Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-06 00:00:00

04 липня 2023 року голова Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області С.Палісіказвернулася до суду з позовною заявою в інтересах малолітньої [PERSON] [INFO] до [PERSON] ,про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачка є матір`ю малолітньої [PERSON] , яка на даний час проживає в родині третьої особи: [PERSON] в с. Жабокричка. Батько [PERSON] , [PERSON] помер [INFO] в с. Володимирівка, Іллінецького району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08 вересня 2021 року. Сім`я [PERSON] перебуває на обліку отримувачів соціальних послуг як сім`я яка перебуває у складних життєвих обставинах. Відповідачка разом із співмешканцем проживає у його будинку, в якому дві кімнати і одна невелика кухня. Під час перевірки умов проживання дитини [PERSON] та її співмешканець перебували в стані алкогольного сп`яніння, продукти харчування в будинк були відсутні. Також [PERSON] має ще сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] відносно яких позбавлена батьківських прав. Діти перебувають під опікою у родині [PERSON] . За вказаних обставин позивач змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить винести рішення про позбавлення відповідачки батьківських прав щодо її доньки [PERSON] та стягення аліментів на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1 200 гривень та призначити [PERSON] її опікуном. Представник позивача Стрельчук Л.П. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що [PERSON] проживає без реєстрації в [ADDRESS] зі своїм співмешканцем, донькою [PERSON] , яка навчалася в "Ободівській спеціальній школі" Вінницької обласної ради в 5-Б класі та на даний час проживає в родині [PERSON] . Відповідачка не займається вихованням дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток та взагалі відмовляється від її утримання та виховання. Враховуючи викладене Чечельницька селищна рада Гайсинського району Вінницької області, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON] , стягнути аліменти на її утримання, а [PERSON] призначити її опікуном. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечує проти задоволення позову. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача КУ "Чечельницький селищний центр соціальних служб" Чечельницької селищної ради Богуш С.В. пояснив суду, що систематично фахівець із соціальної роботи по зоні обслуговування смт. Чечельник відвідувала сім`ю [PERSON] , проводила профілактичні бесіди спрямовані на поліпшення відносин членів сім`ї, формування відповідального батьківства, наслідки зловживання спиртними напоями з метою подолання складних життєвих обставин. Проте мінімізувати складні життєві обставини сім`ї не вдається, відповідачка зі своїм співмешканцем до потреб дитини байдужі, ніде не працюють, не купують продуктів харчування. Дитина коли знаходилася дома була часто голодна. Тому не заперечує проти задоволення позову. Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] в судовому засіданні не заперечує проти задоволення позову. Малолітня [PERSON] , стосовно якої вирішується питання про позбавлення її матері батьківських прав в судовому засіданні не заперечує проти задоволення позову, оскільки хоче проживати в родині [PERSON] . Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванню обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом установлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 08 вересня 2021 року Тростянецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), відповідно до якого [PERSON] народилася [INFO] і її батьками записані [PERSON] та [PERSON] , про що02 квітня 2012 року складено відповідний актовий запис №4. (а.с. 13) Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого повторно 08 вересня 2021 року Тростянецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) [PERSON] (батько [PERSON] ) помер [INFO] в с. Володимирівка, Іллінецького району Вінницької області. (а.с. 14) Відповідно до акту обстеження умов проживання від 29.03.2023 року 7/24, 30.03.2023 року 7/27, 08.05.2023 року7/35, 09.05.2023 року 7/36, 10.05.2023 року 7/37, 02.06.2023 року 7/43 та 12.06.2023 року 7/44 встановлено, що [PERSON] та її співмешканець [PERSON] часто знаходилися в стані алкогольного сп`яніння. Їжею дитина була забезпечена на низькому рівні. (а.с. 7-12,17) Відповідно до висновку Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької областівід 21 червня 2023 року №76 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON] [INFO] , Чечельницька селищна рада Гайсинського району Вінницької області, вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , 1987 року народження відносно її малолітньої доньки [PERSON] [INFO] , оскільки [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. (а.с. 15-16) Відповідно до довідки, виданої Чечельницькою селищною радою Гайсинського району Вінницької області 28.06.2023 року за №02.18/548 гр. [PERSON] , 1987 року народження, тимчасово не працює, проживає без реєстрації шлюбу із [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, не належним чином виконує батьківські обов`язки. (а.с. 6) Як вбачається із довідки КУ "ЧСЦСС" Чечельницької селищної ради від 13.06.2023 року за №01-15/143 сім`я [PERSON] перебуває на обліку отримувачів соціальних послуг. Проживає разом із співмешканцем у приватному будинку, який складається із двох кімнат та невеликої кухні. Санітарно-гігієнічні умови незадовільні, зламані меблі, не облаштовані місця для сну та відпочинку дитини. Під час візиту фахівцем соціальної роботи спостерігалося, що відсутні продукти харчування та приготовлена їжа. (а.с. 18) Відповідно до висновку психологічного обстеження КУ "ЧСЦСС" Чечельницької селищної ради від 12.06.2023 року психофізичний стан [PERSON] має середній рівень. Сама дівчинка відкрита, цілеспрямована та емоційна, їй дуже подобається вчитися, а саме уроки історії і природознавства. Має особисту думку. (а.с. 20) Статтею 150 СК України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі зобов`язання піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти. Відповідно до ч. 4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Окремого рішення суду на підтвердження цього факту не потрібно. У пунктах 15, 16 постанови судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до частини 1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, і судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Стаття 165 СК України визначає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Вирішуючи питання про встановлення опіки над [PERSON] та призначення [PERSON] її опікуном, суд виходить з наступного. Статтею 243 СК України визначено, що опіка над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. У статті 58 ЦК України зазначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування. Згідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 63 ЦК України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Частиною 4 ст. 167 СК України передбачено, що якщо дитина, батьки якої позбавлені батьківських прав, не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Згідно висновку Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області №2 від 27.06.2023 року про можливість громадянки [PERSON] бути потенційним опікуном, піклувальником встановлено, що вона може бути потенційним опікуном, піклувальником. (а.с. 22) Відповідно до частин 2, 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і відповідача, інші обставини що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з вищенаведеного достовірно з`ясовано, що в порушення вимог статей 150, 180 СК України, [PERSON] усунулася від виконання конституційного обов`язку, передбаченого ст. 51 Конституції України щодо належного виховання своєї малолітньої доньки [PERSON] . Відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя та не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно неї. Отже, перераховані вище докази, являються підставою для позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав щодо її доньки [PERSON] та стягнення з неї аліментів на її утримання. За таких підстав, суд вважає, що з відповідачки підлягають стягненню аліменти у розмірі 1 200 (одна тисяча двісті) гривеньдо досягнення дитиною повноліття. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги позивача, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 073 (одна тисяча сімдест три) гривні 60 копійок за подачу позову про позбавлення батьківських прав та 1 073 (одна тисяча сімдест три) гривні 60 копійок за позовну вимогу про стягнення аліментів на дитинувідповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved