Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

У травні 2023 року ТОВ «Новобудова» звернулось до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, інфляційних втрат та 3% річних, в якому просило стягнути з відповідачки: - основний борг за період з 01.09.2020 по 01.05.2023 у розмірі 10 663,40 грн; - 3 % річних від простроченої суми за період з 01.09.2020 по 01.02.2022 у розмірі 963,60 грн; - індекс інфляції за період з 01.09.2020 по 01.02.2022 у розмірі 3 223,73 грн. На обґрунтування позову вказує, що позивач є виконавцем послуг з утримання будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка є власником кв. [ADDRESS] . Відповідач, як власник та споживач житлово-комунальних послуги, згідно із ст. 156, 162 ЖК УРСР, зобов`язаний не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. Відповідачка не виконує належним чином обов`язки щодо сплати отриманих житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у останньої утворилась заборгованість за період з 01.09.2020 по 01.05.2023 у розмірі 10 663,40 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України на прострочену заборгованість нараховані 3% річних за період з 01.09.2020 по 01.02.2022 у розмірі 963,60 грн та індекс інфляції за період з 01.09.020 по 01.02.2022 у розмірі 3 233,73 грн. Ухвалою від 05.06.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; постановив проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; установив відповідачці строк для подання відзиву на позовну заяву. 23.06.2023 відповідачка отримала копію ухвали суду від 05.06.2023 про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками. 29.06.2023 від позивача засобами поштового зв`язку надійшла заява про зменшення позовних вимог, згідно з якою позивач просить стягнути з відповідачки: - основний борг за період з 01.09.2020 по 01.06.2023 у розмірі 2 000,00 грн; - 3% річних від простроченої суми заборгованості за період з 01.09.2020 по 01.02.2022 у розмірі 963,60 грн; - індекс інфляції за період з 01.09.2020 по 01.02.2022 у розмірі 3 233,73 грн. 06.07.2023 від позивача засобами поштового зв`язку надійшла заява про зменшення позовних вимог, згідно з якою позивач просить стягнути з відповідачки: - основний борг за період з 01.09.2020 по 01.07.2023 у розмірі 20,00 грн; - 3% річних від простроченої суми заборгованості за період з 01.09.2020 по 01.02.2022 у розмірі 963,60 грн; - індекс інфляції за період з 01.09.2020 по 01.02.2022 у розмірі 3 233,73 грн. 10.07.2023 від відповідачки засобами поштового зв`язку надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким вона просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. На обґрунтування своєї позиції зазначає таке: - щодо розміру боргу за отримані житлово-комунальні послуги, зазначає, що вона сплатила борг за період з 01.09.2020 по 01.07.2023 у розмірі 11 780,88 грн, з яких: 21.06.2023 сплатила 4 825,60 грн, 22.06.2023 сплатила 4 400,00 грн, 04.07.2023 сплатила 2 555,28 грн; - щодо нарахування 3% річних та індексу інфляції зазначає, що 17.03.2023 Верховна Рада України прийняла ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)». Відповідно до зазначеного Закону, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID -19) та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги; припинення чи зупинення надання житлово-комунальних послуг громадянам України у разі їх несплати або оплати не в повному обсязі. Таким чином, на період карантину споживачі фактично звільненні від відповідальності за несвоєчасне внесення платежів за житлово-комунальні послуги. 17.07.2023 засобами поштового зв`язку від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якому він зазначив таке. Позивачем враховано часткову оплату суми основного боргу після відкриття провадження у справі, у зв`язку із чим. Позивач двічі зменшував свої позовні вимоги відносно відповідача по справі, тому з урахуванням здійснених відповідачкою оплат залишилась заборгованість у розмірі 0,20 грн. Щодо нарахування 3% річних та індексу інфляції, позивач обізнаний про те, що на час дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. У постанові Верховного Суду України від 06,06.2012 у справі М6-49цс12у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01,2019 у справі Л2373/2054/16-ц наголошено на тому, що встановлене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер. Положення пп. 4 п. 3 Прикінцевих положень Закону № 530-ІХ, на які посилається відповідач, не застосовуються під час нарахування та стягнення 3% річних та інфляційних втрат у цій справі. Разом із тим, позивачем взято до уваги Постанова Кабінету Міністрів України №206 «Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022р., якою встановлено, що з 24 лютого 2022 року і до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, тому нарахування 3% річних та інфляційних втрат здійснювалось лише до 01.02.2022. Щодо заяви про зменшення позовних вимог, суд керується таким. На обґрунтування заяв, які надійшли до суду засобами поштового зв`язку 29.06.2023 (вх.. № 42574) та 06.07.2023 (вх.. № 44261) позивач зазначив, що після звернення до суду у відповідачки заборгованість зросла, однак відповідачка сплачував заборгованість, тому розмір заборгованості зменшувався. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Враховуючи те, що справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, представник позивача скористався своїм правом, передбаченим п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України та подав заяви про зменшення розміру позовних вимог, надав докази направлення цих заяви відповідачу, суд приймає зазначені заяви та здійснює подальший розгляд справи з урахування викладених у заяві вимог, яка надійшла засобами поштового зв`язку 06.07.2023 вх. № 44261. Щодо позовних вимог (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, яка надійшла до суду засобами поштового зв`язку 06.07.2023 вх. № 44261), суд керується таким. Відповідно до рішення правління Акціонерного товариства холдингова компанія «Київміськбуд» від 06.09.2005 № 176 будинок [ADDRESS] передано на обслуговування і експлуатацію без права відчуження Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» (а.с.10). Відповідно до Авізо № 15, 16, 17 від 01.05.2006 Комунальне підприємство «Житлоінвест - УКБ» передало Товариству з обмеженою відповідальністю «Новобудова» на баланс для зарахування основні фонди житлового будинку [ADDRESS] (а.с.11-13). Власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 28.12.2005 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1689 (а.с.14). Відповідачка як власник та споживач житлово-комунальних послуги, згідно ст.156, 162 ЖК України, зобов`язана не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за період з 01.09.2020 по 01.07.2023 відповідачці до сплати за надані житлово-комунальні послуги нараховано до сплати 17 955,68 грн. З урахуванням здійснений відповідачкою оплатами у загальному розмірі 17 935,68 грн станом на 01.07.2023 у відповідачки існує заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 20,00 грн (а.с.54). Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Оскільки відповідачка своєчасно не сплачувала грошові кошти за надані житлово-комунальні послуги, які позивач надавав у період з 01.09.2020 по 01.07.2023, враховуючи здійснені відповідачкою часткові оплати заборгованості, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачки заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, яка утворилась станом на 01.07.2023 у розмірі 20,00 грн. Як передбачено ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення, зокрема, інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. З 24 лютого 2022 року на території України запроваджено та діє воєнний стан через збройну агресію Російської Федерації проти України. Дані обставини є загальновідомими та доказуванню не підлягають. З наданого розрахунку заборгованості (а.с.28,29)суд установив, що на основну заборгованість за період з 01.09.2020 по 01.02.2022 відповідачці нараховані 3% річних у розмірі 963,60 грн та інфляційне збільшення боргу в розмірі 3 233,73 грн. Доводи відповідачки, викладені у відзиві на позовну заяву про те, що на період карантину споживачі фактично звільнені від відповідальності за несвоєчасне внесення платежів за житлово-комунальні послуги, тобто не здійснюється нарахування неустойки за несвоєчасну сплату житлово-комунальних послуг, тому вона не повинна сплачувати 3% річних та інфляційні втрати, нараховані на суму заборгованості, суд відхиляє, оскільки позивач не здійснював нарахування саме неустойки (штрафів та/або пені) на заборгованість, яка утворилась у відповідачки внаслідок неналежного виконання зобов`язань зі сплати житлово-комунальних послуг за період з 01.09.2020 по 01.02.2022, а нараховував на заборгованість 3% річних та інфляційні втрати, які не є неустойкою. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке. Згідно з ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при звернені до суду у розмірі 2 684,00 грн.

Outcome: approved