Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

07.03.2023 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати, пені та інших нарахувань з тих підстав, що в лютому 2020 між ними був укладений договір оренди частини нежитлового приміщення площею 155.9 кв. м. в [ADDRESS] , за умовами якого відповідач мав сплачувати йому щомісячну орендну плату в розмірі 5000 грн.. В червні 2020 в даному приміщенні сталася пожежа і вони усно домовилися, що відповідач проводить ремонт у ній власним коштом, натомість за цей період часу не сплачує йому орендну плату до квітня 2021. Незважаючи на це, відповідач звернувся в суд із позовом до нього про компенсацію половини вартості витрат, понесених на ремонт приміщення. Також відповідач і надалі не платить йому орендну плату, хоча йому достеменно відомо, що станом на 01.01.2021 він здійснював і продовжує здійснювати там підприємницьку діяльність. Вказував, що останній платіж було здійснено відповідачем 01.03.2020, виходячи з цього станом на сьогодні заборгованість по сплаті орендної плати становить 170000 грн. (квітень-грудень 2020 45000 грн., 2021 60000 грн., 2022 60000 грн., січень 2023 5000 грн.). Окрім цього ним у порядку ст.549 ЦК України обраховано пеню за порушення грошового зобов`язання за період з 06.05.2020 по 05.01.2023 в сумі 68615 грн. 54 коп., три відсотки річних за цей же період в сумі 7023 грн. 68 коп. та інфляційні нарахування за період з 06.05.2020 по 01.02.2023 в сумі 47995 грн. 02 коп.. Таким чином сума заборгованості відповідача перед ним на сьогодні склала 293634 грн. 24 коп. Просив суд стягнути з відповідача в його користь заборгованість зі сплати орендної плати, пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат в розмірі 293634 грн. 24 коп. та понесені судові витрати. Представниця позивача [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову підтримала, додатково пояснила, що відповідач не заперечує факту підписання договору оренди, в якому і містяться умови оплати орендної плати. Також є акт приймання-передачі приміщень як додаток до укладеного договору оренди. З 2020 ніхто вказаний договір не оскаржував, відтак він є укладеним. Крім того наявним є факт часткового виконання умов такого договору, оскільки частково відповідач орендну плату платив. Оскільки частки у праві спільної часткової власності сторін не виділені, відповідач користувався усім приміщенням. Дійсно, протягом довгого періоду часу позивач не вимагав з відповідача сплати оренди, оскільки не брав участі у витратах, повязаних з ремонтом приміщення, однак відповідач звернувся з позовом до нього про сплату половини вартості таких. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили, як пояснив [PERSON] , відповідач орендної плати ніколи не платив, бо вважає договір неправомочним. Частки сторін договору у праві власності не визначені, відтак об`єкт оренди не можливо ідентифікувати. Кошти, як ніби то [PERSON] платив брату, не були орендною платою, це гроші, отримані від банкетів, які організовувала їхня мати. Відповідач ніколи не користувався другим поверхом будівлі, за усною домовленістю братів [PERSON] користувався лише першим поверхом і то не усім, а лише магазином і складським приміщенням. Другим поверхом інколи користувалася матір сторін у справі. Відповідач [PERSON] також заперечив факт будь якої орендної плати брату. Договір просила підписати його матір, щоб [PERSON] заспокоївся. На той час він думав, що такий договір ще слід нотаріально посвідчити, відтак не знав, що на нього покладені будь які обовязки за таким. Також свідок в судовому засідання підтвердила, що не знала про необхідність оплати будь яких грошей позивачу за користування приміщеннями, хоча саме вона безпосередньо здійснювала там підприємницьку діяльність. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є дружиною [PERSON] , з 2022 саме вона особисто займається веденням магазину в [ADDRESS] . До цього веденням магазину і ресторану займалася мати чоловіка, але вона виїхала за кордон. Не знала про наявність договірних відносин між її чоловіком і позивачем, з приводу оплати орендної плати [PERSON] до неї ніколи не звертався, оскільки вони перебувають в недружніх відносинах. Магазин знаходиться на першому поверсі будівлі, там вони користуються лише магазином і складським приміщенням. До розподілу часток між сторонами весь бізнес вела мати сторін, її чоловік і позивач допомагали лише мамі. Знає про усну домовленість між сторонами з приводу користування приміщеннями [PERSON] мав користуватися першим поверхом, [PERSON] другим. Після пожежі саме її чоловік і свекруха відновлювали будівлю, ремонтували дах, кухню, складське приміщення та сходову клітку на другому поверсі, магазин та складське приміщення на першому поверсі, позивач участі у ремонті не брав, ні фізичної, ні матеріальної. Заслухавши пояснення відповідача, представників сторін та свідка [PERSON] , проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підставний та підлягає задоволенню з наступних міркувань. Згідно із ч. 1\~ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що 01.02.2020 між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір оренди частини нежитлової будівлі площею 155.9 м. кв. в [ADDRESS] (а.с.10-13). Відповідно до п.1.1 Договору орендодавець зобов`язується передати орендареві в строкове платне користування, а орендар зобов`язується прийняти у строкове платне користування частину нежитлової будівлі площею 155.9 м. кв. та зобов`язується сплачувати орендодавцеві орендну плату. Відповідно до п.2.1 Договору метою оренди приміщення є використання його у приватній діяльності орендаря. Розмір орендної плати згідно п.4.1 Договору становить 5000 грн. за кожен місяць оренди, розмір орендної плати встановлюється з урахуванням індексу інфляції, індексація орендної плати здійснюється із застосуванням коефіцієнта 1. Відповідно до п.4.2 Договору орендна плата сплачується орендарем у національній валюті України гривня, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок орендодавця не пізніше 05 числа місяця, наступного за звітним. Згідно п.7.1 Договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України. Пунктом 7.3 Договору передбачено, що за порушення строку сплати орендної плати орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення. Порушенням Договору згідно п.7.2 цього ж Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору. За змістом ч. 1\~ст.\~639\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно\~ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1\~ст.\~759\~ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ч. 1\~ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. За змістом ч. 1\~ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1\~ст.530 ЦК України\~визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1\~ст.\~612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. При цьому, відповідно до\~ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною другою\~ст. 625 ЦК України\~передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як видно з матеріалів справи, на підставі Акту приймання-передачі від 09.02.2020 до Договору оренди від 01.02.2020 відповідачу було передано частину нежитлового приміщення, що зазначена у Договорі оренди, у стані, придатному для його використання у відповідності до мети оренди, визначеної згідно з Договором оренди. Отже позивач виконав свої зобов`язання за Договором оренди. У свою чергу відповідач умови Договору належним чином не виконує, орендну плату своєчасно не сплачує. З огляду на наведене, внаслідок неналежного виконання зобов`язань у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість, яка за період з 01.04.2020 по 01.02.2023 становить 170000 грн.. Інфляційні нарахування за період з 06.05.2020 по 01.02.2023 згідно поданого позивачем розрахунку становлять 47995 грн. 02 коп. (а.с.17). Також позивач просить стягнути на його користь 3 % річних за прострочення виконання зобов`язань за Договором оренди, що за період з 06.05.2020 по 05.01.2023 становить 7023 грн. 68 коп. (а.с.16). Крім того просять стягнути пеню у сумі 68615 грн. 54 коп. за період з 06.05.2020 по 05.01.2023 (а.с.14-15). Наведені розміри заборгованості, інфляційних втрат, пені та відсотки у позовній заяві обґрунтовуються відповідними розрахунками, які відповідають сумам, наведеним у договорі оренди та не спростовані відповідачем. Статтею 611 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ч. 1\~ст.\~624\~ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Статтею 549 ЦК України\~визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2\~ст. 549 ЦК України). Відповідно до ч. 3\~ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. При цьому особа наділена правом самостійно обирати коло доказів, на які вона посилається і які подає до суду, виходячи із своєї процесуальної заінтересованості та позиції у справі. Представник відповідача в судовому засіданні та у відзиві на позов зазначені в позовній заяві обставини не спростував, не надав доказів того, що сума заборгованості є меншою чи взагалі відсутня. Суд, перевіривши розрахунки, надані позивачем в частині стягнення заборгованості, інфляційних втрат, 3 % річних та пені, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому заперечення проти позову відповідача та його представника висновків суду не спростовують, той факт, що частки сторін у праві спільної часткової власності не виділені в натурі, не впливають на можливість сторін укласти договір оренди, оскільки кожна зі сторін має у власності частину нерухомості, якою вправі розпоряджатися. Той факт, що [PERSON] не користувався усіма приміщеннями, які є в будівлі, жодним чином не впливають на його обов`язок виконувати умови укладеного ним договору, даних про те, що позивач будь яким чином перешкоджав йому користуватися такими чи унеможливлював здійснення підприємницької діяльності в його частині приміщень відповідачем не надано, заходів для розірвання такого договору відповідач не вживав, що свідчить про його виконання обома сторонами. Відповідно до ч.1\~ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати зі сплату судового збору в сумі 2935 грн. 46 коп., а також за відсутності клопотання відповідача про зменшення таких витрат витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved