Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-07 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №500579315 від 23.01.2017 у розмірі 42 446.96 грн., вказуючи, що 23.01.2017 АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали оферту на укладання угоди про надання особистого кредиту №500579315, відповідно до якої позивач зобов`язується надати відповідачу кредит, а відповідач зобов`язався повернути суму кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у визначеному розмірі, однак, в порушення умов договору, відповідач свої зобов`язання з погашення кредиту належним чином перед банком не виконав, в результаті чого станом на 22.01.2023 має заборгованість в розмірі 42 446.96 грн. В добровільному порядку відповідач суму боргу не повертає, тому позивач звернуся до суду. Ухвалою суду від 29.06.2023 справу прийнято до свого провадження та відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідачу надано строк на подання відзиву на позов. Копію цієї ухвали, позовної заяви та доданих до неї документів надіслано відповідачу рекомендованим повідомленням за його зареєстрованим місцем проживання, але відправлення повернуто до суду не отриманим. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України, до суду не надходило. Відзиву на позов відповідачем не подано. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи відсутність згоди позивача на заочний розгляд справи, як це передбачено п.4 ч.1 ст. 280 ЦПК України, підстави для проведення заочного розгляду відсутні. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (частина друга статті 207 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини другої статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Як зазначено у статті 1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначена письмова форма укладення кредитного договору. Відповідно до вимог статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання. Водночас, частиною 1 статтею 526 ЦК України визначено що, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За приписами частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Тоді як статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Як передбачено ст.ст. 610-612 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до умов кредитного договору у разі невиконання чи неналежного виконання боржником будь-яких зобов`язань, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, банк має право вимагати дострокового виконання зобов`язання з повернення кредиту за договором. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Так, 23.01.2017 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] була підписана оферта на укладення угоди про надання кредиту №500579315, акцепт пропозиції на укладання Угоди про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії; анкета-заява про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа Банк», Додаток №1 до Угоди про надання кредиту №500579315 від 23.01.2017 з графіком платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, які в сукупності становлять кредитний договір, згідно умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 24 320 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом 12.99 % річних строком на 36 місяців. (а.с. 4-9) У Графіку платежів наведено розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг та зазначенням умов кредитування, (а.с.9). 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», запис про зміну найменування внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022. Із наявних у матеріалах справи слідує, що АТ КБ «Сенс Банк» виконав умови цього договору та надав відповідачу у користування кредитні кошти, а відповідач отримав у користування ці кошти, однак не виконав своїх зобов`язань щодо їх повернення, внаслідок чого утворилася заборгованість. Згідно Довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором №500579315 від 23.01.2017 станом на 22.01.2023, відповідач має заборгованість в розмірі 42 446.96 грн., яка складається з наступного: за кредитом в розмірі 26 115.92 грн., по відсоткам за користування кредитом - 521.92 грн., прострочене тіло кредиту - 14 797.34 грн., відсотки за прострочену заборгованість - 1011.78 грн. (а.с. 12). У справі наявні докази того, що [PERSON] частково виконував узяті на себе зобов`язання за кредитним договором №500579315 від 23.01.2017 щодо погашення заборгованості, та останній у встановленому порядку не визнаний недійсним. Підтвердженням цього є також залишок заборгованості, що також підтверджує часткове виконання умов кредитного договору. Наведене вказує на те, що [PERSON] порушив взяті на себе за кредитним договором зобов`язання із погашення заборгованості по тілу кредиту, виплаті відсотків за користування кредитними коштами, які станом на 22.01.2023 становлять загальну суму 42 446.96 грн. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Сенс Банк» не повернуті, на підставі частини другої статті 530 ЦК України АТ «Сенс Банк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Вказана позиція цілком узгоджується з позицією Великої палати Верховного Суду України, викладеної у постанові від 03.07.2019 р. (провадження 14-131цс19). Крім того, вимоги про стягнення відсотків є, на думку суду, обгрунтованими, оскільки такі умови прямо передбачені кредитним договором №500579315 від 23.01.2017 та особисто підписані [PERSON] . Заявлена позивачем заборгованість підтверджується випискою по картковому рахунку та розрахунком представника позивача, який не спростований відповідачем. Оскільки [PERSON] всупереч вимог статті 1050 ЦК України односторонньо порушив свої зобов`язання за кредитним договором, то за цієї обставини позивач вправі вимагати повернення кредитної заборгованості та здійснення належних виплат передбачених кредитним договором. Зважуючи на встановлене, суд, належним чином дослідивши усі надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов обґрунтованого висновку про те, що право позивача у спірних правовідносинах є порушеним та обгрунтованим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесений судовий збір. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved