Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

18 квітня 2023 року позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , через свого представника адвокатки Родіонової В.Є. звернулись до суду з позовом до відповідача, [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням: квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначили, що [PERSON] та [PERSON] є чоловіком та жінкою, та їх донька [PERSON] з 1990 року зареєстровані та проживають в квартирі [ADDRESS] , в яку були вселені на законних підставах на підставі ордеру, виданому головному квартиронаймачу [PERSON] на неї та двох її членів сім`ї, який вичерпав свою дію та був зданий під час реєстрації місця проживання (прописки на той час). [INFO] в сім`ї народилася ще одна дитина [PERSON] , який також був зареєстрований у вказаній квартирі. На сьогодні, квартира [ADDRESS] - є не приватизованою. Позивачі стверджують, що місце проживання відповідача [PERSON] , хоч і зареєстроване за вищевказаною адресою, проте у вказаній квартирі [PERSON] не проживає з серпня 2015 року, квартирою не цікавиться, фінансової та матеріальної участі в ремонті та сплаті комунальних послуг не приймає, в зв`язку із чим всі витрати вони несуть самостійно. Будь-яких перешкод відповідачу у проживанні не здійснюється, його особисті речі та документи у квартирі відсутні. Відповідачем було покинуто житлове приміщення абсолютно добровільно. Протягом тривалого періоду, відповідачем не вживалися будь-які заходи щодо реалізації свого права на користування спірною квартирою, отже, відповідачем житлову квартиру залишено не вимушено. З огляду на фактичні обставини, реєстрація відповідача у квартирі має виключно формальний характер. По суті, відповідач втратив інтерес до житла, де зареєстроване його місце проживання. На основі викладеного, позивачі просять суд визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.04.2023 року головуючого по справі визначено суддю Гуденко О.А. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.04.2023 року відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання на 13.06.2023 року. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 13.06.2023 року провадження по даній справі закрито в частині позовних вимог, заявлених позивачем [PERSON] до відповідача [PERSON] , оскільки позивач [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.05.2023 року. Враховуючи вищезазначене, підготовче судове засідання було відкладене на 14.09.2023 року. В підготовче судове засідання позивачі, [PERSON] , [PERSON] та їх представник не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце слухання справи належним чином. Представник позивачів адвокатка Родіонова В.Є. надала заяву, якою позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився. Направив на адресу суду заяву, згідно якої повідомив, що він визнає позовні вимоги у повному обсязі. Пояснив, що за адресою: [ADDRESS] , він з літа 2015 року не проживає, спілкуватися зі своїми родичами не бажає і не має наміру повертатись, розгляд даної справи просив провести без його участі, оскільки проживає в іншій області. Представник третьої особи виконавчого комітету Миколаївскої міської ради в підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши подані позивачами документи та матеріали, ознайомившись з позицією сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з наступних підстав. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Судом встановлено, що відповідно до довідки про склад осіб, місце проживання яких зареєстроване у житловому приміщенні/будинку №2885 від 06.08.2015 року, за адресою [ADDRESS] зареєстровано місце проживання: [PERSON] , 1961 р.н., [PERSON] , 1956 р.н., [PERSON] , 1985 р.н., [PERSON] 1991 р.н. Як вбачається з матеріалів справи, квартира [ADDRESS] - у приватну власність не передавалась. Відповідно до акту про не проживання за місцем реєстрації від 03.04.2023 року, відповідач [PERSON] , [INFO] не проживає в квартирі [ADDRESS] з серпня 2015 року по теперішній час. Акт про не проживання [PERSON] , засвідчені сусідами та головою ОСББ «Парусний -11». Приписами статті 379 Цивільного кодексу України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них. Відповідно до ст.ст. 71,72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В разі відсутності особи понад встановлені строки, вона в судовому порядку визнається такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Згідно положень ч.2 статті 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням). За змістом частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Оскільки судом прийнято визнання позову відповідачем, суд вважає можливим прийняти рішення по справі на підставі ч.3 ст.200 ЦПК України та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Позивачі не вимагають компенсації за понесені ними витрати зі сплати судового збору.

Outcome: approved