Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до Уманського міськрайонного суду із заявою про встановлення факту смерті особи в порядку ст.317 ЦПК України, заінтересованою особою зазначивши Уманський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Заяву обґрунтовує тим, що згідно свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , виданого 25 липня 2023 року Сімферопольським районним відділом ЗАГС №3 Департамента ЗАГС Міністерства юстиції Республіки Крим, актовий запис № 170239910003106817001, [INFO] в місті Кам`янка-Дніпровська, Запорізької області, у віці 81 роки померла її матір, [PERSON] , причина смерті мозкова кома, недиференційований інсульт. Факт того, що вона, [PERSON] , є донькою покійної [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 16.08.1963, актовий запис № 62. [PERSON] та [PERSON] , 25 липня 1984 року зареєстрували шлюб, та відповідно заявниця змінила прізвище, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] , актовий запис №324. Після смерті матері вона звернулася до Уманського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) по питанню реєстрації смерті її матері, але їй було усно відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті, у зв`язку з тим, що факт смерті відбувся па тимчасово окупованій території України, на якій не можливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». У зв`язку із цим, вона вимушена звернутися до суду з заявою про встановлення факту смерті громадянки України [PERSON] , [INFO] , яка настала [INFO] . Просить суд встановити факт смерті громадянки України, [PERSON] , [INFO] , місце народження - с. Вікняне Добровеличківського району Кіровоградської область, місце смерті - Україна, Запорізька область, Василівський район, місто Кам`янка-Дніпровська, яка настала [INFO] . В судове засіданні заявник [PERSON] не з`явилась, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, заяву підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Представник заінтересованої особи Уманського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлені своєчасно, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника, не заперечують проти встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , в оцінюванні доказів покладаються на думку суду. У відповідності до вимог ст.ст.223, 247 ч.2 ЦПК України, суд розглядає справу без участі сторін, які належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження. Згідно положень ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до ч.2 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Положеннями ст.ст.80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16.08.1963 с/х Уралець Долматовського району Курганської області, актовий запис №62, згідно якого батьками [PERSON] , [INFO] , записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 25 липня 1984 року Первомайським міським відділом ЗАГС Миколаївської області, актовий запис №324, 25.07.1984 зареєстровано шлюб [PERSON] , [INFO] , зі [PERSON] , [INFO] . Прізвище після реєстрації шлюбу дружини « [PERSON] ». Факт смерті матері заявника [PERSON] - [PERSON] підтверджується наступними документами копії яких засвідчені позивачем та надані до суду, а саме: довідкою про смерть № С-08132 від 25.07.2023, виданою «Симферопольский районный отдел ЗАГС №3 Департамента ЗАГС Министерства юстиции Республики Крым», з вказаною причиною смерті - «мозговая кома R40.2», «инсульт недифференцированный 164»; копією свідоцтва про смерть [NUMBER] від 25.07.2023 виданого «99100031 Симферопольский районный отдел ЗАГС №3 Департамента ЗАГС Министерства юстиции Республики Крым»; копією паспорту [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] виданого Кам`янсько-Дніпровським РВУМВС України в Запорізькій області 08.12.1999; копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] на [PERSON] . Згідно наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за № 1668/39004 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» Кам`янсько-Дніпровська міська територіальна громада Василівського району Запорізької області, до складу якої входить м. Кам`янка-Дніпровська, відноситься до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України. Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, та який станом на час розгляду справи продовжено до 19 лютого 2023 року Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, що затверджений Законом України № 2119-IX від 15.03.2022, Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022, що затверджений Законом України № 2212-IX від 25.05.2022, Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022, що затверджений законом України № 2219-IX від 15.05.2022, Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX); Указом Президента України від 07 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 № 2738-IX); Указом Президента України від 1 травня 2023 року № 254/2023 затвердженим Законом України від 02.05.2023 № 3057-IX продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб та Указом Президента України від 26 липня 2023 року № 451/2023 затвердженим Законом України від 17.08.2023 № 3275-IX продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 року № 1064. Відповідно до ст.17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Пунктом 5 Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 року, в редакції, затвердженій Наказом Міністерства юстиції України № 1154/5 від 22.11.2007 року, з наступними змінами, передбачено, що підставою для державної реєстрації є: лікарське свідоцтво про смерть; фельдшерська довідка про смерть; лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті в певний час. Вказані вище нормативно-правові акти не містять спеціальної норми щодо порядку державної реєстрації факту смерті на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, що унеможливлює державну реєстрацію факту смерті в позасудовому порядку. Згідно приписів ч.2 ст.319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів (п.18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»). Вирішуючи питання щодо оцінки наявних доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах Кіпр проти Туреччини (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001), Молдови та Росії (Mozer v. the Republicof Moldovaand Russia, 23.02.2016), де наголошено, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]. Цей висновок в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватись недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованих територіях, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цих територій при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Суд, оцінюючи в якості доказів надані заявником документи, а саме довідку про смерть № С-08132 від 25.07.2023, видану «Симферопольский районный отдел ЗАГС №3 Департамента ЗАГС Министерства юстиции Республики Крым», та копію свідоцтва про смерть [NUMBER] від 25.07.2023 виданого «99100031 Симферопольский районный отдел ЗАГС №3 Департамента ЗАГС Министерства юстиции Республики Крым», враховує правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 20 грудня 2018 року у справі № 707/1607/16-ц, згідно якої посилання заявника на застосування «намібійського винятку» не дає підстав для висновку, що факт смерті може підтверджуватися лише документами, виданими органами на непідконтрольній території України. Заявник зобов`язаний надати суду також й інші докази, які не отримані від органів тимчасово окупованої території. Такими доказами можуть бути пояснення свідків, фототаблиці, тощо. Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ч.1 ст.18 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 4 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. За встановлених обставин суд дійшов висновку, що заявник не має можливості отримати документ встановленої форми про смерть матері [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Вікняне Добровеличківського району Кіровоградської області, яка померла [INFO] в м. Кам`янка-Дніпровська Василівського району Запорізької області, оскільки на вказаній території не здійснюють повноваження органи влади України, як заклади охорони здоров`я або судово-медичні установи, які б мали можливість встановити факт смерті, так і органи реєстрації актів цивільного стану, які б мали можливість зареєструвати факт смерті та видати належне свідоцтво про смерть. Частиною 1 статті 17 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно роз`яснень, викладених у п. 1 постанови ПВСУ від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Встановлення факту смерті [PERSON] , породжує юридичні наслідки для заявника оскільки необхідне для проведення державної реєстрації смерті та отримання відповідного документу - свідоцтва про смерть, згідно чинного законодавства України, при цьому, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті за вказаних обставин. За встановлених обставин, оскільки мати заявника - [PERSON] , [INFO] , померла на території тимчасово непідконтрольній Україні, на якій введено воєнний стан, та яка є тимчасово окупованою територією України, визначеною такою відповідно до законодавства, смерть особи не може бути зареєстрована в органах ДРАЦСУ на підставі наданих заявником документів, тому вимоги заявника про встановлення факту смерті гр. [PERSON] є обґрунтованими. Оскільки заявник позбавлений можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити факт смерті своєї матері, а також надати для реєстрації смерті документ, передбачений законодавством України, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що наявні підстави для визнання факту смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у м. Кам`янка-Дніпровська Василівського району Запорізьської області, тому є правові підстави для задоволення заяви [PERSON] . Відповідно до вимог п.8 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства. Відповідно до ч.4 ст.317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved