Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

У червні 2023 року [PERSON] через свого представника - адвоката Безпалюк Н.В. звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту родинних відносин, в якій просив встановити факт родинних відносин, а саме: те, що [PERSON] , [INFO] , є двоюрідним братом [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Обґрунтовуючи підстави звернення до суду заявник посилається на те, що ним здійснюється оформлення спадщини, що відкрилась після смерті спадкодавця [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , до складу якої входять квартира, площею 31,63 м2, за адресою: [ADDRESS] , що належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 20.05.1998 року, та квартира за адресою: [ADDRESS] , що належала померлій відповідно до договору даруванню № 723379 від 06.05.2008, посвідченого державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори за реєстровим № 4-1349 та зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна на праві приватної власності № 918 від 19.06.2008 року. Зазначав, що за життя померла заповіту не склала. Однак, враховуючи, що мати померлої [PERSON] , яка також померла ще [INFO] , є рідною сестрою матері заявника [PERSON] , він відповідно до ст. 1264, ч. 4 ст. 1266 ЦК України є за правом представлення спадкоємцем четвертої черги. Вказав, що встановлення факту родинних відносин між ним та його двоюрідною сестрою породжує юридичні наслідки для нього, оскільки від цього залежить виникнення його права на спадкування як спадкоємця четвертої черги. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 07 серпня 2023 року заява прийнята до розгляду і відкрито провадження у справі (а.с. 70-71). Представник заявника до початку судового засідання через канцелярію суду подав заяву, в якій просив справу розглянути без заявника та його представника з урахуванням того, що заяву вони підтримують та просять задовольнити. Крім того, просив заяву про виклик свідків не розглядати, вирішувати справу без їх участів. Заінтересована особа явку представника в судове засідання не забезпечила, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена в установленому порядку, про причини неявки суд не повідомила, з клопотаннями з процесуальних питань до суду не зверталась. Надала письмові пояснення на заяву, в яких просила залишити останню без розгляду, оскільки вважає, що в даному випадку наявний спір про право, так як спадкодавець за життя заповіту не склав, а отже, право на майно спадкодавця може оспорюватись Київською міською радою. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Заслухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до таких висновків. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. У відповідності до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом встановлено, що заявник - [PERSON] , народився [INFO] у м. Києві, батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що вбачається з свідоцтва про народження, № [NUMBER] від 24.03.1956 року (а.с. 19). Згідно листа Державного архіву Київської області № 01-43/656 від 12.04.2023 року надати архівну довідку та копію актового запису про народження [PERSON] неможливо, оскільки таких документів у них немає (а.с. 25). Відповідно до свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] від 19.09.2022 року, виданого Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] (а.с. 20). Як встановлено, померла [PERSON] народилась [INFO] у м. Києві, батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON] після укладення шлюбу з [PERSON] 05.04.1959 року, свідоцтво [NUMBER] ) (а.с. 31, 32). Згідно копії архівної довідки про народження [PERSON] № 365 від 23.09.1946 року остання народилась [INFO] в селі Юровка Бишівського району Київської області (а.с. 27). Згідно копії актового запису про народження [PERSON] , пізніше виправлене на « [PERSON] », № 18 від 15.08.1929 року, [PERSON] народилась [INFO] в с. Юрівці, батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 28). [INFO] [PERSON] померла (а.с. 21). Судом також встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшли квартира, площею 31,63 м2, за адресою: [ADDRESS] , що належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 20.05.1998 року, та квартира за адресою: [ADDRESS] , що належала померлій відповідно до договору даруванню № 723379 від 06.05.2008, посвідченого державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори за реєстровим № 4-1349 та зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна на праві приватної власності № 918 від 19.06.2008 року (а.с. 22- 24). За заявою [PERSON] 02.02.2023 року Шістнадцятою Київською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу 82/2023. 07.06.2023 року [PERSON] . Шістнадцятою Київською державною нотаріальною конторою було видано довідку, згідно якої йому необхідно надати документи, які підтверджують родинні відносини з померлою [PERSON] , а якщо такі документи відсутні, то звернутись до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин із померлою (а.с. 29-30). Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах. Тобто, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та іншої мети - ні. Як встановлено, що підставою звернення заявника до суду із зазначеними вимогами є необхідність встановлення факту родинних відносин, а саме, що він є двоюрідним братом [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , які обґрунтовані серед іншого тим, що зазначений факт породжує для заявника юридичні наслідки, оскільки від цього залежить виникнення у нього права на спадкування як спадкоємця четвертої черги за законом. Відповідно, метою встановлення зазначеного факту є забезпечення реалізації заявником права на спадкування відповідно до положень ЦК України. Тобто, наразі заявник здійснює оформлення спадщини, що відкрилася після смерті спадкодавця [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . До складу спадщини входять квартира, площею 31,63 м2, за адресою: [ADDRESS] , що належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 20.05.1998 року, та квартира за адресою: [ADDRESS] , що належала померлій відповідно до договору даруванню № 723379 від 06.05.2008, посвідченого державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори за реєстровим № 4-1349 та зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна на праві приватної власності № 918 від 19.06.2008 року. На думку заявника він є родичем померлої [PERSON] , тобто, встановлення факту родинних відносин між заявником та [PERSON] є необхідною передумовою для реалізації заявником його спадкових прав для оформлення спадщини в нотаріальному порядку. Отже, між заявником та заінтересованою особою Київською міською радою спір про право відсутній, а тому відсутні перешкоди щодо встановлення відповідного факту родинних відносин в окремому провадженні та подальше здійснення оформлення спадщини щодо майна померлої [PERSON] . При цьому суд враховує, що потенційні права та обов`язки Київської міської ради, пов`язанні з відумерлістю спадщини, жодним чином не стосуються спадкового майна, доводи Київської міської ради щодо наявності спору про право є необґрунтованим та передчасними, оскільки єдиним аргументом Київської міської ради є заперечення факту родинних відносин між заявником та спадкодавцем. Будь-яких інших доводів та аргументів з цього приводу заінтересованою особою не наведено. Проте, встановлення наявності чи відсутності цього факту повністю охоплюється предметом доказування у межах даної справи, а отже, само по собі, заперечення такого факту не може свідчити про наявність спору про право між заявником та заінтересованою особою. Крім цього, згідно законодавства відмерлою вважається спадщина у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття. Жодна із наведених умов на даний час не виконується, оскільки, з матеріалів справи вбачається, що заявником прийнято спадщину в установленому законом порядку та строки, що вбачається із заведеної спадкової справи. При цьому, відсутність у заявника всіх документів, які підтверджують його родинні зв`язки зі спадкодавцем, не є тотожним відсутності спадкоємців. У даній ситуації висновок про відсутність спадкоємців можливо зробити лише у тому випадку, коли суд за результатами розгляду заяви по суті дійде висновку про недоведеність заявлених вимог. Таким чином, Київська міська рада, на даний час, не має щодо спадкового майна жодних прав чи обов`язків, і, відповідно, не є належним суб`єктом, який може оспорювати право заявника на спадкування (оскільки такий спір можливий лише між спадкоємцями, до кола яких Київська міська рада не належить). Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України). Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визначено в ст. 315 ЦПК України. За нормою ч. 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 10.04.2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18). Такі ж висновки містяться у постановах Верховного Суду від 16.06.2021 року № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20), від 03.02.2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 18.11.2020 року у справі № 554/3600/19 (провадження № 61-8937св20), від 25.11.2020 року у справі № 636/4087/19 (провадження № 61-13847св20), від 19.06.2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05.12.2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 61-18230св19). Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Згідно положення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, відповідно суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Європейський суд з прав людини вказав що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення. Враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги те, що встановлення факту родинних відносин породжує для заявника юридичні наслідки, а також те, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення даного факту, і заявник у зв`язку з цим не має іншої можливості встановити зазначений вище юридичний факт та отримати підтверджуючий його документ, який буде юридично значимим для всіх установ та організацій на території України та за її межами, та враховуючи те, що в судовому засіданні знайшли підтвердження обставини, на які посилається заявник, дані докази повністю узгоджуються з його заявою, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви. Отже, враховуючи, що факт, заявлений [PERSON] для встановлення у судовому порядку має юридичне значення, тому суд вважає можливим встановити вказаний факт в порядку, визначеному нормами глави 6 розділу IV ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved