Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним вище позовом, який мотивує тим, що позивачка перебувала в шлюбі з відповідачем, спільне життя у них не склалось і вони шлюб розірвали 28.10.2009 року; рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.09.2014 року у справі №345/3654/14-ц присуджено стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей, в твердій грошовій сумі у розмірі по 300,00 грн. щомісячно на кожну дитину до їх повноліття; старший син повнолітній, навчається, а молодший син [PERSON] [INFO] ; на даний час матеріальний стан сім`ї змінився оскільки дитина підростає і витрати набагто більші, всі продукти харчування та ціни на одяг подорожчали, то і відповідно витрати на дитину значно збільшилися; відповідач служить в ЗСУ, аліменти на сина не сплачував, має велику заборгованість, але з часу, як позивач служить в ЗСУ аліменти позивачка почала отримувати; фізично здоровий, інших дітей не має, може матеріально забезпечувати дитину; відповідач по справі зовсім не цікавиться вихованням та утриманням дітей; у 2019 році позивачка звернулася в комісію з питань захисту прав дитини і написала заяву про зміну прізвищ дітям з [PERSON] на її дівоче прізвище [PERSON] , комісія прохання позивачки задовольнила, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 24.07.2023 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження із викликом сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутність, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити та проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином, відзиву не подавав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки наявних у справі доказів достатньо для вирішення справи по суті та враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.09.2014 року у справі №345/3654/14-ц присуджено стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей, в твердій грошовій сумі у розмірі по 300,00 грн. щомісячно на кожну дитину до їх повноліття (а.с. 4-5). Згідно частин 2, 3\~статті 51\~Конституції України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно частин 1, 2\~статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до\~статті 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частин 1, 2\~статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до\~статті 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина перша\~статті 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На відміну від зміни розміру аліментів (ст. 192 СК України), визначених за рішенням суду, законом не визначено переліку підстав для зміни способу стягнення аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не лише норми\~ст. 192 СК України, але й низка інших норм, які регулюють обов`язок батьків утримувати своїх дітей, зокрема: ст. 181 «Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину», ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі». Зазначене узгоджується з висновком Верховного суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2019 у справі № 632/580/17. Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Право вимагати зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених в ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства"\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ч. 2\~ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір\~аліментів на одну\~дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги те, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дітей, суд приходить до висновку про задоволення позову, що відповідатиме інтересам дитини. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати по справі. Щодо розподілу судових витрат, враховуючи, що позивач згідно Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати за отриману нею правову допомогу. На підставі ст.ст.\~180-183,\~192 СК України,

Outcome: approved