Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

30 листопада 2022 року позивач [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду з вищевказаним позовом, у якому просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , уродженця села Озірна Білоцерківського району Київської області, громадянина України, жителя міста Біла Церква Київської області, РНОКПП: [NUMBER] , батьком [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову вказала, що вона є донькою біологічного батька [PERSON] , який певний час проживав з її покійною матір`ю [PERSON] , без реєстрації шлюбу. [PERSON] зареєструвала [PERSON] на підставі статті 55 частини 2 Кодексу про шлюб та сім`ю України 1969 року, де відомості про батька дитини було вчинено за вказівкою матері. З момент у народження позивача, відповідача піклувався про неї, допомагав у вихованні та надавав посильну матеріальну допомогу. Відповідач не заперечує проти обставин позовної заяви та вважає себе батьком дитини. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 листопада 2022 року, вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. Ухвалою суду від 16 січня 2023 року позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків. Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою суду від 03 лютого 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 02 березня 2023 року. 28 лютого 2023 року на адресу суду надійшов лист від представникам третьої особи про розгляд справи без представника відділу, з одночасним направленням копії актового запису про народження [PERSON] , [INFO] . 02 березня 2023 року на адресу суду від позивача у справі надійшло клопотання про долучення доказів до справі та про призначення судово-медичної молекулярної експертизи. Ухвалою суду від 02 березня 2023 року у справі задоволено клопотання позивача та призначено судову медико-генетичну експертизу, виконання якої доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи. Провадження у справі зупинено. 03 серпня 2023 року на адресу суду надійшов висновок експерта, призначений за ухвалою суду від 02 березня 2023 року. Ухвалою суду від 14 серпня 2023 року поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 07 вересня 2023 року. 07 вересня 2023 року на адресу суду надійшла заява від відповідача [PERSON] про розгляд справи за його відсутності у зв`язку з хворобою; визнання позовних вимог в повному обсязі та проханням задоволити позовну заяву. 07 вересня 2023 року на адресу суду надійшла заява від позивача [PERSON] про розгляд справи за її відсутності; підтримання позовних вимог, в повному обсязі; ухвалення рішення за результатами підготовчого засідання у завязку з визнанням позову відповідачем; залишення за позивачем судових витрат. У своїй заяві просила суд зобов`язати Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести до актового запису № 593 від 15 березня 1988 року, складеного відділом ЗАГС Білоцерківського міськвиконкому Київської області, відомості про [PERSON] , [INFO] , громадянина України, як батька дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини другої статі 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним\~ засобами не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне: [PERSON] , народилася [INFO] . У графі «Мати», згідно свідоцтва про її народження, записана [PERSON] , у графі «Батько» - [PERSON] (а.с.6, 11). 31 липня 2029 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.43).\~ Мати позивача [PERSON] померла [INFO] (а.с.10). Відповідно до витягу з Державного реєстру цивільного стану громадян про державну реєстрації народження із зазначенням відомостей про батька відповдіно до частини першої статі 135 Сімейного кодексу України, відомості про батька народженої [INFO] [PERSON] , матір`ю якої є [PERSON] , відомості про батька [PERSON] записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с.28). Висновком експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи №103-133-2023 від 31 липня 2023 року встановлено, що молекулярно-генетичним дослідженням підтверджено вірогідність біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] , що складає не менше ніж 99,9 %. За вимогами Другого Міжнародного Симпозіуму з Ідентифікації людини біологічне батьківство вважається доведеним (а.с.57-61). При вирішенні справи суд виходить з наступного: Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою ВР № 789-XII від 27.02.91, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч. 1 ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Частиною другою статті 125 СК України встановлено, що якщо мати та батько не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. В частині першій статті 128 СК України вказується, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Враховуючи вищевикладене та оцінюючі зібрані у справі докази в їх сукупності суд дійшов висновку, що позов про визнання батьківства знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, тому підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин, а також побажань позивача та його законного представника відносно прізвища дитини, суд вважає за необхідне зобов`язати третю особу у справі внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини та видати нове свідоцтво про народження.\~ Відповідно до частини третьої статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Позивач, згідно з вимогами частини першої статті 206 ЦПК України, може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій заяві. Частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Приймаючи до уваги те, що в підготовчому провадженні відповідач визнала позовні вимоги, про що звернулася до суду з відповідною заявою, вказана заява не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає за доцільне ухвалити рішення про задоволення позову в підготовчому провадженні. Судовий збір, відповдіно до частини першої статті 141 ЦПК України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною шостою статті 141 ЦПК України зазначено наступне: якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Приймаючи до уваги те, що позивач, у своїй заяві, адресованій суду 07 вересня 2023 року, просила суд залишити за позивачем судові витрати у справі, суд вважає за можливе вказану заяву задоволити та залишити за позивачем судові витрати у справі, у тому числі, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову в сумі 992,40 грн.

Outcome: approved