Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

У квітні 2023 року позивач [PERSON] через свого представника [PERSON] зверулась до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Тас», яким просить: - стягнути з АТ «СГ «Тас» на користь [PERSON] 40200, 00 грн. страхового відшкодування, заподіяної моральної шкоди, належного дружині загиблого [PERSON] ; - 77179, 87 грн. страхового відшкодування понесених витрат на поховання. В обґрунтування позовних вимог вказувала, що 24.11.2022 року приблизно о 06 год. 50 хв. у м. Київ, Харківське шосе 56 відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій автомобіль марки «Mitsubishi», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок даної ДТП [PERSON] від отриманих травм помер в КМКЛШМД. В результаті вищевказаного ДТП та наслідків від ньього, дружині загиблого, позивачу [PERSON] було завдано значну та непоправну шкоду, яка проявилась у моральній шкоді та у понесених витратах на поховання. Станом на дату настання ДТП, відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була зарахована у відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №212001117, який діяв на момент настання ДТП станом на 24.11.2022 року. 24.11.2022 року за фактом настання даної ДТП було внесено відомості про таку подію до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12022100000000890 з кваліфікацією по ст. 286 КК України та розпочато досудове розслідування. На момент подачі позовної заяви досудове розслідування кримінального провадження №12022100000000890 не завершено та розслідується ГУНП у м. Києві. Проте, відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. В результаті вищевказаної ДТП та наслідків від неї, дружина потерпілого [PERSON] , зазнала шкоди, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок відповідача. Представник позивача вважає, що право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю потерпілого має: дружина потерпілого [PERSON] та син [PERSON] . Батько та мати загиблого померли ще задовго до ДТП. З урахуванням ЗУ «Про Державний бюджет» загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 80400 грн. Таким чином, загальна сума належного позивачу страхового відшкодування становить 40200,00 грн. Окрім цього, пунктом 27.4. статті 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячоному розмірір, встановлених законом на день настання страхового випадку. Позивач понесла витрати на поховання чоловіка у розмірір 77179, 87 грн. На підставі викладеного просила суд стягнути з ПрАТ «Сг «Тас» на користь позивача вищезазначені витрати ма моральну шкоду. Ухвалою Святошинського районного сдуу м. Києва від 28.04.2023 року у справі відкрито провадження за загальними правилами позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, 05.09.2023 року представник позивача [PERSON] подала заяву до суду про розгляд справи за відсутності сторони позивача. В судове засідання представник відповідача ПрАТ «Сг «Тас» не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, 05.06.2023 року року подав відзив на позовну заяву, яким просить відмовити в позові в повному обсязі, посилаючись на доводи зазначені у відзиві. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку про задоволення позову у зв`язку з наступним. Як вбачається із матеріалів справи, що згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, кримінальне провадження № 12022100000000890 від 24.11.2022 року, 24.11.2022 року приблизно о 06 год. 50 хв. за адресою: м. Київ, Харківське шосе 56, водій автомобіля марки «Mitsubishi», н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок ДТП пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження від яких помер в КМКЛШМД (а.с. 19). По факту вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було розпочато кримінальне провадження №№ 12022100000000890 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке розслідується Головним управлінням Національної поліції у м. Києві. Згідно відповіді за №13974/125/23/7-2023 від 12.06.2023 року слідчого ВРЗСТ СУ ГУНП у м. Києві старшого лейтенанта поліції Сергійчук Н. досудове розслідування триває та матеріали кримінального провадження №12022100000000890 напавлені до Київського міського клінічного бюро судово-медичних експертиз для проведення судово-медичної (медико-криміналістичної) експертизи (а.с. 71). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП, була застрахована в АТ «СГ «ТАС» (приватне) за Полісом №212001117, страховик є діючим членом МТСБУ (а.с. 19). Факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26.11.2022 року (а.с. 20). Згідно довідки про причину смерті [PERSON] від 25.11.2022 року №020-3363, [PERSON] помер від перелом кісток з ушкодженням внутрішніх органів (а.с. 20). Інформацією про коло осіб першого ступеня споріднення по відношенню до загиблого, позивач повідомила про те, що на момент смерті [PERSON] до кола осіб першого ступеня споріднення по відношенні до загиблого входили [PERSON] , який помер в 2008 році, мати, яка померла в 1994 році, дружина [PERSON] та син [PERSON] (а.с. 21). Позивач [PERSON] , (до укладення шлюбу прізвище - [PERSON] ), відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 02.09.1995 року, є дружиною померлого [PERSON] (а.с. 23). Батько [PERSON] та мати [PERSON] померлого [PERSON] померли, що підтверджується свідоцтвами про смерть (а.с. 22). Витрати позивача на поховання свого чоловіка [PERSON] в загальній сумі становлять 77179, 97 грн., що підтверджується фіскальним чеком від 26.11.2022 року та товарним чеком від 29.11.2022 року (а.с. 26, 27). У частинах першій та другій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки(пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зокрема статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). За статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону). Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, визначено у статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказаною нормою встановлено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після ДТП та є її прямим наслідком. Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Подібні за змістом правові висновки викладені, зокрема, у постанові Верховного Суду від 17 липня 2019 року у справі № 556/1514/16-ц (провадження № 61-26405св18). Таким чином обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика. У пункті 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Згідно з пунктом 36.1 статті 36 вказаного Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved