Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики та поруки. Мотивуючи свої вимоги тим, що 27.07.2020 року був укладений письмовий договір позики, предметом якого було передання у безвідсоткову позику позикодавцем позичальнику грошових коштів в сумі 322 000 грн.. що на день передачі грошей відповідала еквівалентові сумі 11 500 доларів США за середнім курсом 28 грн. - 1 доллар США. Укладений договір позики грошових коштів між заявником та боржником; є письмовим правочином, який відповідає формі передбаченої ст. ст. 207, 640, 1047 ЦК України, оскільки боржником в той же день 27,07.2020 року було надано розписку, підписану ним власноручно про отримання відповідачем всієї суми грошових коштів. Строк повернення згідно п. 2.1 договору - до 27.08.2020 року. Свої зобов`язання щодо своєчасного повернення суми боргу відповідач не виконав. Загальна сума боргу на момент звернення позивача до суду становить 11118, 50 доларів США, що на день звернення до суду, згідно офіційного курсу НБУ (36, 5686 грн. за 1 долар США) на 04.04.2023 року, становить 406 587, 69 гривень. Тому позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача 406 587, 69 грн. суми основного боргу та 32 554, 20 грн. 3% річних, загалом 439 142,18 грн. Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, виклик до суду надсилався за зареєстрованим місцем проживання та опублікований на офіційному веб-сайті суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судовезасідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач по справі у судове засідання не з`явився, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд прийшов до висновку про можливість заочного розгляду справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики та поруки. Мотивуючи свої вимоги тим, що 27.07.2020 року був укладений письмовий договір позики, предметом якого було передання у безвідсоткову позику позикодавцем позичальнику грошових коштів в сумі 322 000 грн.. що на день передачі грошей відповідала еквівалентові сумі 11 500 доларів США за середнім курсом 28 грн. - 1 доллар США. Укладений договір позики грошових коштів між заявником та боржником є письмовим правочином, який відповідає формі передбаченої ст. ст. 207, 640, 1047 ЦК України, оскільки боржником в той же день 27,07.2020 року було надано розписку, підписану ним власноручно про отримання відповідачем всієї суми грошових коштів. Строк повернення згідно п. 2.1 договору - до 27.08.2020 року. Свої зобов`язання щодо своєчасного повернення суми боргу відповідач не виконав. Загальна сума боргу на момент звернення позивача до суду становить 11118, 50 доларів США, що на день звернення до суду, згідно офіційного курсу НБУ (36, 5686 грн. за 1 долар США) на 04.04.2023 року, становить 406 587, 69 гривень. Тому позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача 406 587, 69 грн. суми основного боргу та 32 554, 20 грн. 3% річних, загалом 439 142,18 грн. Відповідачі у 2022 році зробили кілька повернень грошових коштів в рамках вищевказаного договору позики від. 27.07.2020 року, зокрема: 16.06.2022 року - 3000 гри. (залишок боргу - 11 397,44 долара США); 19.07.2022 року - І00 Євро (залишок боргу - 11 315,93 долара США); 30.08.20222 року - 100 Євро (залишок боргу - 11 215,93 долара США); 13.08.2022 року - 100 Євро (залишок боргу - 11 118,50 долара США). Отже, сума основного боргу - 11 118, 50 доларів ША, гривневий еквівалент на момент звернення до суду (офіційний курс НБУ на 04.04.2023 року за 1 долар США 36, 5686 грн.) становить 406 587, 69 грн. та 3% річних - 32 554, 20 грн. Загальна сума позовних вимог становить: 439 142,18 грн. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Стаття 530 ЦК України встановлює, що якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи положення ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У відповідності до ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Згідно зі ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. З`ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як відповідач [PERSON] своїх зобов`язань за договором позики б/н від 27.07.2020 не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість за договором позики, яка підлягає стягненню з [PERSON] - у розмірі 439142,18 грн. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України 4391.43 грн. судових витрат, понесених позивачем на сплату судового збору, слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved