Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Теребовлянської міської ради (ОТГ), у якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . \~ \~ \~ \~В обґрунтування заявлених вимог, вказує на те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] станом на 15 квітня 1991 року мав статус колгоспного двору, головою якого був [PERSON] , який помер [INFO] , та в ньому проживали та були зареєстровані: його дружина [PERSON] , яка померла [INFO] , їхня дочка [PERSON] , яка померла [INFO] . \~ \~ \~ \~Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина, яку прийняли його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] в рівних частинах. \~ \~ \~ \~ [PERSON] померла [INFO] , не встигнувши оформити спадкове майно. \~ \~ \~ \~За життя остання заповіту не склала, у шлюбі не була, дітей не мала. \~ \~ \~ \~28.04.2010 [PERSON] склала заповіт, за яким свій житловий будинок, що знаходиться в селі Вербівці Теребовлянського району Тернопільської області заповіла [PERSON] . \~ \~ \~ \~ [PERSON] померла [INFO] . \~ \~ \~ \~Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. \~ \~ \~ \~Позивач звернувся із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, але приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Враховуючи вказані обставини, позивач звернувся до суду для визнання права власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] за рішенням суду. Ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 10.08.2023 позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. Позивач у встановлений судом строк усунув недоліки позовної заяви. Ухвалою суду від 30.08.2023 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 13.09.2023. Позивач в судове засідання не з`явився, однак у поданій\~позовній заяві\~просив справу\~розглядати за\~його відсутності,\~позовні вимоги\~підтримує повністю. Представник відповідача Теребовлянської міської ради Тернопільської області (ОТГ) в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до вимог частини третьої статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За вказаних обставин, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно копії довідки Теребовлянського бюро технічної інвентаризації за № 195 від 02.08.2023, власником житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] є [PERSON] , однак право власності не зареєстроване. Відповідно до довідок, виданих виконкомом Теребовлянської міської ради Тернопільської області від 20.07.2023 за №09-04/20/129, №09-04/20/130, №09-04/20/131, №09-04/20/132, копії погосподарської книги домогосподарства по особовому рахунку № [NUMBER] , яке знаходиться за адресою [ADDRESS] , станом на 1991 рік господарство відносилося до колгоспного типу двору, у якому проживали і були зареєстровані: [PERSON] , голова двору, його дружина [PERSON] , їхня дочка [PERSON] . На день смерті [PERSON] разом із ним за вказаною вище адресою проживали\~його дружина\~ [PERSON] ,\~їхня дочка\~ [PERSON] . На день смерті [PERSON] разом із нею за вказаною вище адресою проживала\~її мати\~ [PERSON] . На день смерті [PERSON] за вказаною вище адресою проживала одна. Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] від 31.07.2023, виданого Теребовлянським бюро технічної інвентаризації, замовником технічної інвентаризації є [PERSON] , вищевказаний житловий будинок має загальну площу 72,7 кв.м., з якої житлова 38,3 кв.м. Відповідно до висновку про оцінку майна: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою по [ADDRESS] , виданого оцінювачем [PERSON] станом на 24.07.2023 становить 142600 (сто сорок дві тисячі шістсот) грн. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею четвертою Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Статус майна колгоспного двору був врегульований статтями 120-126 ЦК УPCP 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин. Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно частини другої статті 120 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Таким чином, наявними у справі матеріалами підтверджено, що житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] належав до суспільної групи «колгоспний двір», членами якого були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності всіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відтак, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належало по 1/3 частки житлового будинку кожному. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Вербовецькою сільською радою, [PERSON] помер [INFO] в с.Вербівці, Теребовлянського району, Тернопільської області. Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно. [PERSON] , [PERSON] прийняли спадщину після смерті чоловіка та батька [PERSON] , оскільки на момент його смерті проживали разом з останнім, що пітверджується довідкою, виданою виконкомом Теребовлянської міської ради Тернопільської області від 20.07.2023 за №09-04/20/130, однак не оформили її. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Теребовлянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), [PERSON] померла [INFO] в с.Вербівці, Теребовлянського району, Тернопільської області. За життя [PERSON] заповіту не склала. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно. [PERSON] прийняла спадщину після смерті дочки [PERSON] , оскільки на момент її смерті проживала разом з останньою, що пітверджується довідкою, виданою виконкомом Теребовлянської міської ради Тернопільської області від 20.07.2023 за №09-04/20/131, однак не оформила її. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Вербовецької сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області 28.04.2010, за яким свій житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в селі Вербівці Теребовлянського району Тернопільської області заповіла [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Теребовлянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), [PERSON] померла [INFO] в м. Теребовля, Тернопільської області. На день смерті [PERSON] за вказаною вище адресою проживала одна, що пітверджується довідкою, виданою виконкомом Теребовлянської міської ради Тернопільської області від 20.07.2023 за №09-04/20/132. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Цар Ю.Б. за № 150/02-31 від 17.07.2023 слідує, що при розгляді документів відсутнє та не зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , яка померла [INFO] . Оскільки [PERSON] померла [INFO] , тому до правовідносин щодо спадкування після її смерті застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України) 2003 року. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до частини першої статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що право позивача має бути захищено у судовому порядку шляхом визнання права власності на майно. За умовами частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З приписів частини 1 статті 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Пунктом 1 частиною 2 статті 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Враховуючи вищенаведене, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, позивач не може реалізувати своїх прав, його права підлягають судовому захисту, а позов до задоволення шляхом визнання за [PERSON] право власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved