Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця с.Кочара, Очамчурського району Абхазької АССР, який помер [INFO] у місті Сухум, Абхазька Автономна Республіка Грузії. В обґрунтування заяви вказує, що [INFO] в населеному пункті, що розташований на території, яка тимчасово непідконтрольна державній владі Грузії у місті Сухум, помер її чоловік громадянин України [PERSON] , [INFO] . Померлий [PERSON] , був похований у місті Сухум на місцевому кладовищі. Факт смерті останнього підтверджується довідкою про причину смерті, свідоцтвом про смерть, медичним свідоцтвом про смерть, що видані незаконним органом. Зазначила, що отримати свідоцтво про смерть чоловіка на території України неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території Грузії, на якій неможливо отримати медичний документ для здійснення реєстрації смерті. Встановлення факту смерті заявниці потрібно для реєстрації факту смерті чоловіка та отримання свідоцтва про смерть українського зразку відповідно до вимог законодавства України та оформлення спадщини. Представник заінтересованої особи Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надав письмові пояснення, в яких зазначив, що Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не має заперечень щодо встановлення факту смерті громадянина України [PERSON] , [INFO] , уродженця с.Кочара, Очамчурського району Абхазької АССР, який помер [INFO] у місті Сухум, Абхазька Автономна Республіка Грузії. Ухвалою суду від 24.07.2023 року відкрито провадження у справі. В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав, просив задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся, в письмових поясненнях просив справу розглянути за відсутності представника заінтересованої особи. Суд, заслухавши вступне слово представника заявника, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. За змістом абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Згідно з ч. 3 ст. 49 Цивільного кодексу України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Порядок державної реєстрації актів цивільного стану, у тому числі державна реєстрація смерті особи, встановлений Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 №52/5. Згідно з п. 3 розділу І зазначених Правил відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. За заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України або переселилися з неї, державну реєстрацію актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану за місцем звернення заявника. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Так, у пункті 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 №52/5 встановлено, що підставами державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року №545; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року №545; в) лікарське свідоцтво про пренатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Форма лікарського свідоцтва про смерть, що видається закладами охорони здоров`я або судово-медичною установою та вимоги і підстави його заповнення встановлені Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма №106/о), затвердженою Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року №545. З матеріалів заяви вбачається, що [PERSON] , [INFO] , громадянка України є дружиною [PERSON] , [INFO] , що підтверджується, копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 26.07.2013 року. Як вбачається з копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 05.03.1997 року Московським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області на ім`я [PERSON] , [INFO] , останній був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . З пояснень представника заявника, наданих в судовому засіданні, вбачається, що [PERSON] разом з [PERSON] після початку війни на території України покинули межі України та виїхали до міста Сухум Абхазької Автономної Республіки Грузії. На підтвердження факту смерті [PERSON] , [INFO] , заявниця надала копію свідоцтва про смерть, виданого 27.06.2023 року органом ЗАГС Гулрипшського району Республіки Абхазія, зі змісту якого слідує, що [PERSON] помер [INFO] в м.Сухум Республіки Абхазія, довідку про смерть, видану 27.06.2023 року на території міста Сухум, Абхазької Автономної Республіки, Республіки Грузії, а також копію лікарського свідоцтва про смерть №31 від 09.02.2023 року. Отже, свідоцтво про смерть, довідка про смерть та лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] , видані органом, що знаходиться на тимчасово окупованій території. Такі документи не створюють жодних правових наслідків. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації актів цивільного стану в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України 23.05.2001 № 32/5/101 (у редакції наказу Мін`юсту України, МЗС України 25.08.2004 № 90/5/191(г1066-04), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 1 червня 2001 р. за № 473/5664, реєстрація смерті громадян України, померлих за кордоном, провадиться консулом за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті, виявлення тіла померлого або за місцем поховання. Реєстрація смерті провадиться за письмовою заявою родичів померлого, компетентних органів країни перебування, адміністрації медичного закладу, у якому настала смерть, та інших осіб на підставі: медичного документа про смерть, виданого медичним закладом, довідки про смерть, виданої компетентними органами, держави перебування. Іноземні офіційні документи користуються доказовою силою офіційних документів на території України за умови їх засвідчення штампом апостиль та перекладу на українську мову. Разом з тим, відповідно до Постанови парламенту Грузії «Про окупацію територій Грузії російською федерацією» від 29 серпня 2008 року колишня Південно-Осетинська автономна область і Абхазька Автономна Республіка оголошені територіями, окупованими російською федерацією. «Республіка Абхазія» невизнана й Україною. Тобто будь - який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, що перебувають на території Абхазької Автономної Республіки, є недійсним і не створює правових наслідків. Суд зазначає, що стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. У контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. Крім того, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення. Суд бере до уваги, той факт, що "Республіка Абхазія" була засуджена світовим співтовариством і оголошена незаконною. Невизнання цієї території світовим співтовариством, і Україною, зокрема, унеможливлює захист громадян України з боку дипломатичних установ України, усі документи, видані на цій території, не визнаються Україною. Легалізація документів (проставлення штампу апостиль) компетентними органами Республіки Абхазії є неможливою. Таким чином, зважаючи на відсутність документів, необхідних для реєстрації смерті, зазначена консульська дія не може бути вчинена Посольством України в Республіці Абхазії. Суд встановив, що у заявниці відсутня можливість зареєструвати факт смерті її чоловіка [PERSON] та отримати відповідне свідоцтво про смерть відповідно до вимог чинного законодавства України. Зі змісту Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні вбачається, що документом, який підтверджує факт смерті фізичної особи може бути рішення суду про встановлення такого факту. Враховуючи викладене, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті. Встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у місті Сухум, Абхазька Автономна Республіка Грузії, має для заявниці юридичне значення, оскільки необхідно їй для державної реєстрації смерті чоловіка та отримання свідоцтва про смерть останнього встановленого законодавством України зразка, а також для оформлення спадщини. Суд встановив, що докази, які містяться у справі, зокрема, копія свідоцтва про смерть, довідка про смерть та копія медичного свідоцтва про смерть [PERSON] , підтверджують факт смерті останнього [INFO] у місті Сухум Абхазької Автономної Республіки Грузії незалежно від того, ким видане таке свідоцтво та дати його видачі. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви та встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території Абхазька Автономна Республіка Грузії, оскільки законом не передбачений інший порядок встановлення цього факту, що надає можливість заявниці отримати свідоцтво про смерть особи, видане державним органом України. Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства. Негайного виконання рішення суду про встановлення факту смерті на окупованих територіях інших держав законодавство України не передбачає, у зв`язку з чим дане рішення не підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved