Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

У провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом та виділ майна. Обґрунтовуючи пред`явлений позов та підстави звернення до суду, позивач посилалась на ті обставини, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть, видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 26.06.2019 року серія [NUMBER] , актовий запис 6903. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді прав на 1/3 частини квартири [ADDRESS] , що належали померлому на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] , виданого 05.08.2016 року Департаментом міського господарства Одеської міської ради. Відповідно до заповіту від 27 липня 2018 року [PERSON] заповів усе своє майно [PERSON] . У встановлений законом строк позивач звернулась до державного нотаріуса Малиновської Державної нотаріальної контори Дудінової І.Д. з приводу видачі свідоцтва на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . 06.08.2019 року державним нотаріусом було заведено спадкову справу №64564845, номер у нотаріуса 792/2019, про що свідчить витяг №57116082. Проте, державний нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , вказавши наступне: За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень було виявлено, що співвласниця по квартирі [PERSON] [PERSON] (власниця 1/3 частки квартири на підставі договору дарування, посвідченого 14.09.2017 року Шостою одеською ДНК за реєстровим №4-1425) звернулась до ТОВ «Бюро Консалт Сервіс», отримала 02.04.2018 року висновок щодо технічної можливості виділу в натурі належної їй 1/3 частки квартири та після проведеного перепланування та виділу отримала документи про реєстрацію права власності на окрему, належну їй квартиру під [ADDRESS] , яка, згідно відомостей реєстру складає одиницю (право власності №25650353, новостворений об`єкт нерухомого майна №1527366251101). Після вказаного квартира під [ADDRESS] втратила цілісність, не відповідає правовстановлюючим документам і не складає одиницю. До проведення виділу [PERSON] , згідно технічного паспорту від 02.08.2016 року, належала 1/3 частка однокімнатної квартири загальною площею 81,9 кв. м. та житловою площею 13,5 кв. м. Після проведеного виділу частка померлого в спільній частковій власності суттєво змінилась та підлягає перерахунку. Житлова та загальна площі квартири [ADDRESS] після виділу зменшились і також підлягають перерахунку. Реєстрація права власності померлого на частку квартири [ADDRESS] на цей час не відповідає фактичним обставинам і не дорівнює 1/3, як зазначено в свідоцтві про право власності на житло, виданому [PERSON] . Департаментом міського господарства Одеської міської ради 05 серпня 2016 року за №3-30882. У випадку невідповідності даних, вказаних в документах, фактичним обставинам нотаріус не має права самостійно оцінювати докази, робити висновки, проводити розрахунки. Такі обставини, а саме той факт, що частка у праві власності на частку у вказаному домоволодінні на час відкриття спадщини не визначена, стало підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Саме дії іншої співвласниці вказаного домоволодіння викликали зміну розміру частки [PERSON] та необхідність здійснення перерахунку змінених часток, аби позивач мав можливість оформити свої спадкові права. Здійснити такий перерахунок в іншому, ніж судовий порядок, неможливо. Відповідно до висновку будівельно технічного експертного дослідження ED-2502-1-609.16 встановлено, що архітектурно планувальне рішення досліджуваних груп приміщень №№23-1, 23-2, 23-3, 23-4, 23-5, 23-6, 23-8 загальною площею 43,90 кв. м. та приміщень: №№ 23-9, 23-10, 23-11, 23-12, 23-13 загальною площею 38,70 кв. м. дозволяє переобладнати їх в однокімнатні ізольовані квартири мінімальними нормативними площами не менше 30,0 кв. м., а також приймаючи до уваги технічний стан вказаних приміщень, експерт прийшов до висновку про те, що поділ в натурі з технічної точки зору квартири [ADDRESS] на дві відокремлені квартири, одна з яких складатиметься з приміщень №№23-1, 23-2, 23-3, 23-4, 23-5, 23-6, 23-8, інша з приміщень №№ 23-9, 23-10, 23-11, 23-12, 23-13 можливий. Позивач, з урахуванням, заяви про зменшення позовних вимог, просить визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на частку квартири [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом, що дорівнює 17 кв. м. Виділити в натурі приміщення квартири [ADDRESS] №№21-1, 23-2, 23-3, 23-4, 23-5, 23-6, 23-8 [PERSON] . Виділити в натурі приміщення квартири [ADDRESS] №№ 23-9, 23-10, [ADDRESS] , 23-12, 23-13, що дорівнює 23 кв. м. [PERSON] . Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, про слухання справи сповіщені належним чином і своєчасно. Надали заяву про слухання справи у їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про слухання справи сповіщена належним чином. Надала заяву про визнання позову та слухання справи у її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Департаментом міського господарства Одеської міської ради від 05.08.2016 року Квартира [ADDRESS] загальною площею 81,9 кв.м. була передана [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у спільну часткову власність в рівних частках. 31 жовтня 2016 року [PERSON] відчужила свою 1/3 частину нерухомого майна на користь [PERSON] , шляхом укладення сторонами договору дарування. Право власності за [PERSON] було зареєстровано на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32205249 від 03 листопада 2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу О.Б. Калінюк. 27.07.2018 року [PERSON] складено заповіт на ім`я [PERSON] , який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лутченко А.А. та зареєстровано в реєстрі за №1672. Відповідно до заповіту від 27 липня 2018 року [PERSON] заповів усе своє майно [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть, видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 26.06.2019 року серія [NUMBER] , актовий запис 6903. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді прав на 1/3 частини квартири [ADDRESS] , що належали померлому на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] , виданого 05.08.2016 року Департаментом міського господарства Одеської міської ради. У встановлений законом строк позивач звернулась до державного нотаріуса Малиновської Державної нотаріальної контори Дудінової І.Д. з приводу видачі свідоцтва на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . 06.08.2019 року державним нотаріусом було заведено спадкову справу №64564845, номер у нотаріуса 792/2019, про що свідчить витяг №57116082. Проте, державний нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Згідно зі\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст.ст.\~317,\~319 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 316 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. З врахуванням того, що дії вчиненні позивачем щодо свого майна є правомірними, не порушує прав інших осіб, суд вважає можливим визнати за позивачем право власності. Як визначено вимогами статті 356 ЦК України, власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Визначення часток у праві власності на спільне майно за вимогами статті 357 ЦК України здійснюється за законом, якщо інше не було вирішено співвласниками. За таких умов, передбачається, що перерозподіл часток у праві спільної часткової власності є по суті визначенням такої частки у математичній дробі та не змінює підстав набуття власності на нерухоме майно, адже право спільної часткової власності на певну річ не змінюється. Відповідно до вимог статті 1268 ЦК України, спадщина належить спадкоємцю з часу її прийняття. Згідно до положень ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до частини першої статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Згідно до висновку будівельно технічного експертного дослідження ED-2502-1-609.16 встановлено, що архітектурно планувальне рішення досліджуваних груп приміщень №№23-1, 23-2, 23-3, 23-4, 23-5, 23-6, 23-8 загальною площею 43,90 кв. м. та приміщень: №№ 23-9, 23-10, 23-11, 23-12, 23-13 загальною площею 38,70 кв. м. дозволяє переобладнати їх в однокімнатні ізольовані квартири мінімальними нормативними площами не менше 30,0 кв. м., а також приймаючи до уваги технічний стан вказаних приміщень, експерт прийшов до висновку про те, що поділ в натурі з технічної точки зору квартири [ADDRESS] на дві відокремлені квартири, одна з яких складатиметься з приміщень №№23-1, 23-2, 23-3, 23-4, 23-5, 23-6, 23-8, інша з приміщень №№ 23-9, 23-10, 23-11, 23-12, 23-13 можливий. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved