Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-10 00:00:00

[PERSON] , (далі - позивачка), звернулась до суду із вказаним позовом до [PERSON] , (далі - відповідач), в якому вказала, що з 18.09.2008 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, за час перебування в якому, у них народились діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось та з початку липня 2022 року проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть, тобто шлюбні відносини між ними фактично припинені. За таких обставин вважає, що збереження шлюбу є неможливим. Крім того, між сторонами не досягнуто згоди щодо матеріальну утримання неповнолітніх дітей, яких самостійно утримувати на належному рівні позивачка не в змозі. Враховуючи викладене, позивачка просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, який був зареєстрований 18.09.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Макарівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис №128, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дітей, допустивши негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Також просила судові витрати покласти на відповідача. Зазначила, що після розірвання шлюбу змінювати прізвище не бажає. Ухвалою суду від 09.06.2023 року позовну заяву [PERSON] , прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копію ухвали суду від 09.06.2023 року та позовну заяву з додатками відповідач отримав 13.06.2023 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №0800100261339 (а.с.26). Відповідно у встановлений судом строк відповідач на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав, у зв`язку із чим суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові\~матеріали справи,\~суд встановив,\~що згідно\~свідоцтва про\~ шлюб\~ серії\~ [NUMBER] \~від 18.09.2008\~року (а.с.11),\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~зареєстрували шлюб\~18.09.2008\~року,\~про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Макарівського районного управління юстиції Київської області зроблено актовий запис №128. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини « [PERSON] ». За час перебування у шлюбі у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.12.2008 року (а.с.12) та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.02.2012 року (а.с.13). [PERSON] працює продавцем непродовольчих товарів з 01.06.2021 року у ФОП [PERSON] , що підтверджується відповідною довідкою №24/04/1 від 24.04.2023 року (а.с.14). Як вказала позивачка, а відповідач своїм правом заперечити проти цього не скористався, що спільне життя з відповідачем не склалось та з початку липня 2022 року вони проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть, тобто шлюбні відносини між ними фактично припинені. За таких обставин збереження шлюбу є неможливим. Крім того, між сторонами не досягнуто згоди щодо матеріальну утримання неповнолітніх дітей, яких самостійно утримувати на належному рівні позивачка не в змозі. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються ст. ст. 104, 110, 112 СК України, якими передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Також між сторонами склались правовідносини, які регулюються ст. ст. 180-183 СК України, якими передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, визначені ст. 182 СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Обов`язок батьків по утриманню дитини до досягнення нею повноліття закріплений також у статті 51 Конституції України. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до вимог ч.2 та ч. 3 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов про розірвання шлюбу та стягнення аліментів таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, також судом встановлено, що відповідач-батько повинен утримувати неповнолітніх синів до досягнення ними повноліття, обставин які б перешкоджали цьому не встановлено, а з урахуванням мінімального розміру аліментів на дитину, а також з врахуванням того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, розмір заявлених до стягнення аліментів відповідає вимогам закону. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» при подачі позову про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн. за позовні вимоги про розірвання шлюбу (а.с.1), слід стягнути з відповідача на користь позивачки. Також з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн. (а.с.16-19, Договір про надання правничої допомоги адвокатом від 23.05.2023 року, Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, Звіт про наданих юридичних послуг від 25.05.2023 року, квитанція до прибуткового касового ордеру від 25.05.2023 року), та які були включені до попереднього (орієнтованого) розрахунку сум судових витрат позивачки. Оскільки, матеріали справи не містять клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а тому підстав для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат з урахуванням наведених обставин відсутні. При вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Така правова позиція щодо зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката та дотримання принципу змагальності сторін висловлена в Постанові Верховного Суду у справі № 607/14338/19-ц. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved