Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

Процедура (рух справи): У червні 2023 року представник позивача адвокат Обрізків І.В., звернувся до суду із позовом про визнання виконавчого напису № 42187 від 24 травня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Києво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 681818882 від 24 червня 2020 року у розмірі 50\~167, 00 грн. таким, що не підлягає виконанню та стягнути з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» безпідставно стягнуті грошові кошти у сумі 1530,08 грн. Разом з позовом подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 681818882 від 24 червня 2020 року. Ухвалою суду від 09 червня 2023 року заяву представника позивача про забезпечення позову задоволено, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 681818882 від 24 червня 2020 року. Ухвалою суду\~від 12\~червня 2023\~року відповідно\~до ч.4\~та ч.6\~ст.19,\~ч.ч.\~1-4\~ст.274\~ЦПК України,\~позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач та треті особи про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, без поважних причин в судове засідання повторно не з`явилися. Відповідно до вимог частини першої статті 280 ЦПК України, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи на підставі доказів, які є у справі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом в силу ч. 2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Аргументи позивача, [PERSON] : Позовні вимоги\~позивач мотивує\~тим,\~що 18 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко А.С. відкрито виконавче провадження № 67566278 на підставі виконавчого напису № 42187 від 24 травня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. Сума, що підлягає стягненню за виконавчим написом становить 50167 грн. 00 коп. Заборгованість підлягає стягненню на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на підставі кредитного договору 681818882 від 24 червня 2020 року, укладеним між [PERSON] та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Таліон Плюс», правонаступником усіх прав і обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 05/0820-01 є ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». Позивач зазначає, що вищевказаний виконавчий напис нотаріуса було вчинено з грубим порушенням діючого законодавства і як наслідок, виконавче провадження є неправомірним. Позивач не укладав будь-яких письмових кредитних договорів із ТОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога», жодних вимог від цієї юридичної особи позивач не отримував. При вчиненні виконавчого напису нотаріус, не отримав від відповідача чи від позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед відповідачем є безспірним. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором у виконавчому напису зроблено одноособово без урахування позиції позивача. На підставі поданих нотаріусу документів не можна встановити безспірність вимог до позивача, тому виконавчий напис вчинений з порушенням закону. Таким чином ні у відповідача ні у нотаріуса не має доказів щодо безспірності вимог до боржника на момент вчинення виконавчого напису. Позивач вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню з огляду на те, що нотаріус керувався положеннями Переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів, які втратили чинність з 22.02.2017 року на підставі судового рішення та діяв незаконно, здійснюючи виконавчий напис на кредитному договорі, який не посвідчено нотаріально. Крім того позивач зазначає, що 19 травня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко А.С. було звернено стягнення на власні грошові кошти позивача у розмірі 1530,08 грн. у спосіб їх списання з рахунку, тому вказані кошти підлягають поверненню [PERSON] на підставі ст.1212 ЦК України, як безпідставно набуті. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач надав суду письмові докази. Аргументи відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс»: Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, без поважних причин в судове засідання повторно не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк до суду не надав, заяв про розгляд справи за його відсутності чи про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Отже, про можливі заперечення проти позовних вимог відповідач суд не повідомив. Позиція третіх осіб, приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. та приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко А.С.: Треті особи про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, без поважних причин в судове засідання повторно не з`явилися, причини своєї неявки суду не повідомили, заперечень на позовну заяву у встановлений судом строк до суду не надали, заяв про розгляд справи за їх відсутності чи про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши матеріали справи та зміст заяви позивача по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані позивачем докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов таких висновків. Встановлені судом обставини справи: 24 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис (зареєстрований в реєстрі № 42187) про звернення стягнення з [PERSON] користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на підставі кредитного договору 681818882 від 24 червня 2020 року, укладеним між [PERSON] та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Таліон Плюс», правонаступником усіх прав і обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 05/0820-01 є ТОВ « Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» у розмірі 50\~167, 00 грн. 18 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко А.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67566278 з примусового виконання виконавчого напису № 42187 від 24 травня 2021 року, виданого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з [PERSON] \~на користь\~ТОВ «Фінансова\~Компанія «Онлайн\~Фінанс» заборгованості в розмірі 50167,00 грн. Крім того, 21 січня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко А.С. у виконавчому провадженні №67566278 винесено постанову про арешт коштів боржника. З квитанції від 19 травня 2023 року вбачається, що по ВП № 67566278 з виконання виконавчого напису № 42187 від 24 травня 2021 року, виданого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., з боржника [PERSON] частково стягнуто грошові кошти у сумі 1530,08 грн. У червні 2023 року [PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання виконавчого напису № 42187 від 24 травня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. таким, що не підлягає виконанню та стягнути з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» безпідставно стягнуті грошові кошти у сумі 1530,08 грн. Вказані обставини справи підтверджуються належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані. Оцінка суду (джерела права): Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду, право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, права та інтереси якої стосуються такі дії чи акти. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат"). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до п.п. 1.1-1.2 Глави 16 Порядку та ст. 87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Зокрема для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, для одержання виконавчого напису за стягнення заборгованості, що випливають з кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до ст. 88 Закону України "Про нотаріат", нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Суд зазначає, що виконавчий напис може бути вчинений нотаріусом лише після перевірки безспірності заборгованості. Розмір заборгованості не є безспірним, якщо банк не надав доказів на підтвердження розміру заборгованості боржника. Зазначеного у виконавчому написі, доказів на підтвердження своєчасного повідомлення боржника про наявність цієї заборгованості та про відповідні розрахунки. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19). У вказаній постанові Верховний Суд зазначив, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Як встановлено судом, підставою вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису, що вбачається із змісту виконавчого напису, є, зокрема, п. 2 Переліку документів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Слід зазначати, що в дану постанову постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року були внесені зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, доповнено перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. п. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року в цій частині. Вказану постанову залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів. У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, суд зазначив: "Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника". Наведене також узгоджується з висновком, який викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року (справа № 910/10374/17). За змістом статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно зі ст.1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Відповідно до\~ст.\~ст.12,\~81\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог і\~заперечень,\~крім випадків\~встановлених цим\~Кодексом.\~Доказуванню підлягають\~обставини,\~які обґрунтовують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для ухвалення\~рішення у\~справі і\~щодо яких\~у сторін\~та інших\~осіб,\~які беруть\~участь у\~справі,\~виникає спір.\~Докази подаються\~сторонами та\~іншими особами,\~які беруть\~участь у\~справі.\~Доказування не\~може ґрунтуватися\~на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Висновок суду: Суд вважає доведеними обставини на які посилається позивач як на підставу своїх вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки відповідачем та третіми особою на стороні відповідача не надано суду достовірних, допустимих, належних та достатніх доказів, які б підтвердили правомірність виникнення у позивача зобов`язання погасити заборгованість, свідчили про безспірність заборгованості за кредитним договором і відповідно виникнення у відповідача права на отримання у нотаріуса виконавчого напису. Разом з тим, не надано доказів, що укладений між банком (фінансовою установою) та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, що також є самостійною підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Отже, суд вважає, що твердження позивача доведено під час судового розгляду, які відповідачем не спростовано. За таких обставин, нотаріус вчинив виконавчий напис всупереч вимогам статті 18 Цивільного кодексу України, статей 87 та 88 Закону України «Про нотаріат», пункту 2\~Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на те, що під час виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса, зареєстрованого в реєстрі за № 42187 від 24 травня 2021 року, стосовно якого суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання цього виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, було стягнуто з боржника [PERSON] грошові кошти 1530,08 грн., тому ці кошти підлягають стягненню з відповідача на підставі статті 1212 ЦК України як безпідставно набуті. Встановлені у судовому розгляді фактичні обставини справи, переконують суд у тому, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а тому їх слід задовольнити, та визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 42187 від 24 травня 2021 року, що вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 681818882 від 24 червня 2020 року у розмірі 50\~167, 00 грн., та стягнути з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» безпідставно стягнуті грошові кошти у сумі 1530,08 грн. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 1610 грн 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved