Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визначення частини у праві спільної сумісної власності та визначення права власності. Позов мотивований тим, що 24.04.1999 року шлюб між позивачем і відповідачем було зареєстровано у Мукачівському міському відділі РАГС. 09.04.2020 року відповідач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, після чого шлюб було розірвано. За час перебування у шлюбі 19.05.1999 року сторонами було придбано у власність квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В даній квартирі сторони фактично проживають і сплачують за неї комунальні послуги, підтримують її в належному стані. Таким чином, позивач [PERSON] просить суд визнати вищезазначену квартиру спільною сумісною власністю та визнати право власності за кожним по частині. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити з підстав зазначених у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав зазначених у відзиві. У свою чергу відзив мотивований тим, що саме відповідач сплатила за спірну квартиру особисті кошти у розмірі 4 400 гривень, які вона отримала від продажу іншої її квартири [ADDRESS] за 5 160 гривень, яку вона продала на передодні. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні підтримала думку відповідача та просила суд у задоволенні позову відмовити. Згідно із ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений у ст.16 ЦК України. Судом встановлено, що згідно Договору купівлі-продажу квартири від 19.05.1999 року укладеного між [PERSON] і [PERSON] , [PERSON] продала, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] за 4 376 гривень (а.с. 8). Із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00038860190 від 15.03.2023 року слідує, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] був зареєстрований 24.04.1999 року, після чого остання змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22587953 від 27.04.2009 року, квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до дублікату Договору купівлі-продажу квартири від 15.05.1999 року укладеного між [PERSON] і [PERSON] , який діяв від імені та в інтересах реформатського приходу м.Мукачево (релігійного об`єднання) Закарпатської Реформаторської Церкви вбачається, що [PERSON] продала, а [PERSON] церква купила квартиру [ADDRESS] за 5 160 гривень (а.с. 36). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показала суду, що позивач [PERSON] був її колишнім чоловіком, з яким вона згодом розлучилася. Під час перебування у шлюбі ними було придбано спірну квартиру [ADDRESS] , яка була зареєстрована за нею, але остання належала їм на праві спільної сумісної власності. Після розірвання шлюбу з нею, позивач [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] і запропонував їй [PERSON] придбати у неї її частку квартири, тобто частку. Так, в подальшому і було укладено Договір про купівлю-продаж частки спірної квартири між [PERSON] і вже другою дружиною позивача [PERSON] . За її частину квартири розраховувався та передав їй гроші особисто [PERSON] . Також показала, що в Договорі купівлі-продажу було зазначено про продаж всієї квартири, однак вона відчужувала і отримала кошти тільки за свою частку у квартирі, тобто за частину отримала кошти в розмірі 2 800 доларів, а інша частина залишилася за [PERSON] . Також свідок показав, що у договорі купівлі-продажу була зазначено вся квартира, а не її частка, оскільки, як пояснив їй нотаріус, який посвідчував даний правочин, що іншим шляхом частку квартири відчужити було неможливо через те, що частки не були виділені за кожним із подружжям. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показала суду, що вона є матір`ю позивача [PERSON] . [PERSON] була першою дружиною її сина [PERSON] і під час шлюбу вони придбали спірну квартиру. Після розірвання шлюбу її син [PERSON] сплатив кошти за іншу частку квартири, яка належала його першій дружині [PERSON] і оформив її на другу дружину, тобто відповідача [PERSON] . Гроші за квартиру передавав особисто її син, вони були спільні, деяку частину грошей вона також давала сину. Дані правовідносини регулюються нормами КпШС України, СК України та ЦК України. Відповідно до ст.22 КпШС України, який був чинним на час виникнення правовідносин, майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно із ст.24 КпШС України майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном. Відповідно до ст.28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У відповідності до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. За приписами статті 63 СК України визначено, що при здійснені подружжям права спільної сумісної власності дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Як зазначено у ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 СК України передбачено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Згідно з п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення ч.1, 5 ст.71 СК України якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Отже, згідно приписів законодавства, яке застосовується до правовідносин між сторонами, а також враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками вищезазначеного нерухомого майна. У свою чергу слід зазначити, що позивач [PERSON] частку спірної квартири набув ще з часу перебування його у шлюбі із першою дружиною [PERSON] , так як вони її придбали під час перебування у шлюбі і дана квартира була відчужена відповідачу [PERSON] із врахуванням частки, яка належала позивачу [PERSON] , тобто без врахування вартості частки позивача [PERSON] . З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що вищезазначене спірне майно є об`єктом спільної сумісної власності сторін, а тому позовні вимоги є обгрунтовані та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved