Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення часток у праві спільної сумісної власності на земельні ділянки, на підставі положень ст. 15, 16, 368, 370 ЦК України. Позов мотивовано тим, що він є власником будинковолодіння [ADDRESS] на підставі договору дарування від 05 червня 2023 року за реєстровим №874; свідоцтва про право на спадщину від 02 вересня 1977 року, виданого Другою вінницькою державною нотаріальною конторою, дублікат якого виданий 29 листопада 2022 року Державним нотаріальним архівом Вінницької області, свідоцтва про право на спадщину від 28 січня 2009 року, виданого Другою вінницькою державною нотаріальною конторою, дублікат якого виданий 24 лютого 2021 року Державним нотаріальним архівом Вінницької області. Земельна ділянка під вказаним будинковолодінням була приватизована разом з [PERSON] у спільну сумісну власність, що підтверджується державними актами на право власності на земельні ділянки серії ЯЛ 448651 та ЯЛ №448652 від 24 грудня 2010 року. Земельна ділянка з кадастровим номером 0510137000:03:063:0216 площею 0,10 га призначена для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, земельна ділянка з кадастровим номером 0510137000:03:063:0217 площею 0,10 га призначена для будівництва і обслуговування індивідуального гаража. Позивач зазначає, що у зв`язку з відсутністю визначених часток у праві спільної сумісної власності та недосягнення згоди за життя співвласника виділ відповідних часток в позасудовому порядку є неможливим. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду, а тому позивач просив визначити, що частки [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] , у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,10 га, кадастровий номер 0510137000:03:063:0216, та земельну ділянку площею 0,10 га, кадастровий номер 0510137000:03:063:0217, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , становлять по . Відповідач надав заяву про визнання позову, вказуючи на те, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності на земельні ділянки, розташовані за адресою: [ADDRESS] , є рівними. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 липня2023 року прийнято справу до розгляду у загальному позовному провадженні та призначене підготовче засідання. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30 серпня 2023 року витребувано копію спадкової справи щодо майна померлої [PERSON] та закрите підготовче провадження. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, однак останній подав заяву та просив розгляд справи провести у відсутність позивача та його представника. Відповідач [PERSON] також в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши обставини справи, суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено наступні фактичні обставини справи та правовідносини, врегульовані нормами глави 26 книги ІІІ ЦК України стосовно права спільної сумісної власності на майно. Судом установлено, що [PERSON] є власником будинковолодіння [ADDRESS] на підставі договору дарування від 05 червня 2023 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , за реєстровим №874; свідоцтва про право на спадщину від 02 вересня 1977 року, виданого Другою вінницькою державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №1-1049, дублікат якого виданий 29 листопада 2022 року Державним нотаріальним архівом Вінницької області, зареєстрований в реєстрі за №2-361, свідоцтва про право на спадщину від 28 січня 2009 року, виданого Другою вінницькою державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №2-250, дублікат якого виданий Державним нотаріальним архівом Вінницької області, зареєстрований в реєстрі за №2-361. Право власності на вказане майно зареєстроване за позивачем, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав від 08 червня 2023 року №334971644 (а.с21). [PERSON] та [PERSON] є власниками земельної ділянки площею 0,10 га з кадастровим номером 0510137000:03:063:0216 призначеної для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та земельної ділянки з кадастровим номером 0510137000:03:063:0217 площею 0,10 га призначеної для будівництва і обслуговування індивідуального гаража, що підтверджується державними актами на право власності на земельні ділянки серії ЯЛ 448651, виданого 24 грудня 2010 року, та ЯЛ №448652 від 24 грудня 2010 року. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05 березня 2019 року (а.с.26). Як слідує з матеріалів спадкової справи №173/2019 щодо майна померлої [PERSON] із заявами про прийняття спадщину до Другої вінницької нотаріальної контори звернувся чоловік померлої [PERSON] . Її діти: [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини. [PERSON] отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] та 1/6 частку житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами номер [ADDRESS] . Вказана частка в житловому будинку була згодом подарована [PERSON] (позивачу в справі) відповідно до договору дарування від 05 червня 2023 року, зареєстрованого в реєстрі за №874. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно з ч.2\~ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до частин 4, 5 ст. 89 Земельного кодексу України передбачено, що співвласники земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або виділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачене законом або не встановлено судом. Відповідні роз`яснення містять й положення п.5\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року №20. Відповідно до положень\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Позивач, заявляючи вимогу про визначення часток у праві спільної сумісної власності на земельні ділянки, посилається на рівність часток. При цьому судом не встановлено обставин, які вказували б протилежне. Підтверджує дану обставину і відповідач як спадкоємець померлої за законом, надавши заяву про визнання позову. Визначаючись щодо позовних вимог, суд враховує положення вказаних вище норм законодавства про рівність часток, а також те, що часта померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду, а не визначення часток не дає можливості позивачу в повній мірі реалізувати свої права та розпоряджатися своїм правом власності на вказане майно. Оскільки земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності двох співвласників без визначення їх часток, слід дійти висновку, що частка кожного співвласника в праві власності на земельні ділянки становить 1/2. При цьому не було встановлено існування обставин, які б могли бути підставою для збільшена або зменшена часток співвласників земельних ділянок. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визначення розміру часток в праві спільної сумісної власності на земельні ділянки в розмірі по 1/2 підлягає задоволенню. При цьому суд враховує, роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. На підставі викладеного,

Outcome: approved