Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

Обставини справи: 02.05.2023\~року через свого представника адвоката Слєпуху\~О.С. засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» позивач [PERSON] надіслав до Самбірського міськрайонного суду Львівської області позовну заяву до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення коштів, в якій просить стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 18 900,00\~грн (вісімнадцять тисяч дев`ятсот гривень), нараховані на них інфляційні втрати в розмірі 283,50\~грн (двісті вісімдесят три гривні п`ятдесят копійок) та 3% річних у розмірі\~96,31 грн (дев`яносто шість гривень тридцять одну копійок); зобов`язати орган (особу), що здійснюватиме примусове виконання рішення у цій справі у порядку ч.10 ст.265 Цивільного процесуального кодексу України нараховувати 3% річних на суму грошових коштів в розмірі несплаченої відповідачем частини від 18900,00 грн (вісімнадцять тисяч дев`ятсот гривень), починаючи з 02.05.2023, до моменту повної оплати 18 900,00 грн за такою формулою: (С*3*Д)/КДР/100 = сума відсотків річних, де С - несплачена частина від 18 900,00 грн, З - 3% річних, Д - кількість днів прострочення, КДР - кількість днів у році - а також стягнути зазначені кошти на користь позивача; судові витрати покласти на відповідача. За результатами автоматизованого розподілу судової справи, оформленого відповідним протоколом від 31.05.2023\~року, для розгляду цієї справи визначено суддю Турківського районного\~суду Львівської\~області Ференц Р.І. Предметом позову є стягнення коштів. Зазначений спір відповідно до вимог ст.19 ЦПК України належить до компетенції судів щодо розгляду цивільних справ, оскільки ч.1 ст.19 ЦПК України передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст.23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції. Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності. Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду. Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа. Критеріями даного виду підсудності зокрема виступають: місце проживання відповідача, місце заподіяння шкоди, місце знаходження спірного майна, місце розгляду первісного позову, місце виконання договору тощо. Ч.ч.8,16 ст.28 ЦПК України передбачено, що позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів і позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої ст..30 ЦПК України. Відповідно до постанови Верховної Ради України від 17.07.2020 року №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів», яка набрала чинності 19.07.2020 року, в Україні утворено 136 нових та ліквідовано 490 районів, в тому числі, ліквідовано Турківський район Львівської області та утворено Самбірський район (з адміністративним центром у місті Самбір) у складі територій Бісковицької сільської, Боринської селищної, Добромильської міської, Новокалинівської міської, Ралівської сільської, Рудківської міської, Самбірської міської, Старосамбірської міської, Стрілківської сільської, Турківської міської, Хирівської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. Пунктом 3.1 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17.07.2020 року №807-IX, але не пізніше 01.01.2023 року. Пунктом 3.1\~розділу ХІІ\~«Прикінцеві та\~перехідні положення»\~Закону України\~«Про судоустрій\~і статус\~суддів» встановлено,\~що до\~набрання чинності\~законом України\~щодо зміни\~системи місцевих\~судів на\~території України\~у зв`язку\~з утворенням\~(ліквідацією)\~районів відповідні\~місцеві суди\~продовжують здійснювати\~свої повноваження\~у межах\~територіальної юрисдикції,\~визначеної до\~набрання чинності\~Постановою Верховної\~Ради України\~"Про\~утворення та\~ліквідацію районів"\~від 17\~липня 2020\~року\~№ 807-IX,\~але не\~довше ніж\~один рік\~з дня\~припинення чи\~скасування воєнного\~стану на\~території України,\~введеного Указом\~Президента України\~від 24\~лютого 2022\~року\~№ 64/2022\~"Про\~введення воєнного\~стану в\~Україні",\~затвердженого Законом\~України "Про\~затвердження Указу\~Президента України\~"Про\~введення воєнного\~стану в\~Україні"\~від 24\~лютого 2022\~року\~№ 2102-IX.\~Указом Президента\~України від\~6\~лютого 2023\~року\~№58/2023\~«Про продовження\~строку дії\~воєнного стану\~в Україні»,\~затвердженого Законом\~України №\~8419-IX\~від 07.02.2023\~року,\~строк дії\~воєнного стану\~продовжено з\~05\~години\~30\~хвилин 19\~лютого\~2023\~року\~строком на\~90\~діб.\~Указом Президента\~України «Про\~продовження строку\~дії воєнного\~стану в\~Україні» від\~01.05.2023\~№\~254/2023,\~затвердженого Законом\~України №\~3057-IX\~від 02.05.2023,\~строк дії\~воєнного стану\~в Україні\~продовжено з\~05\~год 30\~хв 20.05.2023\~на 90\~діб (до\~18.08.2023). Спори, що виникають у зв`язку з неповерненням грошових коштів за наявної розписки вказують, що між сторонами існують відносини за договором позики, тобто порушення цивільного права особи, пов`язаного з невиконанням зобов`язання, відповідно до ст.ст.15,16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про позику, іншими актами цивільного законодавства,\~якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, як суб`єкт цивільних, земельних, сімейних правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Зважаючи на вище вказане, справа підсудна Турківському районному суду Львівської області, оскільки ст.ст.23,27 ЦПК України передбачено, що усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування такої особи. Стислий виклад позиції сторін по справі. Позиція особи, яка подала позов. Позивач в своєму позові зазначає, що між позивачем і відповідачем було укладено договір поставки товару шумопоглинаючого павільйону вартістю 18900,00 грн, відповідачем виставлено рахунок-фактуру на суму 18900,00 грн з ПДВ, які позивач оплатив, проте після перерахування грошових коштів на рахунок відповідача останній почав ухилятися від виконання своїх обов`язків з поставки визначеного договором товару, у зв`язку з чим на адресу Відповідача була відправлена претензія, на яку відповідач не відреагував належним чином, товар не поставив, кошти не повернув. З врахування вказаного, просить суд стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 18900,00\~грн, нараховані на них інфляційні втрати в розмірі 283,50\~грн та 3% річних у розмірі\~96,31; зобов`язати орган (особу), що здійснюватиме примусове виконання рішення у цій справі у порядку ч.10 ст.265 Цивільного процесуального кодексу України нараховувати 3% річних на суму грошових коштів в розмірі несплаченої відповідачем частини від 18900,00 грн, починаючи з 02.05.2023 року, до моменту повної оплати 18900,00 грн за такою формулою: (С*3*Д)/КДР/100 = сума відсотків річних, де С - несплачена частина від 18 900,00 грн, З - 3% річних, Д - кількість днів прострочення, КДР - кількість днів у році - а також стягнути зазначені кошти на користь позивача; судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні представник позивача адвокат Слєпуха О.С. підтвердила висунуті вимоги, просила позовну заяву задовольнити в повному обсязі, під час розгляду справи наполягла на вимозі про стягненні з відповідача грошові кошти в розмірі 18900,00\~грн, нараховані на них інфляційні втрати, та 3% річних, проте просила залишити без розгляду вимогу зобов`язання органу (особи), що здійснюватиме примусове виконання рішення у цій справі у порядку ч.10 ст.265 Цивільного процесуального кодексу України нараховувати 3% річних на суму грошових коштів в розмірі несплаченої відповідачем частини від 18900,00 грн. Позиція відповідача. Відповідач не забезпечив самопредставництво, або при допомозі участі у справі свого представника, будучи повідомленим про місце, дату та час розгляду справи належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленнями про відправку поштового відправлення, причини не прибуття в суд не повідомив. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивачем 09.05.2023 року подано позовну заяву. Позивачем 29.08.2023 року подано заяву про розгляд справи у відсутність позивача. Представник позивача адвокат Слєпуха О.С. 15.08.2023 року подала клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Від позивача, його представника адвоката Слєпухи О.С. інших клопотань і заяв на адресу суду не надходило. Процесуальні дії у справі. Згідно вимог\~ст.187 ЦПК України\~скеровано запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області Кущ\~Т.М. від 12.05.2023\~року матеріали справи передано за територіальною юрисдикцією на розгляд до Турківського районного суду Львівської області з підстав, які вказані в ухвалі суду. Ухвалою суду від 24.07.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідачці визначено строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали, встановлено відповідачці п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання суду відзиву на позовну заяву, надіслання копії такого відзиву та доданих до нього документів позивачу суду, право подати зустрічний позов в строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання до суду відповідь на відзив, а відповідачці - заперечення. Сторонам роз`яснено що суд має право вирішити спір за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду від 16.08.2023 року вирішено проводити судові засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів представником позивача. Судові засідання про справі призначалися 23.08.2023 року, 30.08.2023 року, 13.09.2023 року. Враховуючи неявку учасників справи, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд керується вимогами ч.1\~ст.223 ЦПК України,\~якою передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно вимог\~\~ст.131 ЦПК України\~передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному\~ст.129 ЦПК України, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає. Згідно з п. 4 ч. 8\~ст.128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно ст.223 ЦПК України\~ у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд вважає, що немає порушення прав сторін, оскільки справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані щодо своєчасного повідомлення особи про місце і час розгляду справи та якщо не надійшло клопотання про відкладення цього розгляду. 13.09.2023 року по справі постановлено вступну та резолютивну частини рішення. Відповідно до ст..247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутність сторін по справі, суд враховує практику Європейського суду з прав людини стосовно критеріїв розумних строків, поведінку заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу (рішення у справах «Федіна проти України» від 02.09.2010 року, «Смірнова проти України» від 08.11.2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 року тощо), а також приймаючи до уваги рішення ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» яким наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд прийшов до висновку про розгляд справи на підставі наявних у справі даних і доказів. Окрім цього, як зазначив ЄСПЛ у справі "Каракуця проти України" (заява №18986/06; п.57) суд зазначив, що це є обов`язок зацікавленої сторони виявляти особливу уважність, дбаючи про свої інтереси, та вживати необхідних заходів для отримання інформації про рух своєї справи (Teuschler v. Germany, №47636/99; Sukhorubchenko v. Russia, №69315/01, § 48; Gurzhyy v. Ukraine, №326/03.) Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у п.35 рішення ЄСПЛ у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Подібна позиція цього суду викладена, також у рішеннях у справах "Олександр Шевченко проти України" (заява N 8371/02, п.27, та "Трух проти України" заява N 50966/99), де суд наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Судом при розгляді даної справи враховано позицію Верховного Суду відображену в п.34 постанови від 12.03.2019 року по справі №910/9836/18 де зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи, відповідні до них правовідносини та зміст спірних правовідносин. На виконання умов договору поставки товару комплекту шумопоглинаючого павільйону 2500x1100x1200 кольору RAL-7016 відповідачем було виставлено позивачу рахунок- фактуру № СФ-0073 на загальну суму 18900,00 грн з ПДВ. 16.11.2022 року позивач провів обумовлену договором оплату рахунку-фактури № СФ-0073 на загальну суму 18900,00 грн з ПДВ згідно квитанції № 5HP6-3K6B-63KX-2837 від 16.11.2022 року. 15.02.2022 року на адресу відповідача відправлена претензія про виконання зобов`язання та поставлення комплекту шумопоглинаючого павільйону за адресою: [ADDRESS] або повернути кошти у розмірі 18900,00 грн за вказаними реквізитами. Станом на дату звернення з позовом в суд відповіді не отримано, а претензія була залишена без задоволення. Встановивши дійсні обставини справи, дослідивши докази позивача на обгрунтування заявлених вимог, суд, вирішуючи спір між сторонами, виходить з наступних мотивів та норм права. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. При ухваленні рішення відповідно до вимог ст..17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики ЄСПЛ» суд вважає за необхідне застосувати Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. Відповідно до ст..6 Конвенції про захист прав людини \~і основоположних свобод (Рим, 04.XI.1950), яка згідно з частиною першою ст..9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ст..13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Реалізуючи передбачене ст.64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Згідно з цивільним процесуальним законом кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч.3\~ ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України). Суд враховує, що практика ЄСПЛ вказує на необхідність оцінювати докази,

Outcome: partial