Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , в інтересах ФОП [PERSON] , звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 18 квітня 2018 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Ощадбанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 42-033, відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит в сумі 28\~000 грн. зі щомісячною сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,99 % річних з кінцевим строком повернення до 16.04.2021 року, а відповідач зобов`язався належним чином використати та повернути кредит в передбачений кредитним договором строк, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі. 01 грудня 2018 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.АЙ.» (далі ТДВ «СК «Ю.Ес.АЙ») було укладено договір добровільного страхування кредитів №18.215040.1601-0286 (далі договір страхування), відповідно до умов якого, Страховик зобов`язався виплатити ПАТ «Ощадбанк» страхове відшкодування у разі настання страхового випадку передбаченого умовами договору страхування, а саме, внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальниками понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з поверненням суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користуванням кредитом в строк та на умовах, що передбачені кредитним договором, з будь-яких причин. Оскільки [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, то станом на 26.04.2019 року за ним створилася заборгованість на суму 19\~460 грн. 17 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 18\~339 грн. 05 коп. та заборгованості за процентами за користуванням кредитом 1121 грн. 15 грн. За таких обставин, настав страховий випадок який був відшкодований ПАТ «Ощадбанк» ТДВ «СК «Ю.Ес.АЙ» згідно платіжного доручення № 6048 від 23.07.2019 року. З посиланням\~на те,\~що 20.05.2021\~року між\~ТДВ «СК\~«Ю.Ес.АЙ»\~та ФОП\~ [PERSON] \~було укладено\~договір №\~01-05\~про відступлення\~права вимоги\~(цесії),\~то до\~останньої перейшло\~і право регресивної вимоги до відповідача щодо сплаченого страхового відшкодування в розмірі 19\~460 грн. 17 коп., яку просив стягнути з [PERSON] , а також понесені судові витрати. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) сторін. Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 23 травня 2023 року було відкрито провадження по справі яку призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивачка ФОП [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак у позовній заяві міститься клопотання представника останньої [PERSON] про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підгримують в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] будучі належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився без поважних причин, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим, суд в силу ст. 280 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивачки, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. За наведених обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, згідно ч.8 ст.178 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає за необхідне зазначити про наступне. Судом встановлено, що 18 квітня 2018 року між ПАТ Ощадбанк та [PERSON] , тобто відповідачем було укладено договір про споживчий кредит № 04-033 (для придбання енергозберігаючого обладнання та матеріалів), згідно з яким Банк надав позичальнику кредит у сумі 28\~000 грн. на строк 36 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 16.04.2021 року, зі сплатою за користування кредитом 17,99 % річних (а.с.6-11). 01 грудня 2018 року між ТДВ «СК «Ю.Ес.АЙ» (Страховик) та ПАТ Ощадбанк (Страхувальник) було укладено договір добровільного страхування кредитів №18.215040.1601-0286 (далі договір страхування). Відповідно до розділу 2 договору страхування, предметом вказаних договорів є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону та пов`язані зі збитками внаслідок неповернення/неповного повернення Позичальниками Кредитів (в тому числі їх частини) та/або несплатою/неповною сплатою нарахованих за ним процентів, що передбачені кредитними договорами. (п.2.1). Страхувальник (в особі Установ Страхувальника) зобов`язується сплачувати страхові платежі, а Страховик приймає на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку, передбаченого умовами цього Договору, виплатити Страхувальнику (в особі Установ Страхувальника) страхове відшкодування на мовах цього Договору. (п.2.2). Вигодо набувачем за цим договором є Страхувальник (п.2.3). Пунктом 4.1 договору страхування встановлено, що страховим випадком за договором є факт первинного (першого у часі) виникнення збитків у Страхувальника внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальником понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором, з будь-яких причин. Відповідно до п. 8.1. договору страхування Страхувальник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з дня настання страхового випадку, передбаченого умовами цього договору, письмово повідомити про це Страховика шляхом надання Страховику Загальної заяви, Реєстру з одночасною передачею копій всіх документів, які свідчать про настання страхового випадку і про розмір збитку. Згідно з п. 8.2.1. договору страхування, Страховик зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дати отримання вказаних документів з`ясувати обставини страхового випадку, прийняти рішення про виплату страхового відшкодування або про відмову у виплаті з відповідним обґрунтуванням та скласти відповідний Страховий акт. За змістом п. 8.6. договору страхування, до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за цим Договором, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке Установа Страхувальника має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. У відповідності до Договору добровільного страхування кредитів №18.215040.1601-0286, кредитний договір № 42-033\~від 18\~квітня 2018\~року укладений між ПАТ «Державний ощадний банк України та [PERSON] ,віднесено до переліку договорів, страхові ризики за якими застраховано ТДВ «СК «Ю.Ес.АЙ», тобто Страховиком на загальну суму 19\~460 грн. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором № 42-033 від 18 квітня 2018 року перед ПАТ Ощадбанк належним чином не виконував, передбачені кредитним договором щомісячні платежі не сплачував, що підтверджується випискою з рахунку у зв`язку із чим за відповідачем станом на 26.04.2019 року утворилася заборгованість за кредитним договором на загальну суму 19\~460 грн. 17 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 18\~339 грн. 05 коп. та заборгованості за процентами за користуванням кредитом 1121 грн. 15 грн. (а.с.13-17). Через невиконання [PERSON] своїх зобов`язань перед ПАТ Ощадбанк щодо повернення кредиту та сплати процентів, Банк звернувся до ТДВ «СК «Ю.Ес.АЙ.» із заявою про настання страхового випадку (а.с.23). На підставі вищезазначеної заяви та доданих до неї документів, ТДВ «СК «Ю.Ес.АЙ» складено страховий акт № Чернів10020.06.19-1 від 22.07.2019 та сплачено ПАТ Ощадбанк страхове відшкодування в сумі 19\~460,17 грн. (а.с. 24), що підтверджується платіжним дорученням № 6048 від 23.07.2019 (зворот а.с. 24). Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. ст. 611, 612 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував. Згідно зі статтями 979, 980 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та; пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Частиною 1 ст. 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. З огляду на вищенаведені норми законодавства, зважаючи на те, що ТДВ «СК «Ю.Ес.АЙ» виплатило страхове відшкодування ПАТ «Ощадбанк» внаслідок неповернення відповідачем отриманого кредиту, то до страхової компанії перейшло право вимоги до відповідача, як до особи, відповідальної за спричинення збитків на суму 19\~460 грн. 17 коп. Водночас, 20 травня 2021 року між ТДВ «СК «Ю.Ес.АЙ» та ФОП [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) № 01-05, відповідно до якого ТДВ «СК «Ю.Ес.АЙ» відступило ФОП [PERSON] права вимоги за укладеними договорами страхування, згідно реєстру прав вимоги Додаток № 1 до договору (а.с.25-29). Перелік боржників, до яких новий кредитор має права вимоги на визначену суму, зазначені в реєстрі прав вимог, що наведені в додатку 1 до вищевказаного договору № 01-05 про відступлення права вимоги (цесії), серед яких є [PERSON] (номер 71), тобто відповідач по справі.(а.с.29) Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, за вказаних обставин до ФОП [PERSON] перейшло право грошової вимоги до [PERSON] у сумі 19\~460,17 грн. і як встановлено судом, така грошова вимога відповідачем погашена не була. Згідно претензії (повідомлення) № 10025.06.19-1 від 08.06.2021 року з метою досудового врегулювання спору відповідача було повідомлено, що ФОП [PERSON] є новим кредитором на підставі договору 01-05 про відступлення права вимоги та запропоновано у добровільному порядку сплатити борг, яке було залишено відповідачем без реагування.(а.с. 31). Відтак, оскільки до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача у межах суми виплаченого страхового відшкодування у 19\~460,17 грн., то позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми фактичних витрат в порядку регресу підлягають задоволенню. Щодо вимоги про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 9\~000 грн., слід зазначити про наступне наступне. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 3 ст. 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8 ст.141 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат». На підтвердження факту понесення позивачем витрат на правничу допомогу суду надано договір про надання професійної правової допомоги №14 від 20.05.2021 року, акт №8/02-Б приймання наданих послуг від 23.02.2022 року, який складено щодо наданих послуг за вказаним договором та платіжне доручення № 0.0.2472064995.1 від 23.02.2022 року на суму 9\~000 грн. Як було встановлено судом, позивачкою на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу було надано належні докази, а вказаний розмір витрат суд вважає співмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг. Таким чином, з відповідача слід стягнути на корить позивачки витрати на правничу допомогу у розмірі 9000 грн. Крім цього, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved