Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Путильської селищної ради, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про встановлення факту спільного проживання, про визнання права на завершення процедури приватизації та одержання правовстановлюючого документа на ім`я спадкоємця та визнання права власності на спадкове майно за законом. В позовній\~заяві вказує,\~що [INFO] \~померла тітка\~ [PERSON] (рідна\~сестра батька)\~ [PERSON] ,\~після її\~смерті відкрилась\~спадщина на\~нерухоме майно, яке знаходиться за адресою [ADDRESS] , що складається з: - житлового будинку (літ.А-1) житловою площею 15.50 кв.м., загальною площею 36.60кв.м; - сараю (літ. Б) площею 18.88кв.м; - сараю (літ. В) площею 24.30кв.м; Всього майна на загальну суму 183140гривень. - земельної ділянки розміром 0.25га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в [ADDRESS] , вартістю 123900.00грн; - земельної ділянки розміром 0.35 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в [ADDRESS] , вартістю125405.00грн; Вартість земельних ділянок становить 249305.00грн. Загальна вартість спадкового майна становить 432445.00грн. З метою оформлення спадщини після смерті тітки [PERSON] звернувся у Путильську державну нотаріальну контору. Постановою нотаріуса № 102/02-31 від 09.05.2023 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за після смерті тітки [PERSON] у зв`язку з тим, що він не довів ступінь родинних відносин між ним та спадкодавцем та останньою не були виготовлені правовстановлюючі документи на вказане майно. У зв`язку з вищевикладеним просить суд, встановити, що [PERSON] , [INFO] дійсно проживав з [PERSON] більше 16 років до моменту її смерті і являється спадкоємцем її майна 4 черги. Також визнати за [PERSON] право на завершення процедури приватизації та одержання правовстановлюючих документів на ім`я спадкоємця [PERSON] , шляхом здійснення всіх реєстраційних дій, пов`язаних з державною реєстрацією земельної ділянки розміром 0.25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в [ADDRESS] , вартістю 123900.00грн, та земельної ділянки розміром 0.35 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в [ADDRESS] , вартістю125405.00грн. Визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, яке знаходиться за адресою [ADDRESS] , що складається з: - житлового будинку (літ.А-1) житловою площею 15.50 кв.м., загальною площею 36.60кв.м; - сараю (літ. Б) площею 18.88кв.м; - сараю (літ. В) площею 24.30кв.м; Всього майна на загальну суму 183140гривень. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просив суд розглядати справу без його участі та його довірителя, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в с удове засідання не з`явився від нього до суду надійшла заява в якій просив суд справу розглядати в його відсутності, проти заявлених вимог позивача не заперечує. Третя особа: в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву в якій просила суд розглядати справу без її участі, вирішення справи покладає на розсуд суду. \~ \~ \~ \~ Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.2 ст.247ЦПК України, - ... У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.247ЦПК України. Щодо позовної вимоги про встановлення факту спільного проживання, суд вважає, що дана вимога є обґрунтованою та така, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] , що підтверджується копією паспорта громадянина України /а.с.24-25/. Як видно з довідки №06-16/437 від 27.07.2023року виданою виконавчим комітетом Путильської селищної ради Вижницького району Чернівецької області, [PERSON] , [INFO] , про те, що він дійсно у період з 01.10.2003року по 17.09.2020року проживав спільно зі своєю тіткою [PERSON] , [INFO] , інвалідом 1 групи в [ADDRESS] , здійснював постійний догляд за нею, являвся її опікуном та був об`єднаний з нею спільним побутом. /а.с.6/. Згідно довідки за №1235 від 19.06.2023року видана управлінням соціального захисту населення Вижницької районної державної адміністрації про те, що [PERSON] , [INFO] , перебував на обліку та отримував допомогу на догляд за інвалідом 1 групи внаслідок психічного розладу [PERSON] , [INFO] , з 01.10.2003року по 17.09.2020року(о/р [NUMBER] ) та отримував компенсаційну допомогу по догляду за інвалідом 1 групи [PERSON] , [INFO] , з 06.08.2014року по 17.09.2020року(о/р [NUMBER] )./а.с.7/. Постановою нотаріуса № 102/02-31 від 09.05.2023 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв`язку з тим, що він не довів ступінь родинних відносин між ним та спадкодавцем та останньою не були виготовлені правовстановлюючі документи на вказане майно./а.с.10-11/. Відповідно до\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 3\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1\~ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, норма\~ст. 1268 ЦК України\~визначена, для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, та встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. Лише постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця саме таким. Закон також не ставить прийняття спадщини в залежність від того, яким місцем проживання особа вважала місце відкриття спадщини постійним чи тимчасовим місцем проживання. Натомість, він вимагає реального постійного проживання разом зі спадкодавцем на час його смерті без будь-яких застережень та умов. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до ч. 2\~ст. 315 ЦПК України\~передбачає, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У пункті 23\~Постанови Пленуму Верховного суду «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року\~роз`яснено, що якщо постійне місце проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ч.1\~ст.1221 ЦК України\~місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. У\~ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», визначено, місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання -житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивач [PERSON] , надав докази того, що постійно проживав разом із спадкодавцем [PERSON] , на час відкриття спадщини. З матеріалів спадкової справи вбачається, що окрім позивача, спадкоємців за законом чи за заповітом та осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадковому майні немає. Таким чином, встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем необхідно позивачу для прийняття спадщини. Оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що факт постійного проживання позивача [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] , на час її смерті знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Вказаний факт має для позивача юридичне значення і іншим способом підтвердити його він не має можливості, тому заявлені вимоги про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Також суд вважає, що позовна вимога про визнання права на завершення процедури приватизації та одержання правовстановлюючого документа на ім`я спадкоємця та визнання права власності на спадкове майно за законом, також підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла спадкодавець [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого 17.08.2020 року Путильським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Івано-Франківськ), актовий запис №46./а.с.23/. Як видно з матеріалів справи, за життя покійна [PERSON] , мала у власності майно, яке знаходиться за адресою [ADDRESS] , що складається з: - житлового будинку (літ.А-1) житловою площею 15.50 кв.м., загальною площею 36.60кв.м; - сараю (літ. Б) площею 18.88кв.м; - сараю (літ. В) площею 24.30кв.м; Всього майна на загальну суму 183140гривень./а.с.8/. - земельної ділянки розміром 0.25га для будівицтва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в [ADDRESS] , вартістю 123900.00грн; - земельної ділянки розміром 0.35 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в [ADDRESS] , вартістю125405.00грн; Вартість земельних ділянок становить 249305.00грн. З \~ \~ \~ \~гідно ст.1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб(спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що єдиним спадкоємцем за законом є: [PERSON] , він своєчасно вступив в управління та розпорядження спадковим майном на протязі шести місяців, даний факт підтверджується довідкою виконавчого комітету Путильської селищної ради Вижницького району Чернівецької області від 25.04.2023р. за № 127/06-18 /а.с.10/. Як вище встановлено, що Постановою нотаріуса № 102/02-31 від 09.05.2023 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв`язку з тим, що [PERSON] не довів ступінь родинних відносин між ним та спадкодавцем та останньою не були виготовлені правовстановлюючі документи на вказане майно. Також, судом встановлено, що згідно виписки з господарської книги за №19 виданої виконавчим комітетом Путильської селищної ради від 25.05.2023року за №06-18/149, номер об`єкта по господарського обліку №0824-1-1,ст.7-9 (2016-2020роки) числиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами 1900 року житловою площею 15.50 кв.м., загальною площею 36.60кв.м; та земельними ділянками: розміром 0.25га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в [ADDRESS] , земельної ділянки розміром 0.35 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в [ADDRESS] ,/а.с.8/.Дані земельні ділянки були їй передані згідно рішення Киселицької сільської ради народних депутатів Путильського району Чернівецької області XII сесії XXI скликання від 11.09.1992року /а.с.35/. Як встановлено судом, спадкодавець за життя на вищевказані земельні ділянки провела їх обміри та виготовила технічну документацію, але не встигла їх приватизувати так як померла/а.с.20/. Зазначене рішення про приватизацію земельної ділянки прийнято в період чинності Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок». Згідно із статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення. За статті 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статті 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Не підлягають задоволенню позовні вимоги спадкоємців про визнання права власності на земельну ділянку, щодо якої спадкодавцем розпочато, але не завершено процедуру приватизації (Лист спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування"). На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Аналіз наведеної норми свідчить, що у разі, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку, а якщо приватизація земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України не завершена й право на її завершення. Дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що, судом встановлено, що [PERSON] , який є спадкоємцем за законом фактично прийняв спадщину, але при цьому не може зареєструвати спадкове майно у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи, внаслідок чого порушуються цивільні права та інтереси спадкоємця (позивача), суд вважає, що необхідно відновити порушенні права та інтереси шляхом задоволення позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: approved