Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-10 00:00:00

представник позивача ТзОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» - Шовкун Н.І. звернулася до суду із позовом до відповідача у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №750036205 в розмірі 39784.16 грн., за кредитним договором №09398-03/2021 - в розмірі 9864 грн., та понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено кредитний договір №750036205. Відповідно до реєстру боржників №131 від 27.04.2021 року до Договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №750036205. 20.10.2022 року ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТзОВ «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20102022, у відповідності до умов якого ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) ТзОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги. Зазначає, що відповідно до реєстру прав вимоги №1 від 21.10.2022 року до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 року ТзОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 39784.16 грн, з яких: 10999.38 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 28784.78 грн. сума заборгованості за відсотками. Також, зазначає, що 13.03.021 року між ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №09398-03/2021. 30.11.2021 року між ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та ТзОВ «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №30112021-1 у відповідності до умов якого ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТзОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги. Зазначає, що відповідно до реєстру боржників від 30.11.2021 року до договору факторингу №30112021-1 від 30.11.2021 року ТзОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 9864 грн, з яких: 3000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 6864 грн. сума заборгованості за відсотками. Оскільки позивачем заборгованість за договорами не сплачена, просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість: за Договором №750036205 від 12.02.2021 року у розмірі 39784.16 грн, з яких: 10999.38 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 28784.78 грн. сума заборгованості за відсотками, 5\~520 грн. за Договором №09398-03/2021 від 13.03.2021 року у розмірі 9864 грн, з яких: 3000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 6864 грн. сума заборгованості за відсотками. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 грн. й витрати понесені з розглядом справи в розмірі 1342 грн. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 12 липня 2023\~року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено справу слухати у спрощеному порядку без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач [PERSON] , отримавши відповідно 27.07.2023 року копію ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви з додатками та пам`ятку про права та обов`язки, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, у встановлений судом строк не надала до суду відзив на позовну заяву, чи заяву про неможливість подання такого, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 12.02.2021 року між [PERSON] та ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» було укладено кредитний договір №750036205. Відповідно до Додатку №1 до договору №750036205 від 12.02.2021 року сторони погодили термін платежу 09.03.2021 р., суму кредиту - 4500 грн, нараховані проценти - 708.75грн. до сплати разом - 5208 грн. 75 коп. Як вбачається, договір про надання фінансового кредиту зі сторони відповідача підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором MNV23AJ9. (а.с. 8-10) У позовній заяві представник позивача зазначив, що відповідно до реєстру боржників №131 від 27.04.2021 року до Договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №750036205. Однак, належних доказів на підтвердження своїх доводів позивач суду не подав. Так, суд зауважує, що у матеріалах справи відсутній Договір факторингу №28/1118-01, укладеного між ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС». 20.10.2022 року між ТзОВ «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» та ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу №20102022, у відповідності до умов якого ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) ТзОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №1 від 21.10.2022 року до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 року, загальна сума заборгованості за кредитним договором №750036205 становить 39784.16 грн, з яких: 10999.38 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 28784.78 грн. сума заборгованості за відсотками. (а.с. 11-13) Позивачем долучено розрахунок заборгованості за кредитним договором №750036205 від 12.02.2021 року за період з 21.10.2022 року по 30.04.2023 року. (а.с. 14) Також, судом встановлено, що 13.03.2021 року між [PERSON] та ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» було укладено кредитний договір №09398-03/2021. Договір про надання фінансового кредиту зі сторони відповідача підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором W93411. Відповідно до Додатку №1 до договору №09398-03/2021, сторони погодили строк, на який надано кредит -14 днів, суму кредиту - 3000 грн, фіксовану процентну ставку за день користування 2.20%, суму нарахованих процентів- 464,10 грн., до сплати всього - 3464 грн. 10 коп. (а.с. 19-21) 30.11.2021 року між ТзОВ «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» та ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» укладено договір факторингу №30112021-1, у відповідності до умов якого ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТзОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 30.11.2021 року до договору факторингу №30112021-1, загальна сума заборгованості за кредитним договором №09398-03/2021 становить 9864 грн, з яких: 3000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 6864 грн. сума заборгованості за відсотками. (а.с. 23-26) Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором. Згідно з положеннями статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд не втручається у процесуальну діяльність учасників процесу (реалізацію наданих їм процесуальних прав та виконання покладених на них процесуальних обов`язків), крім випадків, передбачених ЦПК України. У процесуальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини. Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. В даному випадку при зверненні до суду позивач не надав доказів на підтвердження перерахування первісними кредиторами на рахунок відповідача кредиту в вказаному в договорах розмірі. Суд звертає увагу, що відповідно до договору №750036205 від 12.02.2021 року та додатку №1 до договору, долучених позивачем на підтвердження своїх вимог, сума кредиту зазначена 4500 грн., нараховані проценти 708.75грн. до сплати разом - 5208 грн. 75 коп. (а.с. 8-10) Водночас, відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги №1 до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 року заборгованість по основному боргу становить 10999.38, заборгованість по відсоткам 28784.78 грн., загальна заборгованість 39784.16 грн. (а.с.13-14) Також, відповідно до договору №09398/03/2021 від 13.03.2021 року та додатку до договору сума кредиту зазначена 3000 грн., фіксована процентну ставку за день користування 2.20%, сума нарахованих процентів- 464,10 грн., до сплати всього- 3464 грн. 10 коп. (а.с. 19-21) Водночас, відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №30112021-1 від 30.11.2021 року від 30.11.2021 року сума заборгованості за основною сумою боргу 3000 грн, сума заборгованості за відсотками 6864 грн., сума заборгованості разом 9864 грн. В матеріалах справи відсутні розрахунки заборгованості, здійснені первісними кредиторами, докази здійснення таких розрахунків позивачем суду не подані. Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредитних коштів, користування ними, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу. Вказане відповідає висновку Верховного Суду, наведеного в постанові від 29.01.2020 у справі № 755/18920/18 (провадження № 61-17205 св 19). Зі змісту договорів про надання фінансового кредиту неможливо встановити, на який саме рахунок позичальника та яким чином був перерахований фінансовий кредит. При зверненні до суду з позовом позивачем не надано виписок з рахунку первісного кредитора або інших платіжних документів, які б підтверджували перерахування коштів позичальнику та користування останнім ними. Доказів, які підтверджують факт наявності заборгованості, а також достовірних доказів, що підтверджують її розмір, а саме - первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», позивач не додав. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог, оскільки будь - яких доказів отримання відповідачем грошових коштів позивач не надав, а факт укладення між відповідачем договору фінансового кредиту не є достатньою підставою для стягнення з відповідача заборгованості у зазначеному позивачем розмірі, а відтак у задоволені позову слід відмовити у зв`язку з недоведеністю позовних вимог. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у позові відмовлено, судові витрати залишаються за позивачем.

Outcome: dismissed