Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-14 00:00:00

У березні 2023 року [PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Авраменко\~О.В., звернувся до суду з вказаним позовом, який в подальшому уточнив, збільшивши позовні вимоги. Позовна заява мотивована тим, що він займає посаду старшого державного інспектора Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області. 02\~травня 2022 року відповідачем видано наказ №\~251 «Про оголошення простою», яким йому оголошено простій не з вини працівника з 02\~травня 2022 року до припинення чи скасування воєнного стану в Україні, вирішено здійснювати оплату працівникам, зазначеним у пункті 1 цього наказу у розмірі 2/3 посадового окладу. До переліку працівників (додаток до наказу №\~251), яким оголошено простій включено лише його. У преамбулі наказу оголошення простою мотивовано відсутністю можливості забезпечення належних організаційних та технічних умов, необхідних для виконання роботи. Натомість, відповідачем у наказі не зазначено, які саме конкретні причини та підстави існують для оголошення простою, які саме причини та підстави унеможливлюють забезпечення належних організаційних та технічних умов, які саме передбачені ст.\~34 КЗпП України умови для оголошення простою мали місце на момент видання наказу. Позивач зазначає, що у Відділі державного нагляду (контролю) у Сумській області крім нього на рівнозначних посадах працюють [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , для яких простій не оголошувався і які продовжують працювати. Більше того, на початку січня 2023 року йому з відкритих джерел, а саме соціальної мережі Facebook стало відомо, що у вересні на посаду старшого державного інспектора Відділу нагляду (контролю) у Сумській області взагалі прийнято нового працівника [PERSON] . При цьому, йому навіть не пропонували вийти з простою на аналогічну посаду. Позивач вважає, що рішення про простій у роботі йому оголошено незаконно та без наявних на те підстав, простій оспорюваним наказом було оголошено лише йому, тобто не відбулася зупинка роботи ні загалом у Відділі державного нагляду (контролю) у Сумській області, ні в окремих напрямках його діяльності. Оголошення йому простою позивач пов`язує з упередженим ставленням до нього, оскільки на початку 2022 року він перебував у судових тяжбах з відповідачем з приводу незаконного оголошення йому догани, що підтверджено рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 17 січня 2022 року у справі №\~591/4251/21. Крім того, у зв`язку з оголошенням простою у роботі він не отримав від відповідача належної заробітної плати, яку б отримав у тому випадку, якби працював. Зазначає, що внаслідок видання наказу його було позбавлено можливості працювати та отримувати заробітну плату у повному обсязі, а відповідач дійшов передчасного висновку про наявність умов для оголошення простою, оскільки сама по собі військова агресія російської федерації не свідчить про неможливість працювати, зокрема, дистанційно. У зв`язку з цим позивач вважає, що підлягає стягненню різниця у заробітній платі. З урахуванням того, що відповідачем оплата праці за час простою проводилася лише в розмірі посадового окладу без відповідних доплат, тому на його користь з відповідача має бути стягнуто різницю між виплаченою сумою заробітної плати нарахованої під час простою і сумою належної до виплати заробітної плати за кожен місяць незаконно оголошено простою. Посилаючись на вказані обставини, збільшивши позовні вимоги, позивач просить: - визнати незаконним та скасувати наказ Державної служби України з безпеки на транспорті №\~251 від 02 травня 2022 року «Про оголошення простою», яким йому оголошено простій з 02 травня 2022 року до припинення чи скасування воєнного стану в Україні; - стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті на його користь різницю між виплаченою сумою заробітної плати, нарахованої під час простою і сумою, належною йому заробітної плати за період з 02 травня 2022 року по 21 квітня 2023 року у розмірі 171037 грн 89\~коп. (а.с. 121). Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 10 березня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. У відзиві на позовну заяву відповідач Державна служба України з безпеки на транспорті у задоволенні позову просить відмовити та зазначає, що враховуючи інтереси всіх своїх працівників, Укртрансбезпека наразі об`єктивно не в змозі забезпечити на довоєнному рівні роботою всіх своїх працівників, оскільки внаслідок воєнних дій змінились як функції органу державної влади на рівні нормативно-правового регулювання так і організаційна/технічна можливість їх реалізації. Зазначає, що більша частина функцій виконання завдань яких забезпечувалась територіальними органами Укртрансбезпеки не виконується в силу приписів нормативно-правових актів. Крім того, зазначає, що штатна чисельність Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області складає 16 осіб, із них 4 особи знаходяться в простої та 3 особи тимчасово проходять військову службу в лавах Збройних Сил України. Враховуючи вищевикладене, оспорюваний наказ Укртрансбезпеки від 02\~травня 2022 року №\~251 вважає обґрунтованим та таким, що прийнято внаслідок існування об`єктивних причин. Зауважує, що враховуючи оцінку безпосередньої діяльності територіального органу, проведену його начальником, було видано наказ від 02 травня 2022 року № 251, яким оголошено простій не з вини працівників 14 працівникам Укртрансбезпеки з 02 травня 2022 року, у тому числі [PERSON] . Рівень оплати позивачу було встановлено у розмірі двох третин посадового окладу та звільнено від обов`язку перебувати під час простою на робочому місці. Звертає увагу на те, що внаслідок об`єктивних обставин у роботі територіального органу державної влади відбулись зміни з огляду на нормативно-правові зміни, що зумовило низку змін у фактичній організації з роботи; виникла необхідність першочергового дотримання гарантій безпеки життя здоров`я працівників з огляду на непередбачувані збройні атаки з боку російської федерації; незважаючи на складні суспільні процеси, права працівників Укртрансбезпеки дотримано, у тому числі й позивача. Також відповідач вказує на необґрунтованість тверджень позивача про дискримінацію та упередженість, застосовану відносно нього. Щодо позовних вимог про здійснення перерахунку сум заробітної плати під час простою, то зауважує, що відповідно до оскаржуваного наказу Укртрансбезпеки від 02 травня 2022 року № 251 працівники Укртрансбезпеки направлені у простій не здійснюють трудових функцій не знаходяться на робочих місцях, їм здійснюється оплата простою. Відповідач також зазначає, що позивачем пропущено строк для звернення до суду з даним позовом. При цьому, у період воєнного стану, який триває наразі карантинні обмеження на території України не застосовуються (а.с. 72-77). 24 квітня 2023 року до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог (а.с. 121). Протокольною ухвалою суду від 24 квітня 2023 року прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог. У відповіді на відзив позивач зауважує, що обов`язковою підставою для введення простою на підприємстві є повна зупинка його роботи або роботи окремих підрозділів. Проте, станом на 02 травня 2022 року військові дії в місті Суми не велися, адже станом на початок квітня 2022 року Сумська область була звільнена від російських загарбників, тому безпосередньої загрози бойових дій у місті Суми не існувало. Крім того, у оскаржуваному наказі роботодавцем не конкретизовано у чому саме полягає відсутність організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи. Натомість, як видно з табелів обліку робочого часу за період з травня 2022 року по вересень 2022 року, у Відділі державного нагляду (контролю) у Сумській області крім позивача на рівнозначних посадах інспекторів працювали п`ять осіб [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з вересня 2022 року по січень 2023 року вже шість осіб (враховуючи прийнятого на роботу нового працівника [PERSON] ), а з січня 2023 року вже сім осіб (враховуючи прийнятого на роботу нового працівника [PERSON] ), для яких простій не оголошувався, і які продовжують працювати, тобто для цих осіб чомусь наявні організаційні умови необхідні для виконання роботи. Оскільки відповідач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності вибіркового застосування положень ст. 34 КЗпП України щодо позивача в порівнянні з іншими працівниками при однакових умовах праці, тому вважає, що роботодавець фактично позбавив його можливості заробляти собі на життя працею, що гарантовано ст. 43 Конституції України. Наслідком таких неправомірних дій та рішень відповідача стало те, що він отримував лише 2/3 посадового окладу, тому його протиправно позбавлено належної йому, якби не протиправне оголошення простою, заробітної плати (а.с. 127-130). У письмових запереченнях відповідач зазначає, що у разі відсутності організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, що викликане, зокрема, військовим станом, доцільно оформити простій для конкретних державних службовців або структурних підрозділів відповідно до законодавства про працю. Вищевикладене спростовує доводи позивача, що підставою для запровадження простою в умовах воєнного стану є повна зупинка роботи підприємства чи окремих його підрозділів. З моменту повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України виконання основних завдань та функцій, покладених на Укртрансбезпеку та її територіальні органи було обмежено вимогами постанови № 303. Крім того, станом на сьогодні, Сумська область систематично зазнає ракетних обстрілів, що унеможливлює створення безпечних умов праці. А відтак, з урахуванням специфічних умов праці, які полягають у здійсненні заходів державного нагляду (контролю) на автомобільному транспорті шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), тобто такі, які мають роз`їзний характер на всій адміністративно-територіальній одиниці Сумської області, а також неможливості виконання державними службовцями та працівниками службових обов`язків за посадами у дистанційному форматі, оголошено простій. Також простій обумовлено обставинами, такими як відсутність необхідних матеріально-технічних засобів. Таким чином, в умовах тимчасового зупинення виконання значної частини функцій, відповідно, неможливим є й забезпечення всіх працівників роботою у тому обсязі, який був наявний до початку повномасштабного вторгнення сил країни-агресора. Крім того, здійснення оплати простою не з вини працівника є однією із законодавчо закріплених форм гарантій забезпечення трудових прав працівників, оскільки у період простою вони не виконують трудових функцій, мають джерело доходу, за ними зберігається посада (а.с. 155-162). Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 25 травня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Авраменко О.В. позов підтримав. Представник відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті Мокрицька\~К.В. у задоволенні позову просила відмовити. Заслухавши думку представників сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває у трудових відносинах з Державною службою України з безпеки на транспорті та займає посаду старшого державного інспектора Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області. Наказом Державної служби України з безпеки на транспорті від 02 травня 2022 року № 251 відповідно до частини першої статті 34, частини першої статті 113 КЗпП України, статті 12, частини першої статті 13 Закону України «Про оплату праці», Указу Президента України від 24\~лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24\~лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженого Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ та Указом від 18 квітня 2022 року №\~259/2022, затвердженого Законом України від 21 квітня 2022 року №\~2212-ІХ), постанови Кабінету Міністрів України від 07 березня 2022 року № 221 «Деякі питання оплати праці працівників державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, що фінансуються або дотуються з бюджету, в умовах воєнного стану», у зв`язку з відсутністю можливості забезпечення належних організаційних та технічних умов, необхідних для виконання роботи, та з метою належної роботи державного органу оголошено простій не з вини працівників [PERSON] з 02 травня 2022 року до припинення чи скасування воєнного стану в Україні (а.с. 13, 14, 80, 81). Згідно з витягами зі штатного розпису Державної служби України з безпеки на транспорті на 2022 рік у Відділі державного нагляду (контролю) у Сумській області обліковується 12 штатних посад, у тому числі: начальник відділу 1 посада, головний спеціаліст 2 посади, старший державний інспектор 9 посад (а.с. 34, 35). Як вбачається з табелю обліку використання робочого часу за травень 2022 року, облікова чисельність працівників Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області становила 15 осіб, з яких: працюючих 9, інший невідпрацьований час 2, простій, у тому числі, позивач 4. При цьому, на посаді старшого державного інспектора Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області, яку також займає і позивач, кількість працюючих становила 4 особи, інший невідпрацьований час 1, простій, у тому числі, позивач 2 (а.с. 18). Аналогічна ситуація склалася у червні, липні та серпні 2022 року, що підтверджується табелями обліку використання робочого часу за вказаний період (а.с. 19-22). Разом з цим, як вбачається з наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 02\~вересня 2022 року №\~1255-К, призначено на посаду старшого державного інспектора Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області Бєлокура Сергія з 05 вересня 2022 року, а на підставі наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 04 січня 2023 року №\~5-К призначено на посаду старшого державного інспектора Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області Магу Катерину з 05\~січня 2023 року (а.с. 142, 143). Стаття 43 Конституції України гарантує право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан, який діє на теперішній час. Згідно з пунктом 3 цього Указу, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України. Відповідно до частини 1 статті 34 КЗпП України простій це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. Згідно з частинами 1, 3 статті 113 КЗпП України час простою не з вини працівника, в тому числі на період оголошення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). За час простою, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров`я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з його вини, за ним зберігається середній заробіток. Водночас, суд наголошує, що для оголошення простою роботодавець має перебувати в таких обставинах, коли він не може надати працівнику роботу, а працівник не може виконати роботу. Зокрема, у випадку, якщо необхідні для виконання роботи працівником виробничі, організаційні, технічні можливості, засоби виробництва знищені в результаті бойових дій або їх функціювання з об`єктивних і незалежних від роботодавця причин є неможливим, а переведення працівника на іншу роботу або залучення його до роботи за дистанційною формою організації праці неможливо. Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] працює на посаді старшого державного інспектора Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області. Оголошуючи простій для позивача, відповідач виходив з відсутності в нього можливості забезпечення належних організаційних та технічних умов, необхідних для виконання роботи, та з метою належної роботи державного органу. Разом з тим, судом встановлено, що чотири з семи працівників, які займають рівнозначні з позивачем посади старшого державного інспектора Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області продовжили працювати в умовах повного робочого дня, за що щомісячно отримували заробітну плату (а.с. 29, 30, 32), один працівник був відсутній на роботі по інших причинах, а двом, з яких у тому числі і позивачу, було оголошено простій (а.с. 18-21). Крім того, у вересні 2022 року та в січні 2023 року відповідач прийняв на роботу нових працівників [PERSON] та [PERSON] на посади старшого державного інспектора Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області, яку також займає і позивач. При цьому, відповідач не довів, а матеріали справи не містять доказів про те, що перед прийняттям на роботу нових працівників на рівнозначну з позивачем посаду останньому пропонувалося припинити простій, вийти на роботу та приступити до виконання трудових обов`язків, а також доказів відмови позивача від такої пропозиції. За таких обставин, суд дійшов висновку, що оголошення простою для позивача є\~\~незаконним, оскільки обставин неможливості відповідача\~у зв`язку з\~\~військовою агресією проти України\~надати позивачу роботу, а останньому її виконувати в цій справі не встановлено. Крім того, не припиняючи простій для позивача та приймаючи на роботу нових працівників на рівнозначну з позивачем посаду, відповідач незаконно позбавив позивача права на працю. При цьому, сама по собі обставина зменшення кількості планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) після введення воєнного стану на території України не свідчить про неможливість відповідача забезпечити позивача, який обіймає посаду старшого державного інспектора Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області, роботою, ураховуючи факт забезпечення роботою інших працівників Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області, які займають рівнозначну з позивачем посаду. Таким чином, оскаржуваний позивачем наказ в частині оголошення йому простою є незаконним та підлягає скасуванню. Ураховуючи, що незаконні дії відповідача позбавили позивача можливості працювати, суд дійшов висновку, що обґрунтованими є позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача різниці між виплаченою сумою заробітної плати, нарахованої під час простою і сумою, належною йому до виплати, оскільки внаслідок незаконно оголошеного для позивача простою останній був позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин. У заяві про збільшення позовних вимог позивач просить стягнути різницю у заробітній платі за період з 02 травня 2022 року по 21 квітня 2023 року. При цьому, в судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Авраменко О.В. визнав той факт, що допустився помилки в розрахунку суми невиплаченої заробітної плати. Перевіряючи розрахунок позивача, суд керується Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. №100, виходячи з двох повних останніх місяців роботи за січень та лютий 2022 року у розмірі 36386\~грн 63\~коп. (13647,62\~грн без урахування днів відрядження у січні 2022 року + 22739,01 грн у лютому 2022 року). Середньоденна заробітна плата становила 932 грн 99 коп. із розрахунку: 36386,63 грн / 39 днів (19 у січні та 20 у лютому). Отже, середньомісячна заробітна плата становила 18193\~грн 31\~коп. із розрахунку: 932,99 грн * 19,5 днів. Розмір заробітної плати, який щомісячно виплачувався [PERSON] за час простою становив 3916 грн 67 коп. Отже, розмір середньоденної заробітної плати за час простою становив 195\~грн 83 коп. (3916,67 грн / 20 днів). Відтак, сума невиплаченої середньомісячної заробітної плати становить: 18193,31\~грн 3916,67\~грн = 14276\~грн 64\~коп., а сума невиплаченої середньоденної заробітної плати, відповідно, становить: 932,99 грн 195,83\~грн = 737\~грн 16\~коп. Таким чином, сума різниці між виплаченою позивачу сумою заробітної плати, нарахованої за час простою і сумою, належної йому до виплати за період з 02 травня 2022 року по 21\~квітня 2023 року, що становить 11 місяців і 15 робочих днів визначається наступним чином: 14276\~грн 64\~коп. * 11\~місяців + 737\~грн 16\~коп. * 15 робочих днів = 168\~100 грн 44 коп., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. У свою чергу, відповідач не спростовував вказаний розрахунок, як і не навів власного розрахунку, мотивуючи це тим, що позивач не працював в умовах оголошеного йому простою. Однак, суд наголошує, що за своїм змістом середній заробіток за час вимушеного прогулу є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин. Оскільки оголошений позивачу простій є незаконним, що знайшло своє підтвердження матеріалами справи, тому у позивача виникло право на отримання середнього заробітку за час незаконного простою. Отже, позов підлягає задоволенню повністю. Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України. Оскільки позов задоволено, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору за позовною вимогою про визнання незаконним і скасування наказу у сумі 1073 грн 60 коп. (2684 грн * 0,4) (а.с. 8). Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за позовною вимогою про стягнення різниці у заробітній платі у сумі 1073 грн 60 коп. (2684 грн * 0,4), оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору за вказаною позовною вимогою на підставі п. 1 ч. 1 ст.\~5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved