Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-14 00:00:00

В березні 2023 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила суд постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» заборгованість за ставкою 3% річних та інфляційних втрат за період з 26 липня 2018 року по 20 лютого 2023 року та стягнути з відповідачки понесені судові витрати. Представник позивача у прохальній частині позовної заяви просив суд розглянути справу за відсутності сторони позивача, не заперечував щодо винесення заочного рішення(а.с.4). Відповідач [PERSON] про час, дату і місце слухання справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим поверненням (а.с.40), але в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Встановлено, що заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2018 року , яке набрало законної сили 24 липня 2018 року, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитною лінією №004-03022-050213 - задоволено, стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , ІПН - [NUMBER] ), на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитною угодою №004-03022-050213 від 05.02.2013 року у розмірі 41075,81 грн., яка складається з наступного: прострочене тіло кредиту: 27742,49 грн.; - заборгованість за відсотками: 13333,32 грн. та стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , ІПН - [NUMBER] ), на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 грн. 00 коп. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2022 року заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», боржник - [PERSON] , про заміну стягувача у виконавчому листі, поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа - задоволено частково; замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (код ЄДРПОУ 34047020, місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Коновальця, 36-6) на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Профіт Капітал» (код ЄДР1І0У 39992082, місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8) у виконавчому листі Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області у справі №175/23/18 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованості. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості трьох процентів річних та інфляційних втрат за період з 26 липня 2018 року по 20 лютого 2023 року вбачається, що три проценти річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 41 075 грн. 81 коп. становить 5 638 грн. 08 коп. та сума інфляційних втрат становить 25 682 грн. 71 коп. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Тому, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц, від 19.06.2019 у справі № 646/14523/15-ц. У постанові від 16 травня 2018 року Велика Палата Верховного Суду у справі № 686/21962/15-ц відступила від правових висновків, зроблених Верховним Судом України у постановах від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, який полягав у тому, що правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України); та від 02.03.2016 у справі № 6-2491цс15, який полягав у тому, що дія статті 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина п`ята статті 11 ЦК України не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, в тому числі і за договором страхування, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04.06.2019 у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). У постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 520/16692/16-ц зазначено, що: «відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статті 1 Закону України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Аналізуючи наведені норми матеріального права, правові висновки Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, необхідно дійти висновку про те, що грошове зобов`язання це цивільне правовідношення, в якому праву вимоги кредитора кореспондуєюридичний обов`язок боржника здійснити відповідний платіж, тобто вчинити дію, що полягає у передачі грошей. У справі, що розглядається, у відповідача виник юридичний обов`язок здійснити відповідний платіж на виконання рішення суду, яким з нього стягнуто заборгованість на користь кредитора. Матеріали справи свідчать, що відповідач [PERSON] має не виконане грошове зобов`язання перед позивачем ТОВ «ФК «Профіт Капітал», яке виникло за кредитним договором від 05 лютого 2013 року та на час звернення до суду, а саме 23 березня 2023 року залишається не виконаним. За судовим рішенням, що досліджувалося вище, борг за кредитним договором складає 41 075 грн. 81 коп. Період за який позивач ставить питання про стягнення три проценти річних та інфляційних витрат за прострочення виконання грошового зобов`язання становить з 26 липня 2018 року по 20 лютого 2023 року. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє і на даний час. Таким чином положення, якими доповнено Прикінцеві та Перехідні положенння ЦК України не розповсюджується на спірні правовідносини, оскільки у даній справі порушено грошове зобов`язання у зв`язку з невиконанням судового рішення, а не кредитного договору або договору позики, тобто законодавчих підстав для звільнення відповідача від відповідальності передбаченої частиною 2 статті 625 ЦК України не вбачається. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не оспорюється. З огляду на встановлені обставини та наявні явні у справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову, у зв`язку із чим вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Так як позов задоволено повністю, на підставі частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2684 грн. 00 коп., сплачений при зверненні до суду, а також 2500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, несення яких підтверджено договором про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28 вересня 2021 року, додатковою угодою № 6 від 01 грудня 2022 року до договору про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28 вересня 2021 року, формою акта прийому-передачі реєстру боржників від 01 грудня 2022 року, актом № 1 прийому-передачі наданої правової допомоги від 20 лютого 2023 року, платіжною інструкцією № 10228 від 23 лютого 2023 року про перерахування ТОВ «ФК «Профіт Капітал» на користь АО «Правовий діалог» 25000,00 грн. за надані правові послуги, наказом АО «Правовий діалог» № ПД00000002 від 13.08.2021 про прийняття з 16 серпня 2021 року на посаду адвоката Мартиненка В.В. та свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю, серія ЧЦ № 000398, виданого Мартиненку В.В. 27.06.2019. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved