Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

Позивач звернулася в суд із даним позовом до Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Просить суд визнати за [PERSON] (зареєстрована за адресою: Львівська область, Львівський район, с. Лавриків, РНОКПП [NUMBER] ) право власності на: - земельну ділянку площею 0,64 га, розташовану на території Лавриківської сільської ради, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; - земельну ділянку площею 1,47 га, розташовану на території Лавриківської сільської ради, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] з підстав наведених у позові. Просить задовольнити позовні вимоги. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак 20.06.2023 року та 14.08.2023 року її представник - адвокат Брона М.В. подала на адресу суду письмову заяву, у якій просить справу розглядати у позивача та її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять такі задовольнити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача, Добросинсько-Магерівської\~сільської ради\~Львівського району\~Львівської області в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак 29.03.2023 року на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участіх представника, не заперечує проти позову. Крім того, на адресу суду надійшла належним чином завірена копія спадкової справи після смерті: - [PERSON] , яка померла [INFO] ; - [PERSON] який помер [INFO] , які витребовувалися судом із нотаріальних контор. А тому, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача, які не з`явилися в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Лавриківською сільською радою Жовківського району Львівської області на підставі актового запису № 28 (а.с. 5). Внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все належне йому майно. Оскільки, за життя [PERSON] заповіту на випадок своєї смерті не склав, спадкоємицею першої черги за законом є його дружина - [PERSON] (позивач у справі). На день смерті померлого [PERSON] йому, зокрема, належала земельна ділянка (пай) площею 1,47 га розташована на території Лавриківської сільської ради, що підтверджується сертифікатом на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 160124 від 13.06.1997 року, виданими головою Лавриківської сільської ради народних депутатів на підставі рішення Лавриківської сільської ради народних депутатів № 7 від 23.11.1995 року (а.с. 7). Спадщину після смерті [PERSON] , його дружина - [PERSON] (позивач у справі) фактично прийняла згідно частини 3 статті 1268 ЦК України шляхом постійного проживання зі спадкодавцем до дня смерті останнього, що підтверджується копією довідки № 1442 від 21.12.2021 року, виданою старостою Лавриківського старостинського округу № 3 Добросинсько- Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області (а.с. 6). З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на вищезазначену земельну ділянку позивач, [PERSON] звернулась з відповідною заявою до приватного нотаріуса Львівською районного нотаріального округу Львівської області Мариняк Н.М. Так, приватним нотаріусом Мариняк Н.М. було заведено спадкову справу після смерті [PERSON] за № 34/2022, що видно з її копії (а.с. 67-77). Однак, згідно листа нотаріуса № 120/02-14 від 27.10.2022 року, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначену земельну ділянку у зв`язку з невідповідністю сертифікату, який засвідчує право власності померлого на таку земельну ділянку, вимогам, затвердженим Постановою КМУ від 12.10.1995 року № 801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)», у зв`язку з чим позивачці було рекомендовано звернутись до суду. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦГІК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України). Відповідно до п. 3.1 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Згідно статті 2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Відповідно до абзацу 4 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Крім того, Пленум Верховного суду України в своїй постанові від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах спадкування», а саме в п. 11 роз`яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям урегульований Указом Президента України № 720/95 від 08.08.1995 року. Відповідно до пункту 2, 5 зазначеного Указу Президента України № 720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Членами КСП були: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали у КСП і залишились його членами, незалежно від місця їх проживання; особи, направлені на навчання особи, якщо вони залишилися членами КСП, військовослужбовці строкової служби, якщо вони теж залишилися членами КСП, жінки - члени КСП, які перебувають у відпустці у зв`язку з вагітністю або пологами чи по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також члени КСП, які займали виборні посади в органах державної влади або місцевого самоврядування, якщо збереження за ними членства в КСП передбачено його статутом. Право на земельну частку (пай) має особа, яка була членом КСП на час одержання акта на право колективної власності на землю, яка пізніше стала об`єктом розпаювання. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК . Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Згідно пунктів 16, 17 розділу X «Перехідні положення» ЗК України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Отже, Сертифікат на право на земельну частку (пай) посвідчує право громадян на відповідну частину земель сільськогосподарського призначення без виділу її в натурі (на місцевості). Крім того, Пленум Верховного суду України в своїй постанові від 30.03.2008 року № 7 «Про судову практику у справах спадкування», а саме в п. 10 роз`яснив, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Аналіз наведених вище норм законів дає підстави стверджувати, що [PERSON] за життя набув право власності на земельну ділянку площею 1,47 га, що розташована на території Лавриківської сільської ради у визначений законом спосіб. Сертифікати саме такої форми слід подавати до нотаріальної контори. Однак, як встановлено судом, у позивача відсутній правовстановлюючий документ нового зразка на земельну частку (пай), виданий на ім`я її чоловіка. З матеріалів справи, в тому числі і з копії спадкової справи вбачається, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті чоловіка, [PERSON] . В шестимісячний строк після відкриття спадщини, ніхто крім позивача не звертався із заявою про прийняття спадщини. Згідно ст. 1216-1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а відтак судом встановлено, що позивачем не може бути пред`явлено для оформлення спадщини сертифікат на ім`я спадкодавця нового зразка, оскільки він помер, а тому втратив цивільну правоздатність та дієздатність. Отже, позивач є спадкоємцем за законом після смерті чоловіка, [PERSON] , який помер [INFO] , прийняла після його смерті спадщину, оскільки проживала разом із ним на час смерті та не відмовилася протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, яким є день смерті спадкодавця, від прийняття спадщини, однак спадщини на право на земельну частку (пай) в розмірі 1,47 умовних кадастрових гектара, яке належало померлому [PERSON] згідно сертифіката на право на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 160124 від 13.06.1997 року старого зразка, не може оформити, так як відсутній правовстановлюючий документ на право на дану земельну частку (пай) нового зразка, який водночас не може бути виданий на ім`я померлого, оскільки [PERSON] втратив цивільну правоздатність та дієздатність. А тому суд приходить до висновку, що право позивача на дану земельну частку (пай) підлягає захисту в судовому порядку, внаслідок чого позовні вимоги позивача про визнання за нею - [PERSON] (зареєстрована за адресою: Львівська область, Львівський район, с. Лавриків, РНОКПП [NUMBER] ) право на земельну ділянку площею 1,47 га, розташовану на території Лавриківської сільської ради, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги позивача про визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 0,64 га, розташовану на території Лавриківської сільської ради, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , то у такій слід відмовити в повному обсязі, оскільки така належала [PERSON] , яка померла [INFO] і згідно спадкової спрви № 675 заведеної у Жовківській державнй нотаріальній конторі спадщину після її смерті прийняв її чоловік [PERSON] . Окрім нього, інших спадкоємців немає (а.с.52-60). Заповіт від її імені не посвідчувався, що вбачається із копії довідки за № 1261 (а.с.56). Будь-яких доказів, які б підтверджували, що позивач має право на вищевказану земельну ділянку площею 0,64 га, розташовану на території Лавриківської сільської ради, в порядку спадкування після смерті [PERSON] яка померла [INFO] чи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] суду не надано. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: partial