Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

І. Короткий виклад обставин справи Орган опіки та піклування Іваничівської селищної ради Володимирського району Волинської області в інтересах малолітньої дитини [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка проживає з сином без реєстрації в будинку свого співмешканця [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] позбавлена батьківських прав стосовно своїх шести малолітніх дітей, які попередньо були відібрані від неї, з метою попередження загрози їх життю та здоров`ю, згідно рішення Іваничівського районного суду. При народженні дитини ( [PERSON] ), службою у справах дітей було вжито максимальних заходів щодо захисту життя та здоров`я останнього. За час перебування у медичних закладах, відповідач забезпечувала належний догляд за дитиною, виконувала рекомендації медичного персоналу, створила умови для проживання дитини, придбала ліжечко, засоби гігієни, дитяче харчування, службою у справах дітей Іваничівської селищної ради 12.06.2023 було надано дозвіл на вибуття [PERSON] разом із новонародженою дитиною додому. Малолітній син [PERSON] перебував на штучному годуванні, 18.07.2023 року мати дитини та її співмешканець [PERSON] перебували в стані сильного алкогольного сп`яніння, на момент обстеження приміщення, дитина була неспокійна, плакала. Комісією у складі начальника служба у справах дітей Іваничівської селищної ради Ж. Гринюк, старости Соснинського старостинського округу [PERSON], керівника Центру надання соціальних послуг Іваничівської селищної ради А. Іванчук, завідувача медичного пункту тимчасового базування с. Менчичі [PERSON], поліцейськими СРПП ВПД № 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП, - В. Грищук, В. Баранчук складено Акт проведення оцінки рівня безпеки [PERSON] та прийнято рішення про негайне вилучення малолітньої дитини із сім`ї матері [PERSON] , з метою попередження загрози його життю, здоров`ю та тимчасового влаштування до дитячого відділення КНП «Іваничівська багатопрофільна лікарня» для проведення та документування медичного обстеження. Рішенням № 65 від 20.07.2023 року виконавчим комітетом Іваничівської селищної ради прийнято рішення про відібрання малолітньої дитини [PERSON] від матері [PERSON] . Відповідно до інформації управління соціального захисту населення Володимирської райдержадміністрації (смт. Іваничі, відділення № 1) від 20.07.2023 року № 372/1.15, відповідач отримала державну соціальну допомогу з 01.05.2023 до 01.07.2023 на дитину в сумі 12 040,00 грн. Позивач зазначає, що [PERSON] , поступив в дитяче відділення КНП «Іваничівська БПЛ» в стані середньої важкості, був одягнений в брудний одяг, обличчя та кінцівки з залишком бруду та неприємним запахом. Вага дитини становила 3,450 кг. (норма на вік 2 місяці дитини становить 4 кг. 100 гр.), періодично спостерігався неспокій, сон з перервами, підшкірна основа витончена на животі та кінцівках, помірно знижена еластичність шкіри, фізіологічні рефлекси викликаються з порушенням. Встановлений діагноз: неадекватна турбота і контроль з боку батьків, гіпотрофія І ст. (ДМТ 15,8 %), синдром рухових порушень, кандидоз ротової порожнини, інфекція сечовивідних шляхів. З [PERSON] постійно проводилася профілактично- роз`яснювальна робота, однак остання усі рекомендації сприймала поверхнево, ігнорувала їх. У зв`язку з вищенаведеним позивач вважає, що [PERSON] свідомо ухилилася від виконання батьківських обов`язків стосовно сина [PERSON] , створила ситуацію, яка загрожувала життю та здоров`ю дитини, а позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів надасть змогу реалізувати право малолітнього [PERSON] на належне утримання, виховання та розвиток. ІІ. Позиція учасників процесу У судовому засіданні представник позивача Гринюк Ж.Я. позовні вимоги підтримала повністю покликаючись на інформацію викладену у позовній заяві та додатково ствердила, що відповідачку особисто знає з 2013 року. [PERSON] вже була позбавлена батьківських прав відносно своїх шістьох дітей, схильна до зловживання алкогольними напоями, вживає їх тривалий час. Наголосила на ту обставину, що відповідач народжує дітей сама, вдома, що становить загрозу їх життю та здоров"ю. Після події 18.07.2023 року, коли відповідач вкотре перебувала у стані алкогольного сп`яніння, візок з дитиною перевертався та дитина падала на землю, [PERSON] , був відібраний у матері, перебував у лікарні, пізніше був влаштований у «будинок дитини». Відповідачка дитиною не цікавилася, у будинку дитини жодного разу не відвідувала. Гринюк Ж.Я. також зазначила, що своїми діями відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, тому просить суд позов задоволити. Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог заперечила та зазначила, що вона проти, щоб її позбавляли батьківських прав відносно сина, ствердила, що доглядала дитину добре, претензій не було, під час відвідування сімейного лікаря дитина була здорова. Щодо події 18.07.2023 року підтвердила, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння, однак життю дитини в той момент нічого не загрожувало. В судовому засіданні на запитання суду «чому не відвідує свою дитину, яка перебуває в КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства та дитинства»?, не надала відповіді, ствердила, що буде за [PERSON] дивитися. Правом на правову допомогу, на що було наголошено судом не скористалася, жодних доказів щодо заперечення позову, суду не надала. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді Іваничівського районного суду Волинської області від 02.08.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, проведення розгляду справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження з викликом осіб. 24.08.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.09.2023 року. 07.09.2023 під час розгляду справи в судовому засіданні, суд оголосив перерву до 21.09.2023 року. Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. ІV. Обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що відповідач є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст.135 СК України, батьками малолітньої дитини зазначені [PERSON] - мати, [PERSON] - батько (а.с. 11). Відповідач [PERSON] разом з сином [PERSON] (без реєстрації) та співмешканцем [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). [PERSON] , окрім її брата [PERSON] , [INFO] , з дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою [ADDRESS] , однак не проживають. Малолітній син [PERSON] , [INFO] за вищевказаною адресою не зареєстрований (а.с. 13). Рішенням Іваничівського районного суду від 11.07.2017 року, [PERSON] , [INFO] позбавлено батьківських прав відносно її дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 14-18). Рішенням Володимир- Волинського районного суду від 11.10.2021 року, [PERSON] , [INFO] позбавлено батьківських прав відносно її дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 19-22). Відповідно до копії Акту обстеження матеріально- побутових умов від 21.04.2023 року, проведено обстеження сім`ї [PERSON] , яка проживає за адресою [ADDRESS] . У житловому приміщенні (будинку) пічне опалення, водопостачання колодязь. Дві кімнати облаштовані для проживання (перебувають меблі, одяг, предмети повсякденного вжитку). Для новонародженої дитини відсутні, - ліжечко, засоби гігієни, ванночка, дитячий одяг. [PERSON] проживає із співмешканцем [PERSON] (обоє схильні до зловживання алкогольних напоїв). Комісією рекомендовано [PERSON] створити належні умови для проживання новонародженої дитини та придбати все необхідне для неї (а.с. 23). Іваничівська селищна рада Володимирського району Волинської області, 16.05.2023 року, просила вжити заходів, в межах компетенції, директора КП «Володимирське територіальне медичне об`єднання» Т. Ващук, щодо переведення гр. [PERSON] разом з новонародженою дитиною в дитяче відділення КНП «Іваничівська багатопрофільна лікарня», з метою визначення спроможності матері здійснювати належний догляд за новонародженою дитиною (а.с. 24). Згідно копії Акту обстеження умов проживання від 17.05.2023 року, проведено обстеження сім`ї [PERSON] , яка проживає за адресою [ADDRESS] . У житловому приміщенні (будинку) пічне опалення, водопостачання колодязь. Ззовні у будинку є глибокі тріщини, штукатурка на стінах обсипалась, меблі для проживання є, однак на них лежить товстий шар пилу. В кухні брудно, не прибрано, посуд не митий, в третій кімнаті лежать брудні речі повсякденного вжитку. Для новонародженої дитини немає ліжечка, засобів гігієни, ванночки для купання, дитячого одягу відповідного віку. Також до даного акту, як доказ, додано фотоматеріали даних кімнат з речами (а.с. 25-27). Відповідно до копії листів [PERSON] за № 108/10-09.23 від 17.05.2023 року та [PERSON] , Іваничівську селищну раду Володимирського району Волинської області, а саме [PERSON] просили посприяти в переведенні [PERSON] разом з дитиною з Володимирського пологового відділення до дитячого відділення КНП «Іваничівська багатопрофільна лікарня», так як для дитини є загроза для її життя та здоров`я (а.с. 28-29). Згідно письмового пояснення [PERSON] від 22.05.2023 року, остання зобов`язалася створити належні умови для новонародженої дитини до 05.06.2023 року. [PERSON] підтвердила, що її повідомлено про наслідки зловживання алкогольними напоями, неналежний догляд за дитиною. (а.с. 30). Відповідно до копії Акту обстеження умов проживання від 08.06.2023 року, вчергове проведено обстеження сім`ї [PERSON] , яка проживає за адресою [ADDRESS] . У житловому приміщенні (будинку) пічне опалення, водопостачання колодязь. Комісія встановила, що на час обстеження наявні умови проживання малолітньої дитини разом з матір`ю [PERSON] . Останній надано практичні поради щодо покращення умов проживання, вказано на недопустимість вживання алкогольних напоїв (а.с. 31). Згідно копії листа КНП «Іваничівської багатопрофільної лікарні», [PERSON] , 1980 р.н. за час перебування в дитячому відділенні КНП, піклувалась про здоров`я і життя свого сина [PERSON] , [INFO] , рекомендації медичного персоналу виконувала, дисциплінарний режим не порушувала (а.с. 32). 12.06.2023 Служба у справах дітей Іваничівської селищної ради, надала дозвіл на вибуття з дитячого відділення КНП «Іваничівська багатопрофільна лікарня» [PERSON] , [INFO] разом з новонародженим сином [PERSON] , [INFO] за місцем її проживання (а.с. 33). Відповідно до копії Наказу № 30 від 21.06.2023 року Служби у справах дітей Іваничівської селищної ради, [PERSON] , 15.05.2023 року взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку з тим, що мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків (а.с. 34). Згідно копії Акту обстеження умов проживання від 18.07.2023 року, проведено обстеження сім`ї [PERSON] , яка проживає за адресою [ADDRESS] . У житловому приміщенні (будинку) пічне опалення, водопостачання колодязь. Для малолітнього [PERSON] є дитячий візок, дитяче ліжечко, ванночка для купання, однак памперси відсутні. Дитина перебуває на штучному годуванні, наявна лише 1/3 пачки дитячої суміші, дитина перебуває у збудженому стані, неспокійний, голодний. У [PERSON] та [PERSON] виявлені чіткі ознаки алкогольного сп`яніння. Комісією встановлено, що [PERSON] у стані сп`яніння не зможе забезпечити догляд за новонародженою дитиною, перебування дитини під наглядом матері та її співмешканця у стані алкогольного сп`яніння становить загрозу для життя та здоров`я самої дитини (а.с. 35). Виконавчим комітетом Іваничівської селищної ради Володимирського району Волинської області (восьмого скликання), було вирішено відібрати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] . Службі у справах дітей Іваничівської селищної ради забезпечити тимчасове влаштування малолітньої дитини (а.с. 37). Відповідно до копії листа (відповіді) № 372 від 20.07.2023 року з довідкою (підтвердженням), Управління соціального захисту населення Володимирської райдержадміністрації, встановлено, що [PERSON] одержувала щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини на сина [PERSON] , [INFO] з 01.05.2023 по 31.07.2023 (а.с. 38-39). Згідно відповіді КНП «Іваничівська багатопрофільна лікарня» від 21.07.2023 № 1956/09.07-2.23 на запит Служби у справах дітей Іваничівської селищної ради, встановлено, що 19.07.2023 в дитяче відділення о 00:10 год. в середньому стані поступив [PERSON] , [INFO] . При обстеженні дитини був встановлений діагноз: неадекватна турбота і контроль з боку батьків, гіпотрофія І ст. (ДМТ 15,8 %), синдром рухових порушень, кандидоз ротової порожнини, інфекція сечових шляхів (а.с. 40). Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] стосовно малолітнього сина, виконавчий комітет Іваничівської селищної ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 58-61). Згідно копії відповіді КНП «Іваничівська багатопрофільна лікарня», встановлено, що в період перебування в дитячому відділенні (19.07.2023-31.07.2023) [PERSON] , [INFO] , його матір [PERSON] з`явилася одноразово біля 10:00 год. 19.07.2023 та принесла чотири пачки суміші харчування і один пакунок памперсів. Інших проявів турботи та піклування не проявляла. Надалі всі лікарські препарати і харчування було закуплено за рахунок благодійників (а.с. 62). Відповідно до копії рішення виконавчого комітету Іваничівської селищної ради від 25.07.2023 за № 70, вирішено малолітнього [PERSON] , [INFO] , направити до КП «Волинський обласний будинок дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи з порушенням психіки» на шість місяців (а.с. 63). Згідно копії листа від 15.09.2023 за № 249/10/2-23 виданого КП «Волинський обласний будинок дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи з порушенням психіки» встановлено, що 31.07.2023 до них в заклад поступив [PERSON] , [INFO] . Дитина має білково-енергетичну недостатність І степені, залізодефіцитна анемія середнього степеню, інфекція сечовивідних шляхів, синдром затримки статокінетичного розвитку внаслідок перинатально- гіпоксичного ураження центральної нервової системи, відкрите овальне вікно. З 25.08.2023 по 05.09.2023 [PERSON] лікувався в КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства та дитинства», за час перебування в закладі матір дитини - [PERSON] жодного разу свого сина не відвідувала, не цікавиться його станом здоров`я та не виявляла щодо нього батьківської турботи та піклування (а.с. 75). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] (староста с. Соснина) ствердила, що у відповідача вилучили вже шестеро дітей. Зі слів мешканців села знає, що [PERSON] випиває, до самих пологів відповідач вживала алкогольні напої. 18.07.2023 односельчани повідомили, що відповідач по селі ішла п`яна, дитина випадала з візка, в цей же день комісією [PERSON] був вилучений з сім"ї та доставлений в лікарню. Додатково зазначила, що на комісію [PERSON] прийшла в стані алкогольного сп`яніння, звернень щодо повернення їй дитини не було. Допитаний свідок [PERSON] (медсестра амбулаторії) у судовому засіданні ствердила, що у січні 2023 року вона зустріла [PERSON] , яка була побита, зазначила, що під час усієї вагітності остання випивала, перед самими пологами, два дні вживала алкогольні напої. Після виписки з лікарні, протягом місяця зауважень до неї не було, все було добре, однак 18.07.2023 дитину у відповідачки забрали, оскільки [PERSON] перебувала в стані алкогольного сп`яніння. V. Застосоване судом законодавство та висновки суду Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства"). Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах: від 29 квітня 2020 року у справі N 522/10703/18 (провадження N 61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі N 760/468/18 (провадження N 61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі N 638/16622/17 (провадження N 61-13752св19), від 23 грудня 2020 року у справі N 522/21914/14 (провадження N 61-8179св19). Пунктами 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше) є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Отже, законом визначено, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо та є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Вказаний висновок має рекомендаційний характер. За змістом статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Нормами ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» до числа дітей, позбавлених батьківського піклування, віднесено, зокрема, дітей, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав. Згідно зі ст. 11 згаданого Закону органи опіки та піклування забезпечують вирішення питань щодо встановлення статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, надання опіки та піклування над дітьми, позбавленими батьківського піклування, та застосування інших форм влаштування дітей, позбавлених батьківського піклування, соціальний захист і захист особистих, майнових, житлових прав та інтересів дітей; впровадження пріоритетних форм влаштування дітей, позбавлених батьківського піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Так, згідно з ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платників аліментів, наявність чи відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналізуючи наведені факти та встановлені обставини, суд приходить до переконання, що [PERSON] ухиляється від виховання своєї малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та виконання своїх батьківських обов`язків. В судовому засіданні з наданих суду доказів встановлено, що остання не піклується про фізичний розвиток дитини, зокрема: не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини, що підтверджується повідомленням КП «Волинський обласний будинок дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи з порушенням психіки» та призведо до наявності у дитини ряду захворювань. Крім цього, перебуваючи у стані алкогольного сп"яніння 18.07.2023, очевидцем чого була значна кількість осіб, створила ситуацію, що загрожувала життю та здоров"ю дитини. Будучи позбавленою батьківських прав щодо шести своїх малолітніх дітей свою поведінку та ставлення до виховання дітей не змінила та свідомо, на думку суду, нехтувала своїми батьківськими обов"язками щодо догляду за сином [PERSON] . Також суд звертає увагу на байдужість відповідачки [PERSON] у питанні щодо позбавлення її батьківських прав відносно сина. Вона проявилася насамперед у її особистому нейтральному сприйнятті, ставленні, як сторони до даного позову так, і як матері стосовно розгляду питання про позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої дитини. Суд неодноразово ознайомлював [PERSON] з її правами та обов`язками, а також детально роз`яснив, що якщо відповідач за певних обставин (факторів) не в змозі залучити представника, державою гарантована безоплатна правнича допомога. Однак відповідачка жодних активних дій щодо заперечення позову не вчинила, будь-яких доказів у заперечення позовних вимог не надала. Підтвердила, що під час перебування сина у лікарні відвідувала його лише одноразово, після переведення його у будинок дитини сина не відвідувала, причину такої поведінки пояснити не змогла. З таких пояснень суд робить висновок, що відповідачка діяла свідомо та її вина щодо ухилення від виконання батьківських обов"язків стосовно сина [PERSON] є встановленою. Суд звертає увагу, що зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 р. дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що обставини, на які посилається позивач у своєму позові, є достовірними та такими, що не викликають в суду сумніву, а отже, відповідачем порушено право її дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, яке гарантоване ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" і яке підлягає захисту на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України шляхом позбавлення її, як матері, батьківських прав відносно малолітньої дитини, оскільки вона ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо її виховання, що в свою чергу не буде суперечити інтересам самої дитини. Відповідач малолітню дитину належним чином не утримує, а отримані кошти витрачає у власних потребах, тому суд дійшов висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача на користь особи або на рахунок закладу, де буде утримуватись дитина, на утримання малолітнього [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1136,00 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивач звернувся із позовом до суду - з 25 липня 2023 року. Суд додатково вважає за необхідне роз`яснити учасникам процесу, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. VI. Судові витрати Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позов задоволено повністю, тому з відповідача необхідно стягнути на користь держави сплачений судовий збір за вимоги майнового та немайнового характеру в розмірі 2147,20 грн. На підставі ст. 180-182, 190, 191 СК України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved