Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей КМР про позбавлення батьківських прав. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що з 28 жовтня 2005 року по 08 травня 2014 року вона з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі. [INFO] у сторін народився син - [PERSON] та [INFO] у сторін народився другий син- [PERSON] . Після розірвання шлюбу відповідач у листопаді 2014 року поїхав на постійне місце проживання до російської федерації, та з того часу будь - яких зв`язків не підтримував, участі у вихованні дітей не брав, участі у матеріальному забезпеченні синів не приймав, фактично повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, станом на сьогоднішній день має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 145788,45 гривень. Просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх дітей- [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 08 липня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, справу призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 11 липня 2023 року закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно з вимогами ст. 128, 131 ЦПК України, про що є поштове повідомлення, відзив на позовну заяву не надав, є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, суд вважає за можливе розглядати справу у її відсутності. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України - суд зважаючи на наявність законних підстав приходить до висновку про можливість у відповідності до вимог ст.223 ЦПК України ухвалити рішення про задоволення позову на підставі наданих сторонами доказів, без вислуховування особистих пояснень відповідача по справі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи за її відсутності та висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін згідно вимог ст.211 ч.3 ЦПК України, оскільки в матеріалах справи достатньо матеріалів про правовідносини сторін, відповідач позов визнає, відсутня необхідність заслуховування особистих пояснень сторін. Вивчивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлені судом обставини та визначені до них правовідносини: Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 жовтня 2005 року по 08 травня 2014 року, що підтверджується копією рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про розірвання шлюбу /а.с.12/. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с.6,7/. Відповідно до судового наказу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 травня 2020 року /а.с.13/ з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей на користь позивача по справі. Відповідно до довідки про розрахунок заборгованості зі сплати аліментам станом на 25.01.2023 року [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 145788,45 гривень. /а.с.10-11/.Діти знаходиться на повному утриманні позивача. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечує необхідним харчуванням, не спілкується з дітьми. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитини" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини, перелік підстав для позбавлення батьківських прав є вичерпним. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Відповідно до статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). . Відповідно до п, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно із ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно вивчених судом матеріалів справи, з`ясованих обставин справи які досліджені доказами, суд прийшов до висновку про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , оскільки як встановлено судом, відповідач самоусунувся від виховання дітей, їх долею не цікавиться, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню і матеріальному забезпеченні, не виконує інших своїх батьківських обов`язків. Враховуючи висновок Служби у справах дітей Кам`янської міської ради /оберт а.с.34-35/, згідно якого на сьогоднішній день діти мешкають разом з матір`ю та у зв`язку з початком воєнних дій на території України вони виїхали до Германії, діти знаходяться на її повному матеріальному забезпеченні та враховуючи інтереси неповнолітніх дітей, суд вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав у відношенні дітей, що не позбавляє його права у разі зміни його поведінки та відношення до дитини на їх поновлення в судовому порядку. Оскільки позивач не наполягає на стягненні судових витрат з відповідача на свою користь, суд вважає за можливе не стягувати їх з відповідача по справі. На підставі ст. 164, 165 СК України,

Outcome: approved