Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до Кролевецького районного суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що 22 квітня 2022 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Кролевецькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Конотопському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), актовий запис № 29. Мають сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, вони втратили почуття любові та поваги одне до одного, мають протилежні погляди на шлюб, сім`ю та ведення спільного господарства.\~ Спільні інтереси та взаєморозуміння між ними відсутні. Шлюбні відносини між ними припинені з лютого 2023 року, поновлювати їх наміру не мають, з цього часу спільного господарства не ведуть. Майнового спору між ними немає. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, після розірвання шлюбу буде проживати з нею, позивачем. Спору щодо місця проживання дитини не мають. Між нею та відповідачем не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання дитини. Відповідач коштів на утримання дитини не надає, тому вона бажає, щоб дане питання було вирішено в судовому порядку. Відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини, він працездатний, має добрий стан здоров`я, інших аліментних зобов`язань за виконавчими документами не має, інших осіб на утриманні не має. За таких обставин позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити її інтересам, а тому посилаючись на викладене, просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, на примирення не згодна. Просить суд стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву та додані до нього документи (а.с.26-27, 28-32), за змістом якого відповідач визнає позовні вимоги про розірвання шлюбу та в частині стягнення з нього на користь позивача 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини, однак не визнає та просить відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання [PERSON] , [INFO] . Позивач відповіді на відзив до суду не подала, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, про що зазначила у заяві (а.с. 33). У відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Згідно правил ч. 6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. З 22 квітня 2022 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Кролевецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Конотопському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), актовий запис № 29. Дошлюбне прізвище позивача [PERSON] (а.с.6). [PERSON] народився [INFO] , батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). Відомості про батька дитини записані згідно ст.126 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану (а.с. 9-10). Сторони не підтримують подружніх відносин з лютого 2023 року, спільного господарства не ведуть. Причинами розірвання шлюбу є втрата любові та поваги одне до одного, різні погляди на шлюб та сім`ю, ведення спільного господарства, відсутність\~ взаєморозуміння та спільних інтересів, що вбачається зі змісту позовної заяви.\~ Дитина зареєстрована разом з позивачем за адресою [ADDRESS] (а.с. 4, 8), проживає разом з позивачем за адресою [ADDRESS] (а.с.11), та за змістом позову перебуває на її утриманні. Між сторонами відсутня домовленість щодо участі відповідача в утриманні дитини. Шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Сторони не мають наміру поновлювати шлюбні стосунки. Згідно з ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 110 та ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу відповідає положенням ст.110 СК України. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини звернення до суду з вказаним позовом, суд вважає, що є достатньо підстав для розірвання шлюбу відповідно до ст. 112 СК України. За клопотанням позивача відповідно до ст.113 СК України можливо залишити їй шлюбне прізвище - [PERSON] . Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 5 ст. 150 СК України передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Стаття 141 СК України передбачає, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно п.2, 3, 4 ч. 1 ст. 182 СК України\~ при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує положення ч.3 ст.181 СК України, за змістом якої за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Сторонам надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази. Враховуючи положення ч.7 ст.81 ЦПК України суд позбавлений можливості самостійно збирати докази. Позивач не надала доказів, на які вона посилається як на підставу своїх вимог про те, що розмір аліментів повинен становити 1/4 частину від усіх видів заробітку (доходу) відповідача. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач є працездатним, його сімейний та майновий стан, те, що його батьки є пенсіонерами, яким він надає допомогу (а.с.40, 41, 42, 43), однак повинен влаштовувати своє життя так, щоб забезпечувати свою дитину. За таких обставин, враховуючи вищевикладене та положення ст.ст.180, 182, 183\~ Сімейного кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини, розмір яких суд визначає 1/8 частину всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Зазначений розмір аліментів, враховуючи майновий стан відповідача, буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити. Суд вважає, що позивач не позбавлена можливості за погодженням з відповідачем, чи шляхом звернення до суду ставити питання про зміну розміру аліментів згідно ч. 1 ст. 192 СК України, а також щодо участі відповідача у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (хвороба дитини тощо) згідно ст.185 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти\~ на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп. Відповідно до ст. ст. 110, 112, 113, 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial