Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1.Виклад позиції позивача. 11.08.2023 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, у якій просив визначити йому додатковий строк у два місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,50 га, кадастровий номер 0510600000:04:002:0176, яка розташована на території Ладижинської міської ради; земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,5016 га, кадастровий номер 0510600000:04:002:0175, яка розташована на території Ладижинської міської ради. Позивач є спадкоємцем за заповітами, перший з яких посвідчено 23.02.2017 приватним нотаріусом Тростянецького районного нотаріального округу Вінницької області Наревською М.Л., а другий посвідчено 18.06.2020 приватним нотаріусом Тростянецького районного нотаріального округу Вінницької області Вірською А.І., інших спадкоємців не має. Після поховання [PERSON] від нотаріуса він дізнався, що в умовах воєнного стану в Україні строк для прийняття спадщини встановлено у 10 місяців, відтак він вважав, що строк звернення з відповідною заявою спливав 07.11.2023, а тому 10.08.2023 звернувся з відповідною заявою до приватного нотаріуса Марини Леби, яка відмовила у прийнятті заяви в зв`язку з пропущенням строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Приватним нотаріусом йому було роз`яснено, що вказані вище законодавчі зміни, які встановлювали строк для прийняття спадщини у 10 місяців, втратили чинність з 25.01.2023. Поважність пропуску даного строку позивач обґрунтовує наступним: він не був обізнаний про відповідні законодавчі зміни; в зв`язку з критичною ситуацією в м. Ладижин, яка сталася внаслідок ракетних обстрілів Ладижинської ТЕС був змушений тимчасово виїхати з місця проживання; він перебував на оперативному лікуванні в м. Києві, внаслідок чого визнаний тимчасово непридатним до військової служби, що підтверджується довідкою ВЛК. Вважає, що викладені вище обставини викликали у нього об`єктивні, непереборні та істотні труднощі, які перешкоджали йому вчасно звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. 2. Виклад позиції відповідача Відповідач відзив на позов із викладенням своїх заперечень до суду не подав. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, не заперечує щодо задоволення позовних вимог. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 14.08.2023 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. 13.09.2023 ухвалою суду витребувано з Другої Тростянецької державної нотаріальної контори належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи, що відкрита після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . 20.09.2023 з Другої Тростянецької державної нотаріальної контори до суду надійшла витребувана інформація, а саме про те, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що представником відповідача подано до суду відповідну заяву, в якій він не заперечує проти задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення. За вказаних обставин, за приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 23.02.2017 приватним нотаріусом Тростянецького районного нотаріального округу Вінницької області Наревською М.Л. посвідчено заповіт [PERSON] , яка на випадок своєї смерті заповідає [PERSON] земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,5016 га, кадастровий номер 0510600000:04:002:0175, яка розташована на території Ладижинської міської ради (а.с. 10). Із державного акту, серії ЯЛ № 323869 видно, що земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,5016 га, кадастровий номер 0510600000:04:002:0175, належить на праві власності [PERSON] (а.с. 13-14). 18.06.2020 приватним нотаріусом Тростянецького районного нотаріального округу Вінницької області Вірською А.І. посвідчено заповіт [PERSON] , яка на випадок своєї смерті заповідає [PERSON] земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,50 га, кадастровий номер 0510600000:04:002:0176, яка розташована на території Ладижинської міської ради (а.с. 11). Із державного акту, серії ВН № 196766 видно, що земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,50 га, кадастровий номер 0510600000:04:002:0176, належить на праві власності [PERSON] (а.с. 15-16). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 10 січня 2023 року Ладижинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Місце смерті м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області (а.с. 9). На підтвердження своєї особи позивачем надано копію паспорта громадянина України серія [NUMBER] , виданого 19.12.1995 [PERSON] , [INFO] , уродженцю міста Житомир, місце проживання зареєстровано за адресою: м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області (а.с. 5-7). Згідно довідки від 24.07.2023 за № 150л/1988, [PERSON] 24.07.2023 проведено медичний огляд ВЛК (а.с. 18). 10.08.2023 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Марини Леби із заявою про прийняття спадщини за заповітами, на що отримав роз`яснення від нотаріуса, що він пропустив шестимісячний термін, який встановлений для прийняття спадщини (а.с. 17). Згідно листа завідувача Другої тростянецької державної нотаріальної контори від 15.09.2023 за № 638/01-16, після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась. За матеріалами справи інших спадкоємців, окрім [PERSON] , які б заявили свої вимоги щодо майна померлої [PERSON] , не встановлено. IV. Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та висновок суду. Згідно ст. ст. 1223, 1233 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Позивач є спадкоємцем за заповітами після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Поважність пропуску даного строку позивач обґрунтовує наступним: своєю необізнаністю про відповідні законодавчі зміни щодо термінів подачі заяви про прийняття спадщини; критичною ситуацією в м. Ладижин, яка сталася внаслідок ракетних обстрілів Ладижинської ТЕС, та необхідністю тимчасового виїзду з місця проживання; перебуванням на оперативному лікуванні, внаслідок чого визнаний ВЛК тимчасово непридатним до військової служби. Згідно частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 3 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Суд вважає, що загальновідомі обставини, а саме: ситуацією в м. Ладижин, яка сталася внаслідок ракетних обстрілів Ладижинської ТЕС, а також самі військові дії на території України у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, на які посилається позивач та які діяли як на момент смерті спадкодавця, так і продовжують існувати на даний час, дійсно є поважними та такими, що викликали у позивача об`єктивні, непереборні та істотні труднощі, які перешкоджали йому вчасно звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Також суд приймає до уваги твердження позивача про мінливість законодавчих вимог щодо термінів подачі заяви про прийняття спадщини, та про перебування його на оперативному лікуванні, внаслідок чого він був визнаний ВЛК тимчасово непридатним до військової служби. Крім того, суд враховує і те, що з моменту відкриття спадщини до дня звернення позивача до нотаріальної контори пройшов незначний проміжок часу. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави. Враховуючи в сукупності всі обставини справи, беручи до уваги докази, які одержані у встановленому законом порядку, а також те, що позивачем пропущено встановлений законом шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини з поважних причин, суд з метою захисту його майнових прав, приходить до висновку про необхідність визначити додатковий строк терміном три місяці, який буде достатнім для подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Крім того, суд враховує, що визнання поважними причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини та визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини не буде порушувати права та законні інтереси інших осіб, суперечити принципам законності, добросовісності, розумності та справедливості (ст.3 ЦК України). На підставі викладеного,

Outcome: approved