Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , в якій просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 19.12.1996р. №5942 він, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстровані відповідачі - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою Ф-3, виданою ОСББ «Крилова 54». Зазначає, що [PERSON] за місцем реєстрації не проживає з 01.04.2017 р., [PERSON] за місцем реєстрації не проживає більше десяти років, що підтверджується актом про не проживання від 14.02.2023р. Відповідачі жодного разу у квартиру не з`явились, всі обов`язки за договором найму житлового приміщення (оплата комунальних послуг за квартиру) виконує позивач, сплачує комунальні витрати, на ім`я відповідачів кореспонденція не приходить, в квартирі їх речі відсутні. Перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачам не чинив, останні добровільно визначили для себе інше місця проживання, З наведених підстав, позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили права користування житловим приміщенням. Позивач у судовому засіданні позов підтримав. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, повідомлялися про розгляд справи. Pа відсутності заперечень позивача проти такого вирішення справи, справа розглядається в порядку ст. 280 ЦПК України шляхом ухвалення заочного рішення на підставі доказів, що є у справі. Заслухавши позивача, дослідивши подані документи та матеріали, судом дійшов наступного. На підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 19.12.1996 р. №5942 [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] . Згідно з Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 08.05.20218 р. [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з Акту від 14.02.2023 р. [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] , з 01.04.2017 р., [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] , більше десяти років. Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК України, зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до ч.1 ст.156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частиною 1 статті 405 ЦК України встановлено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ч. 2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки між сторонами відсутні будь-які договірні відносини з приводу користування житловим приміщенням, відповідачі не проживають та не користуються житловим приміщенням зазначеного будинку більше року, суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved