERSON] півгектара землі та про наявність у нього ще 5 (п`яти) земельних ділянок, не відповідає дійсності, і я цю недостовірну інформацію спростовую». Стягнути з [PERSON] на його користь 5000 (п`ять тисяч) гривень моральної шкоди та судові витрати. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 05.01.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. В судових засіданнях 11.03.2022, 02.05.2022 та 20.09.2022 позивач та його представник позовні вимоги підтримали пояснення надали аналогічні викладеним у позовній заяві. Просять позовні вимоги задовольнити. В подальшому позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача адвокат Петришин І.М. скерувала на адресу суду заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримує, просить розгляд справи проводити у відсутності сторони позивача, позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні 11.03.2022, 02.05.2022 та 20.09.2022 представник відповідача адвокат Тимощук О.І. позовні вимоги заперечив та пояснив, що 26 лютого 2015 року в приміщенні сесійної зали Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області відбувалися громадські слухання щодо можливості розташування торгових точок по [ADDRESS] на яких був присутній позивач депутат Новояворівської міської ради та відповідач як мешканець м.Новояворівськ. Депутатом Новояворівської міської ради також був і [PERSON] ..Коли відповідачу було надано слово, із трибуни він повідомив що було рішення проте, що одному із депутатів на прізвище " [PERSON] " була виділена земельна ділянка в розмірі 0,5га, який вже має 5 земельних ділянок, проте, яке це було рішення він конкретно не назвав бо незнав, просто покликався, так як чув про таке в колуарах перед громадськими слуханнями. Чи були надані земельні ділянки саме позивачу він не стверджував та й не міг знати, оскільки у м.Новояворівську є два депутати на прізвище " [PERSON] ". Вважає, що позовна заява не містить належних і допустимих доказів, щодо приниження гідності, честі, та ділової репутації позивача, який публічною особою, та є необґрунтованою, а усі викладені твердження є лише оціночними судженнями . Просить у задоволенні позовних вимог відмовити за недоведеністю та безпідставністю. В судовому засіданні 11.03.2022, 02.05.2022 та 20.09.2022 відповідач позовні вимоги заперечив, пояснення надані представником підтримав. Крім цього, додатково пояснив що 26 лютого 2015 року в приміщенні сесійної зали Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області під час громадських слухань ним було оголошено, що "[PERSON]" виділено землю в розмір 0,5га, тобто, було озвучено лише прізвище. Однак, в Новояворівській міській раді є два депутати на прізвище « [PERSON] », кому саме було виділено земельну ділянку він не знав. Він не розуміє, чому саме [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, а не уточнив на слуханнях, кого саме із "[PERSON] " він має на увазі. Громадське обговорення було відносно павільйонів, встановлення МАФІВ по [ADDRESS] , які є недоцільними. Він виступив щоб цьому завадити. У своєму виступі він покликався на те, що депутатський корпус поступає незаконно та наголосив що в нього є рішення яким у вересні виділили депутату " [PERSON]" 05га землі, який має 5 земельних ділянок. Цю інформацію в усній формі він отримав в міській раді, тай у колуарах перед слуханнями не пам`ятаю хто казав. Він не знав кому з "[PERSON]" виділена земельна ділянка і не мав на увазі позивача. Крім цього, позивач міг звернутись до нього для уточнення, ім`я та побатькові даного депутата, однак цього не зробив. Вважає, що позовна заява не містить належних і допустимих доказів, щодо приниження гідності, честі, ділової репутації позивача, а заявлений позов є необґрунтований. В подальшому відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник відповідача адвокат Тимощук О. І. скерувала на адресу суду заяву, в якій заявлені позовні вимоги заперечив, просить розгляд справи проводити у відсутності сторони позивача та відмовити в задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, свідка [PERSON] яка в судовому засіданні повідомила, що вона є дружиною позивача. Весною 2015року чоловік повернувся додому і запитав чи їй скинули відео в мережі "Фейсбук" у якому [PERSON] звинувачує його в тому, що він отримав землю. Це була неправдива інформація. До чоловіка телефонували знайомі, які переглянули це відео у мережі " Фейсбук", питали чи це правда. У зв"язку з цим в [PERSON] піднявся тиск, вона викликала швидку допомогу, після цього чоловік деякий час перебував на лікарняному. Так, їй відомо що з трибуни було озвучено лише прізвище " [PERSON] ", також те що депутатом є ще племінник чоловіка " [PERSON] "; свідка [PERSON] який в судовому засіданні повідомив що на той час він був депутатом Новояворівської міської ради, що 26 лютого 2015 року в приміщенні сесійної зали Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області відбулися громадські слухання щодо можливості розташування торгових точок по Центральній вулиці міста Новояворівська. [PERSON] належав до земельної комісії. На цьому слуханні під час свого виступу [PERSON] озвучив, що депутат "[PERSON]" на підставі рішення отримав земельну ділянку в розмірі 0,5га. Зважаючи на те, що є два брати "[PERSON]", тому про кого ішла мова було незрозуміло, тому що імені не було озвучено; дослідивши докази, повно і всебічно встановивши дійсні обставини справи, слід прийти до наступного. У відповідності до частини п`ятої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право звертатися за захистом своїх прав до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини. Разом із тим, статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Частиною 1 ст.13 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог частини першою статті 16 ЦК України закріплено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що відповідно до посвідчення №9, виданого головою НМВК Павлисько А.М., позивач [PERSON] був обраний депутатом Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області 4 демократичного скликання 2010-2014рр від багатомандатного виборчого округу №2. З довідки №87 від 20.03.2015 року, виданої Виконавчим комітетом Новояворівської міської ради вбачається, що [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , на території Новояворівської міської ради земельні ділянки не виділялися. Із Стенограми виступу [PERSON] на громадських слуханнях, які відбулися 26.02.2015року у приміщенні Новояворівської міської ради, які містяться на диску долученому позивачем до матеріалів справи де на 39 сек. озвучено, пряма мова: "Так само ми зібралися в вересні місяці, от у мене є рішення яким вони віддали депутатові пів гектара землі, хоча мер наклав вето так само в залі зібралося людей. Всі... ( лунають запитання з залу: [PERSON] ні "[PERSON]". Так само люди кричали, так само люди просили не голосувати, щоб ви розуміли суть. Ми сьогодні зібралися це є добре, люди це велика сила, але ви повинні механізм розуміти завтра вони винесуть то питання по мафах на сесію вони так зроблять, щоб то питання пройшло і ці мафи завтра стояли. Так само люди кричали не голосувати, просили їх, але вони, кричали люди ганьба їм вони віддали пів гектара [PERSON], це притому що " [PERSON] " вже має п`ять земельних ділянок. Раніше вони брали сотками, а тепер вони беруть гектарами...» Відповідно до відповіді на запит на інформацію від 13.03.2020року №9-3П долучений перелік депутатів Новояворівської міської ради 6 демократичного скликання, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. З долученого до матеріалів справи переліку депутатів Новояворівської міської ради 6 демократичного скликання, вбачається, що в даному переліку дійсно є два депутати на прізвище " [PERSON] ", а саме, [PERSON] , та [PERSON] .. Відповідно до вимог ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Частиною першою статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Згідно з статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, та право на недоторканність ділової репутації. При розгляді справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Стаття 10 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також ст. 34 Конституції України передбачають, що кожна людина має право на свободу вираження поглядів, змістом чого є свобода дотримуватися своїх поглядів, одержувати і поширювати інформацію та ідеї без втручання держави і незалежно від кордонів. Європейський Суд з прав людини відзначив, що таке право в демократичному суспільстві не може бути абсолютним, через що зазначені статті надають Державі певну свободу розсуду втручання у здійснення цього права задля захисту прав інших людей, зокрема, коли таке втручання здійснюється на підставі та в порядку визначеному законом. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Так, ч. 2 ст. 30 зазначеного закону визначено, що оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. При цьому, якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. З наведеного в сукупності вбачається, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, тобто чи містять спірні висловлювання фактичні дані, або чи можуть вони бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, або навпаки є оціночними судженнями автора. При цьому, оціночні судження говорять не про об`єкт, а про відношення суб`єкта до цього об`єкта. На відміну від твердження про факти, у думці висловлюється відповідність факту, який оцінюється, не об`єктивному світу, а суб`єктивним поняттям і уявленням окремої особи, яка висловлює таку оцінку. З позову вбачається, що позивач вважає порушеним своє немайнове право на повагу до честі, гідності та ділової репутації через те, що відповідачем на громадських слуханнях було озвучено інформацію про виділення депутату "[PERSON]" 0,5га землі, при тому, що " [PERSON] " вже має 5 земельних ділянок». Дослідивши оспорюване висловлювання відповідача, суд встановив, що таке не містить конкретних фактів про самого позивача, натомість містить оціночні судження щодо події а також цитування та посилання на інформацію отриману з неофіційних джерел Новояворівської міської ради та в колуарних розмовах перед громадськими слуханнями. Озвучена інформація не містить фактів або висловлювань, які можуть бути витлумачені як факти, що безпосередньо стосуються особи позивача та покликання на конкретне рішення Новорівської міської ради про надання земельної ділянки. Хоча оспорюваному відеозаписі і притаманне обурливе емоційне забарвлення в контексті виділення депутату "[PERSON]" 0,5га землі, при тому, що " [PERSON] " вже має 5 земельних ділянок», однак, у ньому не відображано конкретних фактів та не міститься висловлювань, які б могли бути витлумачені як факти, саме щодо позивача, а висловлене на записі є особистими поглядами, думками та припущеннями відповідача, тому є оціночним судженням, припущенням, а не конкретним фактом, який потребує доказування чи спростування. Як зазначалося, за ч. 1 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Ляшко проти України» зазначив, що вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права, гарантованого статтею 19. Особа, яка висловлює не факти, а власні погляди, критичні висловлювання, припущення не може бути зобов`язана доводити їх правдивість, оскільки це є порушенням свободи на власну точку зору, що визнається фундаментальною частиною права, захист якого передбачено статтею 10 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Окрім того, з огляду на необхідність громадського контролю за діяльністю державних органів та посадових осіб, інформація, яка розповсюджується щодо державних посадовців, публічних осіб є суспільно важливою інформацією, а обмеження щодо розповсюдження цієї інформації та межі критики та оцінки поведінки таких осіб, є більш ширшими, ніж межі критики та оцінки поведінки пересічного громадянина. Публічна особа, державний службовець повинен бути готовим до підвищеного рівня критики, у тому числі у грубій формі, до прискіпливої уваги суспільства та підвищеної зацікавленості до його діяльності та/або особистого життя тощо, адже вони, обираючи кар`єру публічної особи, погодились на таку увагу. Застосовуючи положення статті 10 Конвенції про захист прав людини та основних свобод в рішеннях у справах «Нікула проти Фінляндії», «Яновський проти Польщі» та інших, Європейський суд з прав людини підкреслює, що межі допустимої інформації щодо посадових та службових осіб можуть бути ширшими порівняно з межами такої ж інформації щодо звичайних громадян. У разі якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен ураховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, а також рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя. У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. Позивач на той час був депутатом Новояворівської міської ради Львівської області, тобто, є публічною особою, яка обіймає публічну посаду, а тому межа допустимої критики та обсяг поширеної інформації щодо нього є значно ширшим, оскільки, він безпосередньо відіграє важливу роль у діяльності певної територіальної громади, та його особистість та/або безпосередні дії становлять суспільний інтерес. Також, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку (пункти 1, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»). У рішеннях Європейського суду з прав людини (справи Лінгенса, Де Гаєс і Гійзельс, Гудвіна, Прагер і Обершлік) свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе. Баланс між приватним інтересом щодо захисту репутації позивачів та публічним інтересом знати суспільно необхідну інформацію не було порушено. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ст. 3 Конституції України). Однак, ступінь серйозності сприйняття критичних висловлювань будь-якою особою, ім`я якої згадується у розповсюдженій інформації, не є підставою для її спростування. З позовної заяви невбачається, що наведені факти містять посилання щодо позивача як конкретної особи. При розгляді справи не знайшов свого підтвердження і сам факт поширення відповідачем інформації, яка стосувалася саме позивача, так як під час громадських слухань відповідачем не було озвучено ім`я та по батькові позивача, а лише озвучено прізвище « [PERSON] », з яким у Новояворівській міській раді 4 демографічного скликання, згідно наданого переліку депутатів є два депутати на прізвище " [PERSON] ". Враховуючи викладене, а також те, що висловлювання, що стосуються позивача, є оціночними судженнями, суб`єктивною думкою відповідача, яка не містить фактів, висловлених у категоричній формі або висловлювань, що можуть тлумачитися як факти, у відповідності до закону не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Отже, озвучені відповідачем інформація містить особисту суб`єктивну оцінку реальних подій, висловлену у формі оціночних суджень, критичних зауважень, припущень, а тому не є недостовірною інформацією, що відповідно до статті 277 ЦК України підлягає спростуванню. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині позовних вимог щодо визнання недостовірною та спростування інформації . Враховуючи те, що позовна вимога щодо відшкодування моральної шкоди, є похідною від вказаних вище позовних вимог, в задоволенні яких відмовлено, у суду відсутні правові підтави для задоволення позовної вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн. На підставі викладеного в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. Відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов"язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed