Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій вказує, що 16.03.2000 він зареєстрував шлюб з відповідачкою в даній справі. Спору про поділ спільного майна наразі немає. Діти вже повнолітні. Причиною розірвання шлюбу стало те, що вони втратили взаємні почуття і взаємоповагу один до одного, у них різні погляди на життя та на спосіб ведення спільного господарства, що часто спричиняло сварки, спільно не проживають протягом шести років. За таких обставин примирення між ними уже неможливе і шлюб існує лише формально, тому збереження даного шлюбу не має сенсу і не відповідає її інтересам. Розірвати шлюб в органах ДРАЦС немає можливості, оскільки відповідачка поїхала на заробітки до м.Вінниці, а згодом в м.Одесу і свого місця перебування не повідомила. Просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити. Не заперечує проти заочного розгляду даної справи і прийняття заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове\~засідання не\~з`явилася,\~хоч про\~слухання справи\~повідомлена в\~установленому законом\~порядку. Заяви про відкладення розгляду справи, про слухання справи у її відсутності до суду не надходило. За таких обставин у відповідності до\~ст.280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення спору. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задоволити, виходячи з наступного. 16.03.2000 між сторонами зареєстровано шлюб (а.с.3). Їхні діти повнолітні. Відповідно\~до\~ч.2 ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання\~\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~\~інтересам\~ їхніх\~дітей,\~\~що мають істотне значення. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Наведені на обґрунтування позову обставини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, а тому суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому суму сплаченого позивачем при подачі заяви судового збору суд стягує з відповідача.

Outcome: approved