Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

В грудні 2022 року позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи його тим, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , який помер [INFO] . Під час перебування у шлюбі у [PERSON] та [PERSON] народилась донька [PERSON] , яка після одруження змінила прізвище на [PERSON] . У померлого [PERSON] були рідні брат та сестра: [PERSON] та [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , який на момент смерті був зареєстрованим та проживав за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому спадкове майно, яке складається із 1/8 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належної померлому [PERSON] на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 грудня 2001 року та 1/16 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , належних померлому [PERSON] на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 грудня 2001 року. Своє право власності на підставі рішення суду, [PERSON] в БТІ не реєстрував. Позивач зазначає, що [PERSON] є рідним братом померлого [PERSON] , тому є спадкоємцем другої черги за законом, відповідно до ст.1262 ЦК України. Померлий [PERSON] на випадок своєї смерті заповіт не залишив. [PERSON] прийняв спадщину після свого брата, так як був зареєстрований разом з померлим братом. Крім [PERSON] спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , яка прийняла спадщину є його сестра [PERSON] . Для оформлення спадщини позивач звернулась до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Герасимів Ю.В. Приватний нотаріус розглянула її документи та відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкові частки житлових будинків, про що видала відповідну постанову від 08 листопада 2022 року. Свою відмову нотаріус мотивувала тим, що видати свідоцтво про право на спадщину не можливо, оскільки син померлого [PERSON] [PERSON] , згідно довідок № 162 від 11 лютого 2021 року та № 281 від 03 березня 2020 року, виданих виконкомом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, міг фактично прийняти спадщину, оскільки на момент смерті свого батька був зареєстрований разом з померлим. Крім того у вказаній постанові зазначено про те, що право власності [PERSON] не було зареєстровано у встановленому законом порядку. Позивач зазначила, що факт неприйняття спадщини [PERSON] сином померлого [PERSON] встановлений рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 жовтня 2022 року у справі № 369/13202/21. Враховуючи викладене, позивач вважає, що об`єктом спадщини після смерті її чоловіка [PERSON] є належні [PERSON] на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 грудня 2001 року 1/4 частка житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , 4/16 часток житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належні [PERSON] , як спадкоємцю другої черги за законом після смерті його рідного брата [PERSON] 1/16 частина житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та 1/32 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] На підставі викладеного, позивач просить суд: визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на 5/16 часток житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 53,4 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м. у порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлого [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] ; визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на 9/32 часток житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 154,4 кв.м., житловою площею 104,0 кв.м. у порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлого [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 лютого 2022 року прийнято до провадження цивільну справу та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 червня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. В судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. В судове засідання відповідачі не з`явилися, про дату та час судового розгляду повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст.\~12, ч.ч. 1, 6 ст.\~81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом Встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 17 липня 2020 року Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області. Позивачка [PERSON] є дружиною померлого, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 10 лютого 1987 року, згідно якого [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , одружилися 10 лютого 1987 року, про що зроблено відповідний запис № 26. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] ». Згідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 07 липня 1987 року Виконавчим комітетом Вишневої міської ради народних депутатів, [PERSON] народилася [INFO] , батьком зазначено [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 03 вересня 2011 року Виконавчим комітетом Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , одружилися 03 вересня 2011 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний запис № 4. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] ». До майна померлого [PERSON] приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області було заведено спадкову справу № 4/2021, зареєстровану в реєстрі за № 67155362. Згідно матеріалів спадкової справи заяву про прийняття спадщини після померлого [PERSON] подала його дружина [PERSON] . Відповідно до заяви [PERSON] дочки померлого, від 08 лютого 2021 року за №7, наявної в матеріалах спадкової справи, остання повідомила, що на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом не претендує. Відповідно до витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі № 69636715 від 02 серпня 2022 року після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Герасимів Ю.В. заведено спадкову справу № 4/2021 (номер у спадковому реєстрі 67155362), спадкоємцем померлого зареєстрована одна особа дружина померлого [PERSON] . Як вбачається із матеріалів справи, згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 грудня 2001 року в справі № 2-610/2001 за [PERSON] було визнано право власності на 1/8 частину житлового будинку [ADDRESS] та на 1/16 частину житлового будинку [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] та на 4/16 частини житлового будинку [ADDRESS] . Крім того, судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 11 червня 2008 року Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 жовтня 2022 року в справі № 369/13202/21 встановлено, що « [PERSON] є сестрою померлого, тому є спадкоємицею другої черги за законом, відповідно до ст.1262 ЦК України. Померлий [PERSON] на випадок своєї смерті заповіт не залишив. Крім позивача спадкоємцями за законом, відповідно є відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] на частку їх померлого відповідно чоловіка та батька [PERSON] , який помер [INFO] . Їх відповідно чоловік та батько [PERSON] був рідним братом спадкодавцю [PERSON] . [PERSON] прийняв спадщину, так як проживав та був зареєстрований разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та був спадкоємцем другої черги. Відповідач [PERSON] - син спадкодавця був зареєстрований разом з ним в житловому будинку [ADDRESS] , але ніколи з ним не проживав. Його мати [PERSON] (дружина [PERSON] ) розірвала шлюб з [PERSON] та виїхала на постійне місце проживання в Крим. Місце проживання чи перебування його не відомо. Даний факт підтверджується Актом депутата Вишневої міської ради Юнчиц А.П. складений 29.06.2021 року за № 1/04-570 за участю свідків». Вказане рішення набрало законної сили 17 листопада 2022 року. Відповідно до частини 4,5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. А відтак, зі змісту вищевказаного рішення суду, судом встановлено, що єдиними спадкоємцями, які прийняли спадщину, після смерті [PERSON] є його сестра та брат відповідно [PERSON] та [PERSON] , так як проживали та були зареєстровані разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Постановою приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Герасимів Ю.В. від 08 листопада 2022 року позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкові частки житлових будинків, в зв`язку з тим, що видати свідоцтво про право на спадщину не можливо, оскільки син померлого [PERSON] [PERSON] , згідно довідок № 162 від 11 лютого 2021 року та № 281 від 03 березня 2020 року, виданих виконкомом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, міг фактично прийняти спадщину, оскільки на момент смерті свого батька був зареєстрований разом з померлим. Крім того у вказаній постанові зазначено про те, що право власності [PERSON] на належне йому нерухоме майно не було зареєстровано у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого строку він не заявив про відмову від спадщини. Доказів того, що [PERSON] подавав до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини після смерті свого брата [PERSON] матеріали справи не містять, а отже [PERSON] спадщину фактично прийняв. Таким чином, судом встановлено, що до складу спадкового майна, що залишилося після смерті [PERSON] , увійшло 5/16 часток житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що складаються з 1/4 його власної частки (належні [PERSON] на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 грудня 2001 року) та 1/16 частки після смерті його брата [PERSON] , який помер [INFO] та 9/32 часток житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що складаються з 4/16 його власної частки (належні [PERSON] на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 грудня 2001 року) та 1/32 частки після смерті його брата [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] спадщину після смерті чоловіка [PERSON] прийняла, але юридично своїх прав не оформила, в зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ч. 2\~ст. 16 ЦПК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1258 ЦК України). Відповідно до статей 1216 та 1217\~ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України\~визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1258 ЦК України\~встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, позивач належить до першої черги спадкоємців за законом після смерті її чоловіка. Частинами першою, третьою та п`ятою\~статті 1268 ЦК України\~визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що померлий [PERSON] постійно проживав разом зі своїм братом [PERSON] , який помер [INFO] , а отже на підставі ст. 1268 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину. [PERSON] відповідно до копії спадкової справи № 4/2021 та витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі № 69636715 від 02 серпня 2022 року є єдиним спадкоємцем померлого [PERSON] . У відповідності до частин першої\~статті 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Судовим розглядом встановлено, що позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] , проте не може оформити своє право власності в порядку спадкування на частки будинків, оскільки її чоловік за життя не зареєстрував своє право власності у встановленому законом порядку. За ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 16 ЦК України\~визначено, що способом захисту цивільних справ та інтересів може бути визнання права. За змістом пункту 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Як роз`яснено в п.23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 380 ЦК України житловий будинок є об`єктом права власності. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Ураховуючи вище зазначене, а також те, що до спадкового майна померлого спадкодавця [PERSON] входить 5/16 часток житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що складаються з 1/4 його власної частки (належні [PERSON] на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 грудня 2001 року) та 1/16 частки після смерті його брата [PERSON] , який помер [INFO] та 9/32 часток житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що складаються з 4/16 його власної частки (належні [PERSON] на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 грудня 2001 року) та 1/32 частки після смерті його брата [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємиця померлого [PERSON] , яка відповідно до\~ст. 1261 ЦК України є спадкоємицею першої черги, та прийняла спадщину у встановленому законом порядку, має право на спадкування вказаного майна. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, шляхом визнання за позивачем [PERSON] права власності на 5/16 часток житлового будинку\~з відповідною\~частиною господарських\~будівель та\~споруд,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] та 9/32\~часток житлового\~будинку з\~відповідною частиною\~господарських будівель\~та споруд,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON] , оскільки позивач є спадкоємицею першої черги за законом, що належним чином прийняла спадщину, та має право на відповідне майно що увійшло до спадкової маси. Позивач не ставить вимогу про відшкодування судових витрат. Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст.ст. 1218, 1220, 1221, 1222, 1225 1268 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», та

Outcome: approved