Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-05 00:00:00

20 жовтня 2022 року представник позивача звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить позбавити [PERSON] ., [INFO] , жителя с. Нові Скоморохи, Івано-Франківської області, батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтований тим, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] . У них народився син [PERSON] . 01 вересня 2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано та залишено проживати неповнолітнього сина разом із матір`ю [PERSON] . З моменту народження сина відповідач самоусунувся від виховання дитини, так як син народився з вадами, не надавав достатньої матеріальної допомоги для належного утримання сім`ї, хоча працював, та мав можливість фінансово допомагати . На неодноразові звернення позивачки до відповідача щодо його обов`язку утримувати матеріально сина він не реагував. Окрім цього позивачка зазначає, що неповнолітній син [PERSON] проживає разом із нею, перебуває на її повному матеріальному забезпеченні, вона дбає про фізичний та духовний розвиток дитини, а відповідач повністю самоусунувся від свого обов`язку як батька. Відповідач не відвідує та не телефонує дитині з 2008 року. За таких обставин позивач просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 19 травня 2023 року відкрито провадження по справі та призначене підготовче судове засідання по справі на 26.06.2023 року. 26 червня 2023 року о 10-00 годині судове засідання не відбулося, у зв`язку із відрядженням судді, розгляд справи відкладено на 17.07.2023 року. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 17 липня 2023 року підготовче провадження було закрите та призначено справу до судового розгляду по суті. 17 липня 2023 року на адресу суду надійшов висновок комісії з питань захисту прав дитини Галицької міської ради Івано-Франківської області щодо можливості та доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] . Відзив відповідачем не подано, інших заяв та клопотань по справі від учасників справи до суду не надходило. В судове засідання позивач та її представник не з`явилася, звернулися до суду із заявою про розгляд справи без участі позивача та її представника, на задоволенні позовних вимог наполягають, не заперечують щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про що свідчить повідомлення, яке повернулось на адресу суду; не повідомив суд про причину своєї неявки; відзив на позов не надав. Представник третьої особи Служба у справах дітей Галицької міської ради Івано-Франківської області у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, підтримує висновок комісії з питань захисту прав дитини Галицької міської ради щодо можливості та доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене та згідно ст.ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Судом встановлено, що батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження /а.с.11/. Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів 01.09.2008 року зроблено актовий запис № 119. /а.с.9/. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи Галицької міської ради Івано-Франківської області від 14.01.2022 року /а.с. 12/ неповнолітній [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] /а.с.12/. Як вбачається із довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 03.10.2022 року, [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] /а.с.13/. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 19.10.2022 року за адресою: [ADDRESS] позивачка [PERSON] проживає разом з неповнолітнім сином. Зі слів сусідів [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] одна виховує неповнолітнього сина, одна забезпечує його матеріально. Одна дбає про розвиток дитини. Батько хлопчика- [PERSON] з 2008 року не відвідує сина, не цікавиться його життям. Умови проживання задовільні./а.с.14/. Згідно довідки представництва генеральної прокуратури в м. Евора від 29.11.2019 року, [PERSON] , проживає за адресою: [ADDRESS] за свідченням порядних громадян разом із сином, [PERSON] , [INFO] , який знаходиться на її повному утриманні, учень. /а.с.19/. Відповідно до висновку комісії з питань захисту прав дитини Галицької міської ради Івано-Франківської області щодо можливості та доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] , вважає за можливе і доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . /а.с.46/. Згідно ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних \~для \~всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до\~ст.\~150\~ч.\~1 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Статтею 155 ч. ч. 1 та 2 СК України\~визначено, що\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, \~фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для \~розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, \~готувати її \~до самостійного життя та праці. Частиною 5 ст. 12 цього ж закону передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення \~від \~виконання \~батьківських \~обов`язків \~відповідно до закону. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Таким чином, оглянувши всі надані докази, як по одинці так і в сукупності, суд приходить до висновку, що батько неповнолітньої дитини - відповідач по справі, ухиляється від своїх обов`язків по вихованню та розвитку дитини, які передбачені ст. 150 СК України. Крім того, суд визнає винною поведінку батька, визнає свідоме нехтування батьком своїх обов`язків, оскільки він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, не приймає участі у підготовці до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Ухилення відповідача від виховання дитини суперечить її інтересам, перешкоджає її нормальному вихованню в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини і сім`ї. Змінити поведінку батька в даному випадку і в даний час у кращий бік не можливо. З урахуванням викладеного, враховуючи поведінку відповідача, який належним чином повідомлений про розгляд справи, однак своїм правом бути присутнім в судовому засіданні під час судового розгляду не скористався, відзив не подав. Окрім цього, [PERSON] протягом тривалого часу не виявив бажання вчинити будь-які дії пов`язані з відновленням свого зв`язку із дитиною. Навіть в період після проведення підготовчого засідання і до судового розгляду відповідач жодним чином не продемонстрував суду свого бажання в поновленні сімейних стосунків з дитиною у зв`язку із чим підлягають задоволенню позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] . Окрім цього, суд зазначає, що відповідач не позбавлений права ініціювати питання поновлення батьківських прав згідно\~ст. 169 Сімейного кодексу України. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем, як батьком неповнолітнього сина, своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є підставою для позбавлення його батьківських прав. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по справі за сплату судового збору в розмірі \~1073, 60 грн.

Outcome: approved