Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги за період з січня 2019 року по грудень 2022 року включно у розмірі 29630,01 грн. Свої вимоги мотивує тим, що згідно з довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописку у житловому будинку [ADDRESS] проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Будинок [ADDRESS] знаходиться на балансі виробничого структурного підрозділу «Львівська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця», що стверджується інвентарною карткою та довідкою про балансову належність. Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» (балансоутримувач виробничий структурний підрозділ «Львівська дирекція») згідно норм Житлового кодексу України та Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надає мешканцям будинку комунальні послуги, а громадяни які проживають у цьому будинку відповідно зобов`язані своєчасно вносити плату за отримані послуги. Однак, отримуючи комунальні послуги відповідачі не проводять оплату за них, що підтверджується довідкою про заборгованість по комунальних послугах. Станом на 01.12.2022 загальна заборгованість становить 29630,01 грн. У результаті недотримання відповідачами покладеного на них законом обов`язку щодо сплати житлово-комунальних послуг акціонерному товариству «Українська залізниця» завдано матеріальні збитки в розмірі 29630,01 грн. Тому позивач просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 15.12.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Представник позивача за довіреністю у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов, з мотивів наведених у ньому. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відповідачу надсилалась повістка рекомендованим поштовим відправленням за місцем її реєстрації. Конверт із вмістом судової повістки повернувся до суду із зазначенням причини: «адресат відсутній за вказаною». Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відповідачу надсилалась повістка рекомендованим поштовим відправленням за місцем її реєстрації. Конверт із вмістом судової повістки повернувся до суду із зазначенням причини: «за закінченням терміну зберігання». Суд вжив всіх можливих заходів для належного і вчасного повідомлення відповідачів про судові засіданні, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Тому, відповідачі, в силу п.4 ч.8 ст.128, ч.9 ст.130 ЦПК України, вважаються належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення чи про розгляд справи до суду не надходило. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відповідачу надсилалась повістка рекомендованим поштовим відправленням за місцем її реєстрації. Конверт із вмістом судової повістки повернувся до суду із зазначенням причини: «адресат відсутній за вказаною». Окрім цього, повідомлення відповідача [PERSON] про судове засідання здійснювалось через оголошення, яке розміщене на сайті Галицького районного суду м.Львова, оскільки відповідно до довідки з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС у Львівській області [PERSON] не зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Тому, відповідач, в силу ч.11 ст.128 ЦПК України, вважається належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення чи про розгляд справи до суду не надходило. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин , суд розглядає справу за відсутності такого учасника. Суд вважає, що справу можливо слухати у відсутності відповідачів, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Згідно з ст. 3 ч. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що згідно з відомостями, наданими Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області, [PERSON] знята з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку зі смертю, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] не зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Будинок [ADDRESS] знаходиться на балансі виробничого структурного підрозділу «Львівська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця», що стверджується інвентарною карткою та довідкою про балансову належність. Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» (балансоутримувач виробничий структурний підрозділ «Львівська дирекція») надає мешканцям будинку комунальні послуги, а громадяни, які проживають у цьому будинку відповідно зобов`язані своєчасно вносити плату за отримані послуги. Відповідно до особових карток за 2019, 2020, 2021, 2022 р. в абонента з особовим рахунком [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , виникла заборгованість за несплату послуг за надані житлово-комунальні послуги, за період з січня 2019 року по грудень 2022 року включно, у розмірі 29630,01 грн. Однак, отримуючи комунальні послуги відповідачі не проводять оплату за них, що підтверджується довідкою про заборгованість по комунальних послугах. Станом на 01.12.2022 загальна заборгованість становить 29630,01 грн. У результаті недотримання відповідачами покладеного на них законом обов`язку щодо сплати житлово-комунальних послуг акціонерному товариству «Українська залізниця» завдано матеріальні збитки в розмірі 29630,01 грн. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаною нормою закону визначено також способи захисту цивільних прав та інтересів та визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Спеціальним законом, який регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг є\~Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Зокрема, предметом регулювання цього\~Закону\~є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Пункт 6 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зазначає, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Частиною 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються на рівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до п.1 ч.1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг. Аналогічно цьому праву відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст.20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 1 ч.1ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому такому право прямо відповідає визначених п.5 ч.2 ст.7 Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до п.1 ч.2 ст.8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів. Згідно зі статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни/тарифи на комунальні послуги формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до ч.1\~ст.9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно з ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з частиною 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно з ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст.526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Статтею 64 ЖК України визначено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги (частина 1 ст. 68 ЖК України). Відповідно до\~ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. У ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку здійснюється на підставі договору, що укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У пункті 5 частини 3 статті 20Закону України «При житлово - комунальні послуги`передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги. Крім того, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду (справа № 210/5796/16-ц) від 18 березня 2019 року, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Згідно з\~ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. На підтвердження заборгованості відповідачів позивачем долучено до матеріалів справи розрахунок заборгованості за адресою: [ADDRESS] . Позивач просить солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за надані житлово-комунальні\~послугиза період з січня 2019 року по грудень 2022 року включно у розмірі 29630,01 грн. Згідно з ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відтак, Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» просить стягнути заборгованість, яка утворилася за межами трьохрічного строку позовної давності. Оскільки позивач звернувся до суду 14.12.2022 року, заборгованість за надані житлово-комунальні\~послугипідлягає до стягнення за період 14.12.2019 року по 01.12.2023 року в розмірі: 19897,76 грн. (29630,01-9732,25=19897,76). Відповідно до ч. 1 ст. 42 ЦПК України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Частиною 1 ст. 48 ЦПК України передбачено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Згідно з ст.ст. 46-48 ЦПК України цивільну процесуальну правоздатність (здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи) мають усі фізичні і юридичні особи. Цивільну процесуальну дієздатність (здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. Сторонами в цивільному процесі с позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Таким чином, померла фізична особа не може бути стороною в цивільному процесі, оскільки після смерті вона втрачає цивільну процесуальну правоздатність і дієздатність. Судом встановлено, що згідно з відомостями, наданими Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області, [PERSON] знята з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку зі смертю. Відповідно до ст. 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до положень ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст.ст.\~76-80\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності. Статтями 12,81\~ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином,\~для вирішення\~питання про\~стягнення заборгованості\~за надані\~ житлово-комунальні\~послугина користь позивача суд повинен мати відомості про правонуступників померлого відповідача. Суду таких відомостей не надано позивачем. Законодавством на суд обов`язку щодо розшуку правонаступників боржника не покладено. Позивач мав час та можливість самостійно надати відомості суду щодо правонаступників відповідача. У разі неможливості позивача самостійно надати такі докази, позивач мав право довести таку неможливість суду та подати клопотання про витребування доказів судом. Натомість позивачем відомостей про правонуступників померлого відповідача суду не надано, не доведено неможливість самостійно надати такі докази та не заявлено клопотання про витребування доказів судом. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва. Відтак,\~в силу\~вимог ст.\~255\~ЦПК України,\~провадження у\~справі у\~частині позовних\~вимог щодо\~стягнення заборгованості\~за надані\~ житлово-комунальні\~послугина користь позивача з відповідача [PERSON] підлягає закриттю. Відповідно до ст.ст.76,81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.2 ст.\~77\~ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява та встановивши відповідні до них правовідносини, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині солідарного стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з відповідачів [PERSON] , [PERSON] за період 14.12.2019 року по 01.12.2023 року в розмірі 19897,76 грн. на користь позивача. У частині\~позовних вимог\~щодо стягнення\~заборгованості за\~надані житлово-комунальні\~послугина користь позивача з відповідача [PERSON] провадження слід закрити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Таким чином, з відповідачів [PERSON] , [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 2481 грн., в рівних частках, тобто по 1240,50 грн. з кожного.\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: partial