Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-07 00:00:00

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25 травня 2022 року позов [PERSON] до Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», третя особа товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінілон", про розірвання договорів банківських вкладів та стягнення грошових коштів - задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на користь [PERSON] кошти за договором банківського вкладу від 20 квітня 2011 року № SAMDN10000715918281 1166 (одна тисяча сто шістдесят шість) євро 27 центів, проценти за період з 18 жовтня 2016 року до 20 квітня 2021 року в сумі 368 (триста шістдесят вісім) євро 15 центів., за договором від 20 квітня 2011 року №SAMDN01000715920395 вклад в сумі 278 (двісті сімдесят вісім) гривень 68 копійок, проценти в сумі 87 (вісімдесят сім) гривень 88 копійок та 45 (сорок п`ять) гривень 78 копійок інфляційних втрат, за договором від 26 жовтня 2012 року №SAMDN80000730041880 вклад в сумі 15086 (п`ятнадцять тисяч вісімдесят шість) доларів США 31 цент, 5089 (п`ять тисяч вісімдесят дев`ять) доларів США 56 цент процентів, за договором від 24 квітня 2012 року № SAMDN25000725254189 вклад в сумі 17328 (сімнадцять тисяч триста двадцять вісім) доларів США 65 центів, 7599 (сім тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять) доларів США 91 центів процентів, за договором від 09 липня 2013 року №SAMDN80000736322373 вклад в сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США, 5397 (п`ять тисяч триста дев`яносто сім) доларів США 64 центи процентів, за договором від 30 квітня 2013 року № SAMDN 25000734957159 вклад в сумі 86264 (вісімдесят шість тисяч двісті шістдесят чотири) гривні 61 копійок та 14 169 (чотирнадцять тисяч сто шістдесят дев`ять) гривень 85 копійок інфляційних втрат. Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» в дохід держави судовий збір в сумі 11350 гривень. Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000 грн. У задоволенні іншої частини позову - відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 19 грудня 2022 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 травня 2022 року скасовано в частині стягнення коштів за договором банківського вкладу від 20 квітня 2011 року №SAMDN01000715920395 вклад в сумі 278 (двісті сімдесят вісім) гривень 68 копійок, проценти в сумі 87 (вісімдесят сім) гривень 88 копійок та 45 (сорок п`ять) гривень 78 копійок інфляційних втрат; за договором від 26 жовтня 2012 року №SAMDN80000730041880 вклад в сумі 15086 (п`ятнадцять тисяч вісімдесят шість) доларів США 31 цент, 5089 (п`ять тисяч вісімдесят дев`ять) доларів США 56 цент процентів; за договором від 24 квітня 2012 року № SAMDN25000725254189 вклад в сумі 17328 (сімнадцять тисяч триста двадцять вісім) доларів США 65 центів, 7599 (сім тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять) доларів США 91 центів процентів, відмовивлено у вказаних вимогах. В іншій частині рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 травня 2022 року залишено без змін. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 березня 2023 року частково задоволено касаційну скаргу [PERSON] на постанову Київського апеляційного суду. Постанову Київського апеляційного суду від 19 грудня 2022 року скасовано в частині стягнення коштів за договором банківського вкладу від 20 квітня 2011 року № SAMDN01000715920395, за договором від 26 жовтня 2012 року № SAMDN80000730041880, за договором від 24 квітня 2012 року № SAMDN25000725254189, рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 травня 2022 року в цій частині залишено в силі. 26 липня 2023 року від представника позивача - [PERSON] до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі на п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, за якою вона просить ухвалити додаткове рішення стосовно вимог, відносно яких не було ухвалено рішення, а саме: про стягнення процентів за договором банківського вкладу № SAMDN25000734957159 від 30 квітня 2013 року. 22 серпня 2023 року від представника відповідача надійшов відзив на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якому просила відмовити у задоволенні вказаної заяви. Дослідивши матеріали справи, доводи викладені у заяві, суд приходить до наступного висновку. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. У відповідності до положень статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, і кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, маючи рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. В позовній заяві [PERSON] до АТ КБ «Приватбанк» про розірвання договорів банківських вкладів та стягнення суми заборгованості було заявлено позовну вимогу про стягнення з АТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] за договором банківського вкладу № SAMDN25000734957159 (вклад «Депозит плюс на 12 міс.») від 30.04.2013 р. суми 518 035,60 грн., з яких 86264,61 грн. - сума вкладу, 82518,71 грн. - проценти по вкладу за період з 18.10.2016 р. по 30.04.2021 р., 152568,97 грн. - індекс інфляції, 196 683,31 грн. - 3% пені на день за Законом України «Про захист прав споживачів». Судом встановлено, що у рішенні Печерського районного суду міста Києва від 25 травня 2022 року зазначено, що «суд вважає за можливе прийняти розрахунок позивача щодо процентів за договорами банківських вкладів № SAMDN01000715920395, № SAMDN80000730041880, № SAMDN25000725254189, № SAMDN80000736322373, № SAMDN 25000734957159» (а.с. 211, 7 аркуш судового рішення). Проте, рішенням Печерського районного суду м. Києва було стягнуто з відповідача за договором від 30 квітня 2013 року № SAMDN25000734957159 вклад в сумі 86264 гривні 61 копійка та 14 169 гривень 85 копійок інфляційних втрат. В стягненні пені за законом України «Про захист прав споживачів» було відмовлено. В той же час у резолютивній частині рішення не було зазначено щодо стягнення процентів по вкладу № SAMDN25000734957159 за період з 18.10.2016 р. по 30.04.2021 р. у сумі 82518,71 грн. В апеляційній скарзі на рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 травня 2022 року було вказано на цю обставину (пункт 9 апеляційної скарги), а саме зазначено: «суд стягнув відсотки за всіма вкладами за період з 18 жовтня 2016 року по 20 квітня 2021 року, окрім вкладу за договором від 30 квітня 2013 року № SAMDN25000734957159, не пояснюючи своєї позиції». Постановою Київського апеляційного суду від 19 грудня 2022 року було залишено без змін рішення першої інстанції в частині стягнення коштів за договором банківського вкладу № SAMDN25000734957159. Ніякого обґрунтування щодо стягнення процентів за цим договором або відмови у їх стягненні, в рішенні апеляційної інстанції наведено не було. В той же час у Постанові суду касаційної інстанції зазначено, що апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми вкладів з відсотками за договорами банківських вкладів, зокрема № SAMDN25000734957159 . В касаційній скарзі на Постанову Київського апеляційного суду від 19 грудня 2022 року представник позивача знову послалась на відсутність рішення щодо вимоги про стягнення процентів за договором банківського вкладу № SAMDN25000734957159 (пункт 21 касаційної скарги). Суд касаційної інстанції підтвердив правильність висновків суду першої інстанції в частині наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми всіх вкладів з процентами за договорами банківських вкладів, при цьому, зазначивши, що судом першої інстанції правильно встановлено факт укладення між сторонами 6 договорів банківських вкладів, які розірвані з 07 травня 2021 року на підставі поданої позивачкою заяви, тому з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню суми банківських вкладів разом із нарахованими відсотками, які не були стягнуті судовим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2016 року у справі № 522/23036/15. Проте, в резолютивній частині Постанови касаційної інстанції по справі № 757/42001/21-ц також відсутні висновки щодо стягнення процентів за договором банківського вкладу № SAMDN25000734957159 за період з 18.10.2016 р. по 30.04.2021 р. у сумі 82518,71 грн. Тобто, фактично стосовно позовної вимоги щодо стягнення процентів за договором банківського вкладу № SAMDN25000734957159 за період з 18.10.2016 р. по 30.04.2021 р. у сумі 82518,71 грн., з якою суди всіх інстанцій погодились у мотивувальних частинах рішень всіх трьох інстанцій, рішення не ухвалено. Отже, якщо одна із заявлених вимог не була вирішена судом, щодо неї може бути ухвалене додаткове рішення лише за умови, що з приводу неї сторони подавали докази і давали пояснення. Тобто, якщо вона розглядалася судом під час розгляду справи по суті. У протилежному випадку виправити такий недолік шляхом ухвалення додаткового рішення не можна. 4 травня 2023 року [PERSON] звернулась до Верховного Суду із заявою про винесення додаткового рішення по справі № 757/42001/21-ц, яким стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] проценти за договором банківського вкладу № SAMDN25000734957159 від 30 квітня 2013 року в сумі 82518,71 гривень. Ухвалою Верховного Суду від 28 червня 2023 року було відмовлено у задоволенні заяви про винесення додаткового рішення. Підставою для відмови було зазначено, що Верховний Суд у постанові від 22 березня 2023 року прийняв судове рішення про залишення без змін рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції в частині вирішення вимог [PERSON] про стягнення коштів за договором від 30 квітня 2013 року № SAMDN25000734957159, а тому відсутні передбачені процесуальним законом підстави вважати, що суд касаційної інстанції не вирішив якусь вимогу позову. Також в ухвалі від 28 червня 2023 року вказано, що, оскільки, суд першої інстанції не розглянув всі позовні вимоги [PERSON] , то вона не позбавлена можливості звернутися до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення на підставі статті 270 ЦПК України. Таким чином, суд першої інстанції, розглядаючи справу по суті, не виніс рішення стосовно однієї з позовних вимог. Суди другої та третьої інстанцій залишили в силі рішення Печерського районного суду від 22 травня 2022 року в частині стягнення відсотків за договором банківського вкладу № SAMDN25000734957159 від 30 квітня 2013 року. З огляду на те, що дана вимога розглядалася судом під час розгляду справи по суті, однак стосовно неї не ухвалено рішення, на підставі п. 1. ч. 1 ст. 270 ЦПК України винести додаткове рішення. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про обґрунтованість заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі №757/42001/21-ц за позовом [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] до АТ КБ «Приватбанк» про розірвання договорів банківськів вкладів та стягнення грошових коштів. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До заяви про винесення додаткового рішення представник позивача додала рахунок №ЛО01/1 від 24 липня 2023 року на суму 5000 грн. Ордер на надання правничої допомоги та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю наявні в матеріалах справи. За таких обставин, вимоги представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованими та є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: approved