Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-10 00:00:00

[PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить припинити стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з 01 січня 2019 року. Судові витрати покласти на відповідачку. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач та відповідач є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Шлюб між батьками дитини не укладався. Сторони не проживають разом досить тривалий час. Виконавчим комітетом Бахмутської міської ради ухвалено рішення про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] з батьком [PERSON] . Фактично з листопада 2018 року позивач з сином [PERSON] , бабусею і дідусем [PERSON] проживають окремо від відповідачки, жодних відносин між позивачем та відповідачкою не існує, остання взагалі не виявляє інтересу до дитини, не займається вихованням сину. При зборі документів для звернення позивачем до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідачки відносно дитини, з`ясувалося, що в серпні 2018 року відповідачка зверталася до Артемівського міськрайонного суду Донецької області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на її користь на утримання дитини [PERSON] . 28 серпня 2018 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області [PERSON] було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на її користь, аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 21 серпня 2018 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Відповіддю від 12 грудня 2022 року Бахмутський ВДВС у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на запит адвоката позивача повідомив, що на примусовому виконанні у відділі перебував виконавчий документ № 219/9410/18, 2-н/219/1055/2018 від 06 вересня 2018 року, виданий Артемівським міськрайонним судом Донецької області про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] у розмірі частини доходу платника, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказаний виконавчий документ повернуто відповідачці. Враховуючи, що строк пред`явлення до виконання судового наказу від 28 серпня 2018 року судом встановлено до 23 жовтня 2029 року, а дитина з 2018 року не проживає з матір`ю, відповідачка матеріально не забезпечує сина, дитина проживає разом з батьком і знаходиться на повному забезпеченні у батька, позивач вимушений звернутися до суду з позовом про припинення стягнення з нього аліментів на утримання сина на користь відповідачки. Представник позивача [PERSON] , позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Від представника позивача [PERSON] надійшло клопотання про долучення доказів, також надійшли заяви про проведення судового засідання у відсутність позивача і його адвоката, на позовних вимогах наполягали, просили їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечувала. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці дитини, - Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, явку свого представника у судове засідання не забезпечила. Від представника третьої особи до суду надійшло пояснення щодо позову, відповідно до якого, Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради вважає за необхідне захистити порушене право позивача. Також представник третьої особи просив судові засідання по справі проводити за її відсутності, всі процесуальні рішення приймати на розсуд суду та у відповідності до чинного законодавства України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області 01 листопада 2011 року, актовий запис № 664, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 23). Відповідно до копії судового наказу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28 серпня 2018 року у справі № 219/9410/18 (провадження № 2-н/219/1055/2018), з [PERSON] , [INFO] (паспорті дані серія [NUMBER] , виданий Артемівським МВ УМВС України в Донецькій області 20 вересня 1995 року), місце проживання якого: [ADDRESS] , стягнуто на користь [PERSON] , [INFO] , місце проживання якої: [ADDRESS] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідно віку, починаючи з 21 серпня 2018 року, до досягнення дитини повноліття (а.с. 16-17). Згідно з зазначеним у відповіді Бахмутського ВДВС у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 12 грудня 2022 року на запит адвоката позивача, на примусовому виконанні у відділі перебував виконавчий документ № 219/9410/18, 2-н/219/1055/2018 від 06 вересня 2018 року, виданий Артемівським міськрайонним судом Донецької області про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] у розмірі частини доходу платника, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але 21 грудня 2021 року державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження (а.с. 10). Довідками про реєстрацію місця проживання відділу реєстрації Бахмутської міської ради підтверджується, що з 29 грудня 2021 року дитина [PERSON] зареєстрований за адресою реєстрації батька [PERSON] , а саме: [ADDRESS] (а.с. 11-12). Рішенням виконавчого комітету Бахмутської міської ради № 258 від 08 вересня 2021 року, визначено місце проживання малолітнього [PERSON] з батьком [PERSON] (а.с. 22). Судовим наказом Дружківського міського суду Донецької області від 28 березня 2023 року, з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , стягнуто на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину щомісячно, починаючи з 30 листопада 2022 року і до досягнення дитиною повноліття (справа № 229/2361/22). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданого Бахмутським відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за вих. № 1825 від 13 липня 2023 року, заборгованість зі сплати аліментів [PERSON] за виконавчим документом 229/2361/22 станом на 01 липня 2023 року становить 9 961, 23 грн. Вирішуючи справу по суті, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 150 цього Кодексу визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров`я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя. Згідно із ч. 2 ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Відповідно до ч. ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Як роз`яснено в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. З аналізу даної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні аналогічних спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. У ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року) зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч. 3 ст. 181, ст. 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом наведених правових норм аліменти присуджуються з метою утримання дитини на користь того з батьків, з ким проживає дитина, і який здійснює утримання цієї дитини. Аналіз частини другої статті 181 СК України свідчить про те, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків, з ким проживає дитина, а відповідний обов`язок сплачувати аліменти на дитину той з батьків, хто проживає окремо від неї. Таке тлумачення цієї норми міститься також в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Відповідно до положень ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно із ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави звільнення від сплати. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження. Правовий аналіз зазначених положень закону свідчить про те, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину або діти проживають із батьком. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.ст. 77, 79, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що дитина припинила проживати з матір`ю і почала проживати з батьком та перебуває на його утриманні. У зв`язку з чим, припинення стягнення аліментів на користь відповідачки буде сприяти забезпеченню інтересів дитини. З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог та звільнення позивача від сплати аліментів на утримання дитини. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачки судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved