Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] , в якому просять позбавити відповідачку батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідачки на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 жовтня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначили, що [INFO] народилася [PERSON] , біологічною матір`ю якої є [PERSON] . Мати не зареєструвала дитину в районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану та не отримала свідоцтво про її народження. Дитина не відвідувала дитячий садок та шкільний навчальний заклад. Після народження дитини відповідачка постійно не проживала спільно із нею та батьком дитини в одному приміщенні, не займалась вихованням дитини, не несла витрати на дитячі речі та ліки. Періодично відносно дитини вчинялось психологічне насильство через систематичне фізичне насильство між її батьками. Дитина перебувала у постійному стресі. Бійки були настільки сильними, що дитина вимушена була рознімати батьків. Відповідачка покинула її на вулиці у 2017 році, про що складено відповідний акт. Дитина була влаштована до КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР. Розпорядженням голови Вільнянської РДА Запорізької області № 392 від 29.08.2018 дитині надано статус позбавленої батьківського піклування. З 30.08.2018 дитина перебуває на обліку з усиновлення, а з 16.11.2018 проживає в родині позивачів. Психологічний стан дівчинки значно поліпшився, дитина стала для позивачів рідною, називає їх батьками, біологічну мати згадує неохоче. З 19.11.2018 дитина навчається в КОЗ «Плодородненської ЗЗСО». Через 11 років після народження дитини відповідачка звернулась до суду з позовом про визнання материнства. Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 20.05.2021 по справі № 314/3131/20 відповідачці відмовлено в задоволенні позову. Допитана в судовому засідання дитина пояснила, що до проживання в прийомній сім`ї вона перебувала в реабілітаційному центрі, оскільки її покинула мати. Одного разу мати пішла з дому та залишила її з батьком і хворим дідусем, які про взагалі про неї не дбали. Через деякий час її знайшли і забрали до дитячого будинку. В прийомній сім`ї їй дуже добре, батьки її люблять та піклуються про неї. На біологічну мати вона не ображається, проте бути її донькою не бажає, оскільки має неприємні спогади, не уявляє свого майбутнього та не довіряє їй. Постановою Запорізького апеляційного суду від 28.09.2021 по справі № 314/3131/20 скасовано рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 20.05.2021 визнано за [PERSON] материнство та внесено відповідні зміни в свідоцтво про народження дитини. Дитина категорично повідомила, що позивачів не залишить та відмовляється повертатись до [PERSON] . Відповідачка подала відзив на позов, в якому зазначила, що висновки позивачі зробили на підставі Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про покинуту чи знайдену дитину та її доставку. Дитина не була покинутою, а тимчасово проживала разом батьком та дідусем у Вільнянському районі Запорізької області через прояви насильства з боку батька дитини. Вона змушена була деякий час проживати окремо від дитини. Забрати дитину не могла, тому як боялась фізичного насильства з боку батька дитини. Має всі відповідні довідки про народження дитини, фотографії дитинства [PERSON] , медичну картку, яку вона віддала начальнику Запорізького обласного притулку для неповнолітніх дітей, яка свідчить про те, що вона відвідувала з дитиною лікаря та займалась вихованням дитини. Постановою Запорізького апеляційного суду від 28.09.2021 по справі № 314/3131/20 скасовано рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 20.05.2021 у цій справі та визнано її матір`ю [PERSON] . До цього часу її материнство по відношенню до доньки не було підтверджено жодним документом, донька дійсно не мала свідоцтва про народження, тому як вона вперше отримала свідоцтво про своє народження на підставі рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 22.10.2019 по справі № 334/6775/19. Розуміє, що майже до 32 років проживала без паспорта та свідоцтва про народження, що сталося не з її вини, а через той факт, що мати [PERSON] народила її в країні Грузія місто Тбілісі. Її батько грузин, який постійно проживав у м. Тбілісі, ніякої інформації про нього вона не знає. Всі документи з пологового будинку залишились у батьків, коли приїхала до України не мала довідки про моє народження, через що отримала відмову в органах реєстрації актів цивільного стану. Розуміє, що повинна була зареєструвати Єлизавету в органах реєстрації актів цивільного стану, але не маючи своїх документів, відповідно до чинного законодавства зробити цього не могла. Після того як дитину було влаштовано у КЗ «Оріхівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей», їй було рекомендовано звернутись до Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді по допомогу для отримання документів. Весь 2018 рік, коли вона зверталася до суду та намагалася зробити документи, які посвідчують її особу, [PERSON] перебувала у місті Запоріжжі у притулку для неповнолітніх дітей. На її прохання Служба у справах дітей Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області перевела дитину у місто Запоріжжя до Запорізького обласного притулку для неповнолітніх дітей, куди вона постійно приїздила та відвідувала Єлизавету. Проте наприкінці 2018 року не змогла більше спілкуватися з дитиною, тому як їй повідомили, що доньку влаштували у прийомну сім`ю. До 2020 року дитину не бачила та не спілкувалась з нею, тому як дитину від неї приховували, на неодноразові звернення у телефонному режимі до Служби у справах дітей Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області відповідали, що вона дитині ніхто. Більше 4 років дитина з нею не проживає, вона не займається її вихованням та не приймає ніякої участі у житті дитини 3 роки, тому як після влаштування у прийомну сім`ю зв`язок з [PERSON] підтримувати не могла через те, що про її місце проживання не мала ніякої інформації, їй свідомо не давали таку інформацію. Вважає, що не проживання із нею дитини понад 3 останніх роки не дає ніякої підстави позбавляти її батьківських прав. Вона ніколи не перебувала на обліку у службі у справах дітей, ніколи по відношенню до дитини з її боку не було проявів будь якого виду насильства. Тому, не маючи жодних підстав, є протизаконним позбавляти її батьківських прав по відношенню до Єлизавети без здійснення на те відповідних заходів державного впливу. Під час підготовчого судового засідання у справі про визнання материнства представник служби на вимогу судді повідомив де перебуває дитина. Прийомні батьки заборонили їй спілкування з [PERSON] , говорять дитині про неї непристойні речі, налаштовують доньку проти неї. Представник позивачів адвокат Рогальський В.М. подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що постанова Запорізького апеляційного суду від 28.09.2021 по справі № 314/3131/20 є оскарженою до Верховного суду. Висновки акту ОВС та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 13.12.2017 не спростовані та не оскаржені. Навіть дитина після її віднайдення пояснила, що мати залишила її приблизно 2 місяці тому. Але відповідачка досі не усвідомила свою поведінку щодо дитини фактично з часу її народження. Обмінна карта та довідка № 279 взагалі є сумнівними документами, оскільки вчинені щодо особи, в якої станом на 2009 рік не було паспорту, який би посвідчував особу відповідачки. Довідка № 279 виготовлена з виправленнями. Медична картка з назвою історія розвитку дитини [PERSON] не стосується дитини [PERSON] . Всі долучені до відзиву фотокопії стосуються віку дитину до 3-х років. Інші фото зроблені вже в притулку. Після віднайдення дитини в 2017 році, їй було вісім років, фото із дозвіллям дитини з 2012 року по грудень 2017 рік відсутні. Всі копії документів надані до відзиву стосуються подій після 2018 року. Заява [PERSON] без підпису та дати із позначенням про складення її в 2012 році взагалі не є документом. Медична довідка з нейрохірургічного відділення № 907 від 01.01.2017 не підтверджує обставин відсутності паспорту у відповідачки або причин залишення дитини в кінці 2017 року. Відповідачка не пояснила у відзиві головного, а саме чому дії по отриманню паспорта почали реалізовуватись з 2019 року, а не з часу народження дитини або до її народження. Обставини наведені в позові документально не спростовані відповідачкою. Під час розгляду справи № 314/3131/20 дитина в судовому засіданні дитина пояснила, що до проживання в прийомній сім`ї вона перебувала в реабілітаційному центрі, куди потрапила, тому що мати її покинула. Одного разу мати пішла з дому залишивши її з батьком і хворим дідусем, які про неї взагалі не дбали. Через деякий час її знайшли і забрали до дитячого будинку. В прийомній сім`ї їй дуже добре, батьки люблять і піклуються про неї. На біологічну мати вона не ображається, проте бути її донькою не бажає, оскільки є неприємні спогади, не уявляє свого майбутнього та не довіряє їй. В притулку дитина відчувала себе набагато краще ніж вдома, де перебувала до розподілення або в дитячий будинок, або в прийомну сім`ю. Коли родичі не змогли оформити документи, дитина вибрала прийомну сім`ю, в якій в подальшому стала рідною. Із відповідачкою дитина не бажає спілкуватися. У прийомній сім`ї дитина була влаштована в 3 клас КОЗ «Плодородненської ЗЗСО». Прийомні батьки не просто отримують гроші за свою роботу, а мали і мають намір усиновити дитину, чого хоче і сама дитина. 29.10.2021 службою у справах дітей Плодородненської с/ради на вимогу органу піку та піклування Мелітопольської РДА Запорізької області складено акт обстеження мов проживання дитини в прийомній сім`ї позивачів. Актом встановлено, що для дівчини виділена окрема кімната, є ліжко, стіл для навчання, іграшки, багато книжок, комп`ютер, планшет, телефон, принтер, окрема шафа, багато одягу та взуття. Дитина навчається у школі, має високі досягнення у навчанні, займається танцями, карате, має велосипед, самокат, гіроскутер. В сім`ї панує взаємоповага та взаєморозуміння. Прийомні батьки дуже добре ставляться до дівчини, до її навчання, виховання та розвитку, оздоровлення та відпочинку. Дівчинка відповідає взаємністю. 05.11.2021 службою у справах дітей Мелітопольської РДА Запорізької області складено довідку бесіду з дитиною з метою з`ясування її думки щодо повернення до дитини біологічної матері. В довідці встановлено, що дитина заперечує своє вибуття з прийомної сім`ї позивачів у зв`язку з тим, що з прийомними батьками у дитини склалися теплі, приязні відносини, які подарували їй справжню родину. Наданий на вимогу суду акт обстеження умов проживання відповідачки від 05.11.2021 встановлює, що відповідачка планує мешкати з дитиною у кімнаті площею 16 кв.м, в якій є один на двох диван, та за адресою відповідачки проживають ще двоє людей. Такі умови звісно що не можуть в повному обсязі задовольнити потреби дитини. Відповідачка подала заперечення на позов, в якому зазначила, що дитина не була покинутою, а знаходилась разом із біологічним батьком та дідусем - батьком біологічного батька [PERSON] . Оскільки у дитини не було свідоцтва про народження, родинні відносини з батьком та дідусем нічим не можна було підтвердити, запис у цьому акті й був зазначений про дитину як «покинута» саме з того факту, що на час його складання ніхто не міг підтвердити родинні відносини з дитиною. Факт того, що вона є біологічною матір`ю дитини та саме вона народила [PERSON] , встановлений постановою Запорізького апеляційного суду від 28.09.2021 по справі № 314/3131/20 та відповідною експертизою. З боку прийомних батьків разом зі службою у справах дітей Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області починаючи з кінця 2018 року з якого [PERSON] знаходиться у прийомній родині, в її сторону донька чує тільки погане, що вона не є матір`ю, оскільки дівчинка не мала до 9 років свідоцтва про народження та у зв`язку з цим не відвідувала школу, що вона покинула свою доньку. Їй роблять постійні перешкоди як у спілкуванні з дитиною, так і у її поверненні в родину. Служба у справах дітей мала намір повернути їй дитину після того, як зробить документи, але це зайняло тривалий час та їй вже ніхто не вірив, що дійсно робить документи. Умови проживання є цілком нормальними. Те, що прийомні батьки на сьогоднішній день придбали дитині за кошти держави скутер та інші речі, ніяким чином не доводить факту невиконання нею батьківських обов`язків по відношенню до доньки. Ухвалою від 12.10.2021 відкрите провадження у справі, справа призначена до розгляду у загальному провадженню, призначено підготовче засідання. Витребуваний у районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району акт обстеження умов проживання відповідачки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Доказ поданий суду 27.10.2021. Також, витребуваний у Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області висновок щодо доцільності позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав щодо доньки [PERSON] , [INFO] . Доказ суду поданий не був. Ухвалою від 02.12.2021 зупинено провадження у цивільній справі № 334/7742/21 до набрання судовим рішенням Верховного Суду по цивільній справі № 314/3131/20, яким буде вирішена справа, законної сили. Ухвалою від 08.06.2022 поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою від 31.08.2022 закрито підготовче засідання та справа призначена до судового розгляду. Ухвалою від 03.05.2023 витребувано у районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району висновок щодо доцільності позбавлення відповідачки [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , батьківських прав щодо доньки [PERSON] , [INFO] . Витребуваний доказ наданий суду 30.05.2023. Позивачі та їх представник в судовому засіданні позов та обставини, якими він обґрунтований, підтримали. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. Причини неявки суду не повідомила. Заяву про розгляд справи без її участі не подала. Представники третіх осіб Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області та виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Причини неявки суду не повідомили. Заяви про розгляд справи без його участі не подали. Представник третьої особи районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району в судове засідання не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи без її участі. Заслухавши пояснення позивачів та їх представника, допитавши свідків, опитавши малолітню дитину, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Свідок [PERSON] пояснив, що знайомий з позивачами, які є опікунами його племінниці [PERSON] . Відповідачка [PERSON] є його рідною сестрою. Відповідачка не є доброю матір`ю. Після народження [PERSON] виховувалася у незадовільних умовах, була неохайною. Відповідачка вела аморальний спосіб життя. Більшу частину життя дитина проживала у бабусі. У 2017 році відповідачка разом з дитиною переїхали у с. Грушівка. На кінець літа від матері дізнався, що дитина перебуває у притулку у м. Вільнянську, оскільки була залишена одна в будинку. На той час дитині було 7-8 років. Останній раз бачив відповідачку рік тому у стані алкогольного сп`яніння, а саме 19.06.2022. До цього також бачив відповідачку в тому ж стані. Мати [PERSON] зняла відповідачку з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка не займалася вихованням дитини. Оскільки не було документів, дитина до дитячого садочку та школи не влаштовувалась відповідачкою. До влаштування дитини до притулку відповідачка не працювала. Він повчав відповідачку життю, через що остання вчиняла сварки, нормальне спілкування було неможливим. Відповідачка підвищувала на дитину голос, але ніколи не била під час проживання у матері. Чи залишала відповідачка дитину без нагляду до моменту вилучення йому не відомо. Свідок [PERSON] , який є юрисконсультом Комунального закладу «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР пояснила, що знайома з позивачами, які є прийомними батьками дитини [PERSON] . З відповідачкою не знайома. 29.01.2018 [PERSON] була переведена до закладу з Оріхівського центру. У дитини не було свідоцтва про народження. З слів дитини вона не вміла читати та писати. Провели експертизу з метою визначення віку дитини. 19.03.2018 отримали висновок, яким встановлено, що вік дитини приблизно 8,5 років. Відповідно до ч. 2 ст. 135 СК України провели реєстрацію дитини. Дитина була направлена до першого класу Запорізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 87. [PERSON] вирішила проживати у прийомній сім`ї [PERSON] та [PERSON] після знайомства з ними за направленням служби у справах дітей ЗМР. Голова Михайлівської РДА Запорізької області виніс розпорядження про влаштування Єлизавети до прийомної сім`ї [PERSON] та [PERSON] . Відповідачка приходила до закладу для зустрічі з дитиною, але її не пускали через відсутність документів. [PERSON] не виявляла бажання повертатися до матері. Малолітня [PERSON] , яка була опитана в присутності начальника служби у справах дітей Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області Єфіменко О.В., пояснила, що з 7 до 9 років над нею опікувалася бабуся. Де саме перебувала мати їй не відомо. Мати могла витратити пенсію бабусі на спиртні напої та надовго поїхати від неї. Дитячий садок не відвідувала. В 2017 році мати відвезла її на дачу в Михайлівський район разом з біологічним батьком до дідуся - батька останнього. Батьки зловживали алкогольними напоями, при ній билися та сварилися. Батьки приводили на дачу своїх друзів, зловживали алкогольними напоями, потім мати уходила з друзями та залишала її з дідусем. Оскільки вона постійно залишалася без нагляду дорослих, була вимушена ходити до сусідів, які її годували їжею та могла залишитися у них на тиждень. Батьки її ніколи не шукали. Могла піти куди захоче. Коли приїхала поліція до будинку, вона була з дідусем, який перебував у сталі алкогольного сп`яніння. Її вилучили до дитячого будинку. Інколи її відвідували мати, але разом з бабусею. В 2019 році її влаштували до прийомної сім`ї [PERSON] та [PERSON] , де їй набагато краще. Вона отримує турботу від прийомних батьків. Наразі вона добре навчається, має друзів. Бажає залишитися в прийомній сім`ї та готова на її удочеріння батьками [PERSON] та [PERSON] . Не виявляє бажання повертатися до біологічної матері. Мати намагалася довести словами, що змінилася, але вона цього не бачить. Мати намагалася ввійти в її довіру. До матері повертатися не бажає. Останній раз спілкувалася із біологічною матір`ю 2 роки тому. Підтримує, щоб її біологічну мати позбавили батьківських прав відносно неї. 23.08.2018 за заявою служби у справах дітей Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області № 02/17.17-05.06-87 від 23 серпня 2018 року Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян здійснено реєстрацію актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 23.08.2018 за вих. № 00020845009 та видано свідоцтво про народження (запис поновлено повторно) серії [NUMBER] від 23.08.2018, відповідно до якого батьками записані: батько [PERSON] та мати [PERSON] . Відповідно до акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 13.12.2017, 13.12.2017 о 14.30 годині була виявлена дитина жіночої статі на території СТ «Мрія» Люцернянської сільської ради неохайно одягненою, брудною. Зі слів дитини вдалося встановити, що мати залишила її приблизно 2 місяці тому. Листом Комунального закладу «Оріхівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР від 17.01.2018 № 01-15/26 підтверджується, що з 14.12.2017 в закладі перебуває [PERSON] , яка була влаштована згідно з направленням служби у справах дітей Вільнянської райдержадміністрації № 01-28/1117 від 14.12.2017. Розпорядженням голови Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області № 392 від 29.08.2018 малолітній [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до повідомлення про первинний облік дитини служби у справах дітей Вільнянської районної державної адміністрації від 25.09.2018 № 03-21/698, 28.08.2018 [PERSON] , [INFO] , поставлена на облік як дитина, позбавлена батьківського піклування. На обліку з усиновлення дитина поставлена 30.08.2018. Згідно з розпорядженням голови Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області № 303 від 16.11.2018 та акту про вибуття дитини у сім`ю від 16.11.2018 [PERSON] , [INFO] , влаштовано на виховання у прийомну сім`ю [PERSON] та [PERSON] . З 19.12.2003 позивачі [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 19.12.2003. До 23.12.2019 [PERSON] здійснювала відновлення особистих документів, що підтверджується листом Міністерства у справах біженців з окупованих територій Грузії, праці, здоров`я та соціального захисту Грузії від 01/1421 від 19.01.2019, довідкою Архіву м. Тбілісі Агентства цивільного реєстру Міністерства юстиції Грузії № 01/100/12-24696 від 25.11.2009, відмовою у проведені державної реєстрації народження № 727/17.4-04-37 від 16.03.2018. Факт народження [PERSON] встановлено рішенням Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 22.10.2019 по справі № 334/6775/19. 15.01.2020 [PERSON] звернулася з заявою до служби у справах дітей Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області про повернення їй доньки [PERSON] , яку у неї було відібрано. У відповідь на звернення до служби у справах дітей Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області від 15.01.2020 про повернення доньки, [PERSON] повідомлено, що орган опіки та піклування не приймав рішення про відібрання у неї дитини. Просили надати документи, які підтверджують факт батьківства та свідоцтво про народження дитини. Листом Дніпровського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 28.01.2020 № 243/17.4-04-37 [PERSON] відмовлено у повторній видачі свідоцтва про народження дитини [PERSON] , оскільки згідно з актового запису про народження дитина зареєстрована на підставі акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину. Відомості про матір дитини вказані відповідно до частини другої статті 135 СК України (за рішенням органу опіки та піклування) без зазначення дати народження, громадянства та місця проживання. Для підтвердження генетичної спорідненості з дитиною необхідно звернутися до суду за місцем проживання. Відповідно до акту обстеження умов проживання відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 25.10.2021 з метою перевірки умов проживання [PERSON] проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання задовільні. Для виховання, розвитку та проживання дитини створено такі умови: мати з дитиною планують мешкати в кімнаті приблизно 16 кв.м. з виходом на балкон. В кімнаті розташований письмовий стіл, трюмо, розкладний диван (для матері та дитини), журнальний стіл, 2 крісла, 2 стільця, тумба з телевізором, на підлозі килим, дитячі речі відсутні, є дитячі іграшки та велосипед. За адресою проживають [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Зі слів бабусі [PERSON] в родині конфліктів не виникає. Відповідно до виписного епікризу нейрохірургічного відділення № 907 Міської клінічної лікарні екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя від 24.01.2017 з 21.01.2017 до 24.01.2017 [PERSON] перебувала на лікуванні з тілесними ушкодженнями, які з її слів їй наніс чоловік [PERSON] . Листом КЗ «Запорізький обласний центр соціальної-психологічної реабілітації дітей» ЗОР від 04.11.2021 № 01-14/231 «Про відвідування [PERSON] » підтверджується, що малолітню дитину [PERSON] під час її перебування у Центрі відвідувала жінка, яка називалася матір`ю, але надати документи - паспорт, свідоцтво про народження дитини не могла. Тому підтвердити, що це була [PERSON] не було можливості. Згідно з листом Запорізького міського центру соціальних служби для сім`ї, дітей та молоді ЗМР від 10.11.2021 № 3413/03 «Про надання інформації» [PERSON] ніколи не перебувала у Центрі як на обліку, так і на супроводі, жодних звернень та повідомлень відносно насильства з її боку або з боку будь-кого до неї, а також її дитини [PERSON] , до Центру не надходило. Відповідно до довідки-бесіди служби у справах дітей Мелітопольської районного державної адміністрації 05.11.2021 проведено бесіду з малолітньою [PERSON] , під час якої дитини заперечувала повернення до родини біологічної матері [PERSON] , а також своє вибуття з прийомної сім`ї [PERSON] та [PERSON] у зв`язку з тим, що з прийомними батьками у дитини склалися теплі, приязні відносини, які подарували їй справжню родину. Актом обстеження умов проживання прийомної сім`ї [PERSON] , [PERSON] та малолітньої [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Житло складає з 2 кімнат, є газове опалення, електро-, водопостачання. Для дівчинки виділена окрема кімната, є ліжко, стіл для навчання, іграшки, багато книжок, комп`ютер, планшет, телефон, принтер, окрема шафа, багато одягу та взуття. Дитина навчається у школі, має високі досягнення у навчанні, займається танцями, карате, має велосипед, самокат, гіроскутер. В сім`ї панує взаємоповага та взаєморозуміння. Прийомні батьки дуже добре ставляться до дівчинки, її навчання, виховання та розвитку, оздоровленням та відпочинком, на що дитина відповідає взаємністю. Відповідно до довідки Плодородненського ліцею Плодородненської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області № 006-к від 20.05.2023 [PERSON] , [INFO] , навчається (дистанційно) у 5 класі Плодородненського ліцею Плодородненської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області. Згідно з характеристикою [PERSON] від 20.05.2023 дівчинку виховує [PERSON] та [PERSON] , які відповідально ставляться до виховання та навчання дитини. Вдома створено всі необхідні житлово-побутові умови для нормального розвитку дитини. Батьки-опікуни підтримують зв`язок зі школою, відвідують батьківські збори. Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 20.05.2021 по справі № 314/3131/20 в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання материнства відмовлено. Постановою Запорізького апеляційного суду від 28.09.2021 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено. Рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 20 травня 2021 року в цій справі скасовано. Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання материнства задоволені. Визнано [PERSON] матір`ю дитини [PERSON] , [INFO] . Внесені зміни до актового запису № 02 від 23.08.2018 про народження [PERSON] , складеного Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, зазначивши наступні дані: [PERSON] , яка народилася [INFO] у м. Запоріжжі, Україна, мати [PERSON] , громадянка України, уродженка м. Запоріжжя, батько [PERSON] на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до Висновку органу опіки та піклування районної адміністрації ЗМР по Дніпровському району про позбавлення батьківських прав № 17.01./01-27/436 від 30.05.2023 з метою захисту прав та інтересів дитини, беручи до уваги, що [PERSON] неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до доньки, права та інтереси якої повинні бути захищені у встановленому законом порядку, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (стаття 51 Конституції України). Частиною першою статті 8 Закону України № 2402-III від 26 квітня 2001 року «Про охорону дитинства» (далі Закон № 2402-III) передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону № 2402-III). Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: (1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; (2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; (3) жорстоко поводяться з дитиною; (4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; (5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; (6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них (частини перша - третя статті 164 СК України). Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 постанови від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Суд встановив, що до відібрання службою у справах дітей Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області малолітньої [PERSON] , [INFO] , відповідачка [PERSON] не зареєструвала факт народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, що передбачено частиною першою статті 144 СК України. Аргументи відповідачки з приводу того, що дитина не була нею покинута спростовується наявними в матеріалах справи доказами, в тому числі актом внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 13.12.2017, а також поясненнями самої дитини [PERSON] . Відповідачка періодично залишала дитину без нагляду або під наглядом баби або діда, що підтверджується показаннями свідка [PERSON] та поясненнями дитини, не піклувалася про фізичний і духовний розвиток своєї доньки, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечувала необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини, що негативно впливало на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкувалася з донькою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надавала дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяла засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; не виявляла інтересу до її внутрішнього світу, не створювала умов для отримання дитиною освіти. Вказані обставини свідчать про ухилення відповідачки від виховання дитини внаслідок її винної поведінки та свідомого нехтування своїми обов`язками. Опитана малолітня [PERSON] зазначила, що бажає проживати в прийомній родини та аби її біологічна мати [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно неї. Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування районної адміністрації ЗМР по Дніпровському району про позбавлення батьківських прав № 17.01./01-27/436 від 30.05.2023, яким враховані інтереси дитини. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позов в частині позбавлення батьківських прав є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а відповідачку [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що відповідає інтересам дитини. Частиною третьою статті 166 СК України встановлено, що при задоволенні позову про позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до положень статті 51 Конституції України, статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд встановив, що дитина проживає з позивачами [PERSON] та [PERSON] , які є її опікунами. Відповідачка [PERSON] свій обов`язок по утриманню дитини не виконує. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позов в цій частині необхідно задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі однієї чверті всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України суд не визнає належним доказом заяву [PERSON] начальнику ВГІРФО Запорізької області, історію розвитку дитини, оскільки вони не містять інформації щодо предмета доказування. Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58), згідно з якою, принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). Враховуючи вищевказане та задоволення позову із зазначеної судом підстави, суд вважає недоцільним надавати детальну відповідь на інші аргументи сторін. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов задоволений повністю, з відповідачки на користь позивачки [PERSON] підлягає стягненню сплачений нею судовий збір за позовну вимогу немайнового характеру в сумі 908 гривень. Також, оскільки позивачі звільнені від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідачки в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 908 гривень. Крім цього, позивачем [PERSON] помилково сплачений судовий збір в сумі 908 гривень за вимогу про позбавлення батьківських прав, який може бути повернутий позивачу за окремою заявою в порядку, передбаченому статтею 7 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved