Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

Позивачка звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з даним позовом до ФОП [PERSON] про захист прав споживачів, а саме: просила суд розірвати договір купівлі-продажу кавомашини фірми [INFO] , модель «EVIDENCE ECO-DESIGN» серійний номер: ЕА897В10/70С-3722, який було укладено між нею та фізичною особою-підприємцем [PERSON] ; стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на її користь кошти сплачені за договором купівлі-продажу кавомашини фірми Krups модель «EVIDENCE ECODESIGN» серійний номер: ЕА897В10/70С-372.2 у розмірі: 18 697 грн.; стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на її користь витрати на правову (юридичну) допомогу у розмірі 8 500 грн.; стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на її користь грошові кошти в якості моральної компенсації у розмірі: 30 000 грн. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 18.03.2023 року, через мережу інтернет, на сайті: ITfree.com.ua, у фізичної особи-підприємця [PERSON] нею було придбано кавомашину автоматичну фірми Krups модель «EVIDENCE ECO-DESIGN» серійний номер: ЕА897В10/70С-3722. Ціна товару становила 18 697 грн. про що свідчить додана до позовної заяви копія товарного чеку № 77205 від 18.03.2023 року. Під час огляду кавомашини, нею не було помічено зовнішніх дефектів, подряпин, або будь-яких інших пошкоджень. Після того як вона прийшла додому, ознайомилась з інструкцією до кавомашини , увімкнула її, зробивши 3 чашки кави кавомашина припинила працювати, на дисплеї почала світитися позначка у вигляді червоного трикутника, що свідчило про несправність у роботі. Після чого вона звернулася до продавця та повідомила про несправність, який в свою чергу направив її до авторизованого сервісного центру Кrups (ТОВ «Крок - ТТЦ»). 21.03.2023 року, надала кавомашину у зазначений сервісний центр для сервісного гарантійного обслуговування. У той же день був отриманий висновок № 794341/210323, зокрема у ньому було зазначено, що наданий нею апарат відсутній в базі тих які офіційно поставляються в Україну, у зв`язку з чим їй було відмовлено у гарантійному обслуговуванні. В усному порядку, працівники сервісного центру повідомили, що дана кавомашина була ввезена на територію України з порушенням митного законодавства з території росії. Повторно звернувшись до Відповідача, описавши йому виявлені обставини вона попросила повернути грошові кошти за товар, який має істотний недолік та ввезений на територію України з порушенням законодавства. Проте вона отримала категоричну відмову на своє законне прохання. На сьогоднішній день проблема не вирішена, а тому позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою від 08.05. 2023 р. відкрито провадження у даній справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 31.05.2023 р. від відповідача надійшов відзив в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Ухвалою суду від 21.06.2023 року що занесена до протоколу судового засідання до участі в розгляді справи в якості третьої особи залучено ТОВ «Крок-ТТЦ». 11.07.2023 року до суду надійшла письмова відповідь на відзив на позовну заяву. В судовому засіданні позивачка та її представник повністю підтримали вимоги позову та просили суд про їх задоволення з підстав, що викладені у позові. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, просили відмовити в їх задоволенні з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи в судовому засіданні просив суд про ухваленні рішення згідно норм чинного законодавства. Допитана в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що разом з позивачкою були у сервісному центрі, завозили каво машину та хотіли отримати за неї кошти, менеджер перевірила її по комп`ютеру і не знайшла, як офіційно завезену до України, рекомендувала звернутися до магазину де її придбали. Вони разом з позивачкою поїхали до магазина і залишили її там, їм повідомили, що через два тижні зателефонують позивачці, дійсно зателефонували, вони поїхали до магазину, але їм не віддали кошти, сказали забирати каво машину, вони відмовились. Вислухавши вступне слово учасників судового процесу, допитавши свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з такого. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1, ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 18.03.2023 року, через мережу інтернет, на сайті: ITfree.com.ua, у фізичної особи-підприємця [PERSON] позивачкою було придбано кавомашину автоматичну фірми Krups модель «EVIDENCE ECO-DESIGN» серійний номер: ЕА897В10/70С-3722. Ціна товару становила 18 697 грн. про що свідчить додана до позовної заяви копія товарного чеку № 77205 від 18.03.2023 року. Вказані обставини сторонами не оспорюються. Як зазначає позивачка під час огляду кавомашини, нею не було помічено зовнішніх дефектів, подряпин, або будь-яких інших пошкоджень. Після того як вона прийшла додому, ознайомилась з інструкцією до кавомашини , увімкнула її, зробивши 3 чашки кави кавомашина припинила працювати, на дисплеї почала світитися позначка у вигляді червоного трикутника, що свідчило про несправність у роботі. Після чого вона звернулася до продавця та повідомила про несправність, який в свою чергу направив її до авторизованого сервісного центру Кrups (ТОВ «Крок - ТТЦ»). 21.03.2023 року, надала кавомашину у зазначений сервісний центр для сервісного гарантійного обслуговування. У той же день був отриманий висновок № 794341/210323, зокрема у ньому було зазначено, що наданий нею апарат відсутній в базі тих які офіційно поставляються в Україну, у зв`язку з чим їй було відмовлено у гарантійному обслуговуванні. В усному порядку, працівники сервісного центру повідомили, що дана кавомашина була ввезена на територію України з порушенням митного законодавства з території росії. Повторно звернувшись до Відповідача, описавши йому виявлені обставини вона попросила повернути грошові кошти за товар, який має істотний недолік та ввезений на територію України з порушенням законодавства. Відповідач в судовому засіданні зазначив про те, що під час купівлі кавомашина позивачкою була оглянута на предмет відсутності механічних пошкоджень, було здійснено підключення її до електромережі, вона впевнилась, що товар в належному технічному стані, без механічних ушкоджень, електрострум приводить в дію кавомашину, вмикаються різноманітні індикатори. На прохання споживачів, менеджер, який продає товар може провести пробне тестування, але позивачка не просила їх менеджера про проведення такого тестування. Після вимкнення з розетки кавомашина була спакована, оформлена оплата і позивачка самостійно вивезла її. Через декілька днів позивачка звернулась зі скаргою на те, що кавомашина чомусь не працює. Відповідач, як продавець продукції, чи менеджер, який перевіряє і відпускає товар не мають право самостійно з`ясовувати чому саме не працює той, чи інший апарат в разі звернення покупців з якимись скаргами на неналежну роботу придбаної ними продукції, повинні спрямувати їх до сервісного центру. Позивачка звернулась зі скаргою на те, що апарат не працює і їй було запропоновано звернутися до авторизованого сервісного центру "Krups" (TOB "Крок - ТТЦ"). Як стало відомо відповідачу в подальшому, в цьому сервісному центрі позивачці було відмовлено у проведенні гарантійного ремонту на підставі помилково отриманих даних, а саме про те, що придбаний апарат відсутній в базі пристроїв, які офіційно ввезені в Україну. В дійсності ж даний висновок був складений помилково, на підставі не повністю з`ясованих обставин, а сам апарат підлягає гарантійному сервісному обслуговуванню. Доказом саме таких обставин є складений старшим інженером АСЦ "Крок - Т ТЦ " - [PERSON] і завірений керівником сервісного центру "Крок - ТТЦ» Скідановим М .В . Вказаний лист 30.03.2023р . був направлений позивачці. Як вбачається з акту виконаних робіт в ТОВ "ДТС" по відновленню роботи апарату від 25.03.2023 року, для відновлення якісної роботи каво машини був увімкнений цикл/програма з очищення системи кава (дивись інструкцію), можливо випадково - завершення. Тобто ніякої поломки взагалі не було, позивачка увімкнула функцію очистки кавомашини, не дочекалась завершення роботи циклу цієї функції і увімкнула знову функцію приготування кави. В цьому сервісному центрі відповідачу роз`яснили, що при відновлюванні роботи апарата вони просто прогнали через нього певну кількість очищеної води, по факту ніякої поломки не існувало. Кавомашина повністю справна і готова для експлуатації за призначенням. Після цього позивачці було запропоновано забрати свою кавомашину але вона відмовилась. Так, позивачкою не було надано жодного документа (технічного висновку, акту сервісного центра, тощо), підтверджуючого наявність недоліка, істотного недоліка та взагалі факту проведення діагностики та перебування товару в сервісному центрі. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч. 5 ст. 656 ЦК України особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом. Частиною третьою статті 698 ЦК України передбачено, що до відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» установлено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування. Згідно з частиною першою статті 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний з числа наявних у продавця (виробника) товар. Частиною третьою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Споживач має право пред`явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті. Зазначені вимоги за місцезнаходженням споживача задовольняють також створені власником продавця торговельні підприємства та філії, що здійснюють продаж аналогічних придбаним споживачем товарів, або підприємства, на які ці функції покладено на підставі договору. Функції представників підприємств-виробників виконують їх представництва та філії, створені виробниками для цієї мети, або підприємства, які задовольняють зазначені вимоги на підставі договору з виробником. Враховуючи, що заявлена позивачем вимога полягала не в обміні товару протягом 14-ти календарних днів з дати придбання товару, а в поверненні сплачених за товар грошових коштів після 14-ти календарних днів з дати придбання товару, єдиною підставою для задоволення такої вимоги, розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми є виявлення істотного недоліку в товарі, який виник з вини виробника. Таким чином, для визнання недоліків товару істотними в наявності мають бути три обов`язкові ознаки та хоча б одна із факультативних ознак, які передбачені пунктами «а», «б» чи «в» п.12 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до п. 31 Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 11 квітня 2002 р. N 506 (надалі - Порядок), визначено, що «Під час приймання товару на гарантійний ремонт виконавець у присутності споживача перевіряє споживчі властивості товару, його комплектність, зовнішній вигляд, заводський номер, дату виготовлення, наявність пломб виробника або виконавця (за дорученням виробника) та гарантійних талонів і встановлює наявність заявленого недоліку. Товару надається номер, під яким він береться на гарантійний облік. Після прийняття товару на гарантійний ремонт виконавець видає споживачеві квитанцію за формою N 7-гарант (додаток 9), в якій зазначаються усі недоліки та термін виконання ремонту. Після виконання робіт з гарантійного ремонту виконавець вилучає з експлуатаційного документа відривний талон на гарантійний ремонт, на зворотному боці якого вноситься запис про вид виконаної роботи (п. 37 Порядку). Отже, прийняття товару на гарантійний ремонт, видача товару з гарантійного ремонту, встановлення наявності або відсутності недоліку/істотного недоліку в товарі підлягають обов`язковому документальному підтвердженню. Враховуючи, що на момент передачі відповідачем як підприємцем товару покупцеві не було виявлено ні єдиного недоліку товару, а в подальшому було встановлено, що і після користування покупцем придбаним товаром в ньому також були відсутні будь-які недоліки товару в розумінні ст.678 ЦК України і Закону України "Про захист прав споживачів", то посилання позивачки на цю норму права, як на правову підставу своєї позовної вимоги є безпідставною. Крім того, ТОВ «ГРУП СЕБ Україна» повідомило позивачку, що після перевірки ланцюгів постачання АСЦ визнав, що попередній висновок про відмову в гарантійному ремонті каво машини, оскільки даний апарат відсутній в базі пристроїв, що офіційно поставляються в Україну, - було видано помилково, про що позивачку офіційно було повідомлено 30.03.2023 року. Даним листом представник товариства підтвердив, що кава машина позивачки була офіційно ввезена на територію України. Також доказів звернення до авторизованого сервісного центру для встановлення недоліків товару та причини їх виникнення, позивачка суду не надала. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про захист прав споживачів. Щодо вимог позову про стягнення моральної шкоди, то суд приходить до висновку про відмову в їх задоволенні, оскільки вони є похідними позовними вимогами від позовних вимог про розірвання договору та стягнення коштів за договором купівлі-продажу каво машини. Так, як позивачка, відповідно до Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, витрати понесені із розглядом справи слід віднести на рахунок держави. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, слід зазначити наступне. Відповідно до ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема,: 1) на професійну правничу допомогу. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». На підтвердження витрат на правову допомогу позивачкою подано: копію договору про надання юридичних послуг від 04.04.2023, копію акту приймання-передачі від 04.04.2023 року. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3статті 137 ЦПК України). Отже, стороною, яка просить стягнути на її користь витрати на професійну правничу допомогу, має бути надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та докази здійснення стороною таких витрат, акт-здачі-приймання наданих послуг до договору про надання правової допомоги. Проте, всупереч вищезазначеному, суду такої інформації не надано. Вказана позиція відповідає висновкам, викладеним в постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 (провадження № 61-5662св20). За таких обставин, суд приходить до висновку, що підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката відсутні.

Outcome: dismissed