Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про демонтаж зовнішнього блоку кондиціонера та приведення фасаду будинку в попередній стан. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що [PERSON] є власником однокімнатної квартири [ADDRESS] . У вересні 2021 року [PERSON] встановлено зовнішній блок кондиціонера біля балкону квартири, належної позивачу, на зовнішній стіні будинку, що призвело до порушення зовнішнього вигляду будівлі, цілісності фасаду і може призвести до руйнування облицювального шару фасаду будинку. Також, під час роботи вказаного зовнішнього блоку кондиціонеру, відведене кондиціонером тепле повітря під тиском прямо попадає у відкрите вікно балкону, що у свою чергу негативно впливає на стан провітрювання квартири позивача. Крім того, під час роботи кондиціонер видає характерні звуки та вібрації, які чутно в квартирі позивача, та які негативно впливають на емоційний стан позивача та погіршують комфортні умови життя. Планування однокімнатної квартири позивача не дають можливість розташовуватися в квартирі таким чином аби вібрація, звуки та тепле повітря з кондиціонеру не сприяли дискомфорту позивачу. Позивач неодноразово звертався до позивача з вимогою демонтувати вказаний зовнішній блок кондиціонеру та перевісити його на іншу стіну з торця будинку, де також розташовані вікна відповідача. З метою захисту порушених прав, позивач 25 серпня 2021 року звернувся до Національної поліції, проте в захисті порушених прав позивачеві було відмовлено. В подальшому, щоб спонукати відповідача демонтувати зовнішній блок кондиціонеру, позивач 3 вересня 2021 року звернувся із письмовою заявою до комітету органу самоорганізації населення будинку 3-б. За результатом засідання органу самоорганізації населення було складено протокол №12 від 09.09.2021 року, в якому відповідач [PERSON] виступив та заявив, що на вимогу [PERSON] перенесе зовнішній блок кондиціонеру до наступного сезону. Однак, до цього часу відповідачем не вчинено жодних дій з монтажу зовнішнього блоку кондиціонера. Ухвалою суду від 06 липня 2023 року у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. (а.с.28) Відповідач заяву із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не направляв, відзив на позов не подавав. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судом встановлено, що [PERSON] є власником однокімнатної квартири [ADDRESS] . У вересні 2021 року [PERSON] встановлено зовнішній блок кондиціонера біля балкону квартири, належної позивачу, на зовнішній стіні будинку, що на твердження позивача призвело до порушення зовнішнього вигляду будівлі, цілісності фасаду і може призвести до руйнування облицювального шару фасаду будинку. Також, на думку позивача під час роботи вказаного зовнішнього блоку кондиціонеру, відведене кондиціонером тепле повітря під тиском прямо попадає у відкрите вікно балкону, що у свою чергу негативно впливає на стан провітрювання квартири позивача. Крім того, під час роботи кондиціонер видає характерні звуки та вібрації, які чутно в квартирі позивача, та які негативно впливають на емоційний стан позивача та погіршують комфортні умови життя. Планування однокімнатної квартири позивача не дають можливість розташовуватися в квартирі таким чином аби вібрація, звуки та тепле повітря з кондиціонеру не сприяли дискомфорту позивачу. Позивач неодноразово звертався до позивача з вимогою демонтувати вказаний зовнішній блок кондиціонеру та перевісити його на іншу стіну з торця будинку, де також розташовані вікна відповідача. З метою захисту порушених прав, позивач 25 серпня 2021 року звернувся до Національної поліції, проте в захисті порушених прав позивачеві було відмовлено. В подальшому, щоб спонукати відповідача демонтувати зовнішній блок кондиціонеру, позивач 3 вересня 2021 року звернувся із письмовою заявою до комітету органу самоорганізації населення будинку 3-б. За результатом засідання органу самоорганізації населення було складено протокол №12 від 09.09.2021 року, в якому відповідач [PERSON] виступив та заявив, що на вимогу [PERSON] перенесе зовнішній блок кондиціонеру до наступного сезону. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Згідно із ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Позивачем не надано доказів до суду про те , що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Суд не приймає до уваги долучені фотознімки на підтвердження позовних вимог, оскільки встановити належність вказаних фото не вдається за можливе. Також з наявних в матеріалах справи доказів не можливо встановити, що саме відповідач, який мешкає у квартири [ADDRESS] , встановив на п`ятому поверсі будинку зовнішній блок кондиціонер, а також не можливо встановити той факт, що у квартиру [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] потрапляє тепле повітря від кондиціонеру, що у свою чергу негативно впливає на стан провітрювання квартири позивача. Згідно з вимогами статтей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи викладене, аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, оскільки позов є необґрунтованим та не підтверджений належними доказами, відсутні підстави для його задоволення. За положеннями статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи норми ст. 141 ЦПК України, оскільки суд відмовив у задоволенні позову, витрати щодо розгляду справи покладаються на позивача. На підставі вищенаведеного та

Outcome: dismissed