Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-10 00:00:00

28.02.2023 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь щомісячно, аліменти на утримання їх малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначає, що вона та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.02.2013 року. Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 30.09.2020 року їх шлюб було розірвано. Під час перебування у шлюбі у сторін народилась дитина - син [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачкою. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівнь позивачка одна не може забезпечити, тому батько дитини, який є здоровим та працездатним, його стан здоров`я дозволяє працювати, інших осіб на утриманні відповідач не має, а тому позивачка вважає, що відповідач [PERSON] може сплачувати аліменти у вказаному нею розмірі. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, попередньо подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та про визнання позовних вимог в повному обсязі. В зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Згідно ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та, відповідно, для його задоволення, у зв`язку з цим, суд враховує наступне. 19.02.2013 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом ДРАЦС Новгород-Сіверського районного управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 09, який рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 30.09.2020 року був розірваний (а.с.6). Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення коштів на утримання дитини (аліментів) за рішенням суду. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини разом з яким проживає дитина. Згідно частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки позивачкою заявлено про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання їх спільної дитини у частці від доходу відповідача, суд вважає за необхідне стягнути їх саме у вказаний спосіб. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує, що позивачка просить стягнути з відповідача аліменти у мінімальному гарантованому розмірі, а відповідач позовні вимоги визнав повністю, за таких обставин, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] ,аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно позов підлягає задоволенню повністю. При цьому, на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову, тобто з 28.02.2023 року. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів з відповідача у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати суд розподіляє на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: approved