Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-20 00:00:00

19 липня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 2007 року по 2018 рік позивач проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з громадянкою [PERSON] . За час спільного проживання у них народився син - [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Відповідач у даній справі є матір`ю неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , проте вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідним достатнім харчуванням, медичними оглядами що негативно впливає на їхній фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу. Громадянка [PERSON] залишила своїх дітей в кінці 2018 року проживає з іншим чоловіком в іншому районі. Згідно з висновком опікунської ради при виконкомі Тульчинської міської ради №170 від 28.06.2023, опікунська рада вважає доцільним позбавити батьківських прав громадянку [PERSON] відносно її неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дітей, відповідача доцільно позбавити батьківських прав. Ухвалою суду від 24.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі. Ухвалою суду від 25.08.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду на 11 вересня 2023 року. У зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладено на 20 вересня 2023 року. Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, висловився, що позов підтримує та наполягає на його задоволенні, у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судові засідання ані 11 вересня 2023 року ані 21 вересня 2023 року не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена завчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. Представник третьої особи у судове засідання не прибула, однак подано клопотання про розгляд справи за відсутності органу опіки та піклування виконавчого комітету Тульчинської міської ради Вінницької області за наявними в матеріалах справи документами, при цьому повідомила, що підтримує висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , затверджений рішенням виконавчого комітету Тульчинської міської ради від 28.06.2023 №170. Згідно з частиною третьою статті 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, безпосередньо дослідивши письмові докази у справі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з врахуванням наступних підстав. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст.ст.81, 83 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що [INFO] у селі Ганнопіль Тульчинського району Вінницької області народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] виданим 05 грудня 2008 року Виконкомом Ганнопільської сільської ради Тульчинського району Вінницької області (а.с. 14). [INFO] у селі Ганнопіль Тульчинського району Вінницької області народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] виданим 11 травня 2009 року Виконкомом Ганнопільської сільської ради Тульчинського району Вінницької області (а.с. 15). З довідки виконавчого комітету Тульчинської міської ради Вінницької області №43 від 16.03.2023 встановлено, що [PERSON] , 2008 року народження та [PERSON] , 2009 року народження, дійсно проживають із [PERSON] , 1973 року народження, в [ADDRESS] і перебувають на його утриманні (а.с. 13). З довідки Тростянецької гімназії Тростянецької селищної ради №32 від 27.03.2023 виданої [PERSON] , випиває, що за період навчання у закладі, з 01.09.2022 н.р. по 2023 н.р., мати не приділяла належної уваги вихованню сина. Учень проживав у складних сімейних умовах (мати часто не ночувала вдома, йому доводилось самому опалювати будинок, готувати їжу для себе з його слів)). Пропускав заняття, мотивуючи тим, що спізнився на автобус, бо проспав. Мати не контактувала з класним керівником, не цікавилась його навчанням в школі. За весь період навчання пропустив 47 днів (а.с. 16). Зі змісту характеристики Ганопільського ліцею №25 від 28.03.2023 виданої [PERSON] , 2009 року народження, випливає, що вона в даному навчальному закладі навчається з 2018 року, проживає разом з батько. Батько бере активну участь у навчанні та вихованні доньки. За період навчання [PERSON] в ЗЗСО мати не цікавилась навчанням доньки (а.с. 18). Відповідно до характеристики вих. №38 від 17.04.2023 виданої виконкомом Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області громадянину [PERSON] , 1973 року народження, останній народився в селі Ганнопіль де проживає на даний час по [ADDRESS] . Неодружений. Проживає разом з дітьми: сином - [PERSON] , 2008 року народження, та дочкою - [PERSON] , 2009 року народження, які перебувають на його утриманні та вихованні. На даний час ніде не працює. За роки проживання в селі зарекомендував себе добре: ввічливий в спілкуванні, скромний в побуті, тактовний, працелюбний. Скарг, заяв, вимог до [PERSON] як в письмовій, так і в усній формі до старостинського округу не надходило. З повагою ставиться до старших по віку односельців. В громадських місцях та побуті веде себе відповідно. Компроментуючими даними відповідно даного громадянина не володіють (а.с. 17). Також судом встановлено, що 24 березня 2023 року у селі Ганнопіль було складено Акт №11 обстеження матеріально-побутових умов проживання громадянина [PERSON] . Зі змісту акта, зокрема, встановлено, що сім`я [PERSON] проживає в житловому будинку загальною площею 78,6 кв.м, розташованому в [ADDRESS] , який належить його померлим батькам. Склад сім`ї: [PERSON] , 1973 р.н., син [PERSON] , 2008 р.н., донька [PERSON] , 2009 р.н., сестра [PERSON] , 1972 р.н., племінник [PERSON] , 1990 р.н. Понад 13 років [PERSON] не проживає з колишньою дружиною- [PERSON] . З його слів вона проживає в с. Демидівка Гайсинського району і перебуває в шлюбі з іншим чоловіком. Діти прживають з [PERSON] . Син [PERSON] навчається в 9 класі, дочка [PERSON] - у 8 класі Ганнопільського ліцею. Фактично в побуті [PERSON] разом з дітьми відокремлений від сестри та племінника. В житловому будинку 4 кімнати, кухня і коридор, 2 із яких належать [PERSON] . В кімнатах є необхідні меблі та побутова техніка, чим творено умови для навчання і проживання дітей. Діти забезпечені одягом, взуттям та необхідними продуктами харчування, канцелярськими приладдями для навчання. Санітарно-гігієнічні умови проживання в сім`ї задовільні. З підсобного господарства утримують птиць. За господарським двором рахується земельна ділянка площею, 0,56 га, яка служить для обслуговування житлового будинку та розвитку підсобного господарства, яку [PERSON] використовує разом із сестрою. Земельних паїв члени сім`ї не мають. Комісія зробила висновок, що в частині житлового будинку [PERSON] створені всі необхідні умови для проживання та навчання його дітей: сина [PERSON] та дочки [PERSON] (а.с. 19). Відповідно до характеристики №02-15/1/17 від 27.03.2023 виданої Демидівським старостинським округом Гайсинського району Вінницької області на [PERSON] , 1978 року народження, остання проживає в [ADDRESS] . Громадянка [PERSON] зловживає алкогольними напоями, вере аморальний спосіб життя та злісно не виконує батьківські обов`язки відносно дітей. Батьківський потенціал матері дуже слабкий. Жінка не здатна розпізнавати та задовольняти потреби дітей. Часто жінку бачать в компанії чоловіків, що мають асоціальну поведінку (вживають алкоголь). Немає постійного заробітку. Демидівським старостинським округом встановлювалися факти неналежного виконання батьківських обов`язків щодо виховання дітей (діти залишалися самі вдома). Не одноразово були звернення від сусідів про її неадекватну поведінку. Під час відвідування сім`ї жінка проявляла агресію. Крім того у жінки відсутні навички ведення домашнього господарства (а.с.20). Згідно зі ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування подається суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, складений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. До позовної заяви додано висновок затверджений рішенням Виконавчого комітету Тульчинської міської ради Вінницької області №170 від 28.06.2023. Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відповідно до акта оцінки потреб сім`ї [PERSON] , 1973 року народження, проведеного КУ ЦНСП Тульчинської міської ради (початок 09.05.2023, завершення 15.05.2023) за місцем проживання: [ADDRESS] , за результатами оцінювання потреб з`ясовано, що СЖО відсутні, сім`я не потребує надання соціальних послуг. Мати дітей [PERSON] на даний час проживає по [ADDRESS] . До складу її сім`ї входить син [PERSON] , [INFO] , є чоловік [PERSON] , який від грудня 2022 року вважається безвісти зниклим. За результатами оцінювання потреб сім`ї [PERSON] з`ясовано, що СЖО наявні та її сім`я потребує соціального супроводу. З метою належного захисту інтересів дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків, виконавчий комітет Тульчинської міської ради, як орган опіки та піклування Тульчинської міської ради, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з батьком [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с.7-12, 21). Вирішуючи даний позов, суд, згідно з ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989, ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991, приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , однак ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приділяє належної уваги розвитку та вихованню дітей, свідомого нехтує своїми батьківськими обов`язками. Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15, 16, 17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі №211/559/16-ц). Частина 4 ст. 155 СК України передбачає покладання на батьків відповідальності, встановленої законом, за ухилення їх від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до чинного СК України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачено застосування таких правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальність, зокрема, позбавлення батьківських прав. Стаття 164 СК України передбачає підстави позбавлення батьківських прав, мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони зокрема ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 зазначеної статті). Таким чином, позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява №10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Аналізуючи всі обставини справи, надані докази на підтвердження фактів та спірних правовідносин, норми чинного законодавства, що їх регулюють, суд переконаний, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дітей є наслідком винної поведінки відповідача, яка самоухилилася від виховання своїх дітей, не піклується про їхній здоров`я та навчання, їх фізичний та духовний розвиток, не дбає про матеріальне забезпечення дітей, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, та є підставою для позбавлення її батьківських прав. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам неповнолітніх дітей, оскільки відповідач в подальшому буде позбавлена можливості негативно впливати на психіку дітей до моменту зміни нею свого ставлення відносно дітей сина [PERSON] та дочки [PERSON] та поновлення у встановленому порядку батьківських прав. Як встановлено вище, відповідач по справі не займається вихованням дітей та ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не виявляє до них будь-якої батьківської уваги та турботи. З урахуванням встановлених обставин справи, відсутність заперечень відповідача щодо позовних вимог, досліджених судом доказів, вбачається, що відповідач не безвідповідально ставиться до виховання своїх дітей, ухиляється від виконання своїх обов`язків по його вихованню. Крім того, суд бере до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки він є достатньо обґрунтованим та не суперечить інтересам дітей. За таких обставин, суд дійшов висновку, що [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків відносно сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , а тому є підстави для позбавлення її батьківських прав відносно них. Суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу її право на звернення до суду із заявою про надання права на побачення з дітьми відповідно до ст. 168 СК України, якщо це не причинить шкоди її життю, здоров`ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи, що в свою чергу, на думку суду, буде стимулювати відповідача до виправлення та наддасть можливість в майбутньому, при наявності бажання, звернутись до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Позивачем при зверненні до суду було сплачено 1073,60 грн судового збору (а.с. 1). За змістом ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на сторону відповідача. Так, враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем при зверненні до суду судові витрати в розмірі 1073,60 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved