Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

У травні 2023 року позивачка звернулася до суду з позовом до до [PERSON] у якому просила визнати за нею майнові права засновника у розмірі 266201 грн., що дорівнює 100% статутного (складеного) капіталу Фермерського господарства «Мотильок» у порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , який був єдиним засновником, та в подальшому учасником і головою ФГ «Мотильок». Позивачка прийняла спадщину як спадкоємець першої черги, подавши заяву про прийняття спадщини. Також спадщину прийняла сестра позивачки та донька померлого [PERSON] . Дружина померлого [PERSON] у встановлений законом строк подала заяву про відмову від спадщини. Після прийняття спадщини між позивачкою та відповідачкою укладено договір про поділ спадкового майна від 25.03.2021, відповідно до якого у власність позивачки переходить майно ФГ «Мотильок». Нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що частка у статутному капіталі ФГ «Мотильок» не зареєстрована в ЄДР, а тому неможливо встановити склад спадщини. Статутний капітал не був зареєстрований, проте він фактично існував, адже у власність цього фермерського господарства передано 6 одиниць транспортних засобів, що підтверджено відповідними свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів.. Ухвалою судді від 17 травня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. У підготовче засідання позивачка не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. 15.06.2023 через канцелярію суду від відповідачки [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідачка зазначила, що повністю визнає позовні вимоги, просить їх задовольнити та визнати за позивачкою [PERSON] майнові права засновника ФГ «Мотильок» у порядку спадкування за законом. Положенням ч. 4 ст. 200 ЦПК України передбачено, що ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього кодексу. Відповідно до вимог ст. 206 ЦПК України передбачено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вирішуючи питання про те, чи не суперечить закону та чи не порушує визнання відповідачем позову права, свободи та інтереси інших осіб, суд встановив наступне. 26 вересня 1995 року Новомосковською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області було зареєстровано Фермерське господарство «Мотильок», що підтверджується Свідоцтвом про Державну\~ реєстрацію юридичної особи серії А00 № 452001 (а.с.20). Засновником Фермерського господарства «Мотильок» відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань є [PERSON] (а.с.21-26). [INFO] [PERSON] , який позивачу доводився батьком, помер,\~ що підтверджується свідоцтвом про смерть, свідоцтвом про народження, а також свідоцтвом про одруження в частині дошлюбного прізвища позивачки (а.с.\~ 6,7,8). Як вбачається з копії спадкової справи, позивачка та відповідачка, як спадкоємці першої черги звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. Дружина померлого [PERSON] подала заяву про відмову від прийняття спадщини. У матеріалах спадкової справи наявні свідоцтва про право на спадщину, видані на майно померлого його спадкоємицям [PERSON] та [PERSON] . 25.03.2021 між [PERSON] та [PERSON] уклали нотаріально посвідчений договір про поділ спадкового майна, відповідно до змісту якого спадкоємці погодили, що майно фермерського господарства «Мотильок» переходить у власність [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Крутько Л.П. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно фермерського господарства «Мотильок» у зв`язку з\~ тим, що спадкоємцем на надані документи, що посвідчують право власності спадкодавця на майновий комплекс ФГ «Мотильок». З наданих позивачкою свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів вбачається, що за ФГ «Мотильок» зареєстровано такі транспортні засоби: автомобіль ГАЗ 52 державний номер [NUMBER] ; автомобіль КРАЗ 256 державний номер [NUMBER] ; автомобіль ГАЗ 53 державний номер [NUMBER] ; автомобіль КРАЗ 6510 державний номер [NUMBER] ; причіп-самоскид ДАРЗ 8570 державний номер [NUMBER] ; самоскид КРАЗ державний номер [NUMBER] (а.с.55-60). Згідно висновку про оцінку колісних транспортних засобів у загальній кількості 6 одиниць,\~ вартість вищезазначених транспортних засобів складає 266201 грн. (а.с.35-73). Вирішуючи питання про те, чи увійшло до складу спадщини право засновника ФГ «Мотильок», суд керується такими нормами права. Згідно із ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про фермерське господарство» головою фермерського господарства є його засновник або інша визначена в Статуті особа. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про фермерське господарство» до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу. Згідно із статтею 20 зазначеного Закону майно фермерського господарства належить йому на праві власності. Майнові права, що входять до складеного капіталу фермерського господарства, передаються йому на визначений у Статуті термін. Статтею 22 ЗУ «Про фермерське господарство» визначено, що фермерське господарство як цілісний майновий комплекс включає майно, передане до складеного капіталу, не розподілений прибуток, майнові та інші зобов`язання. У власності фермерського господарства може перебувати будь-яке майно, в тому числі земельні ділянки, житлові будинки, господарські будівлі і споруди, засоби виробництва тощо, яке необхідне для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і набуття якого у власність не заборонено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 23 «Про фермерське господарство» успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. Пунктом 4 статті 35 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено, що діяльність фермерського господарства припиняється, зокрема, у разі якщо не залишається жодного члена фермерського господарства або спадкоємця, який бажає продовжити діяльність господарства. Згідно із ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до положень ст.ст. 1268, 1269,1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 177 ЦК України, об`єктами цивільних прав є у тому числі майнові права. Статтею 178 ЦК України визначено, що об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи. Оскільки права засновника фермерського господарства є майновими правами, то в силу приписів ст.ст.177-178 ЦК України, вони входять до складу спадщини після смерті [PERSON] . Згідно норм ст.1219 ЦК України, майнові права засновника фермерського господарства не є такими, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, а тому спадкуються на загальних підставах. Будь - яких особливостей спадкування майна чи майнових прав засновника фермерського господарства Цивільний кодекс України не містить. Спадкодавець [PERSON] був єдиним засновником фермерського господарства «Мотильок», про що зазначено у п.1.3 Статуту зазначеного господарства (а.с.12-19).\~ Відповідно до норм п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 «Про судову практику за позовами про захист права приватної власності» успадкування майна селянського (фермерського) господарства здійснюється за загальними правилами спадкового права. Оскільки спадкування охоплює перехід всіх прав та обов`язків (за винятком визначених законом, які не можуть входити до складу спадщини ст. 1219 ЦК України), то спадкуванню підлягають і майнові права, які мав спадкодавець. Із роз`яснень постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» від 25.02.2016 за № 4 вбачається, що до корпоративних спорів не належать та вирішуються загальними або господарськими судами залежно від суб`єктного складу сторін, зокрема, спори, пов`язані зі вступом до юридичних осіб спадкоємців, правонаступників, осіб, яким було відчужено частку в статутному капіталі господарських товариств (п. 1.7). Враховуючи вищезазначені обставини, норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку про законність, обґрунтованість та правомірність позовних вимог [PERSON] про визнання майнових прав засновника фермерського господарства в порядку спадкування, у зв`язку з чим позов у цій частині підлягає задоволенню. Крім того, суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позову не порушує вимог закону, а також права, свободи та інтереси інших осіб, а тому наявні всі законні підстави для задоволення позову. Разом з тим, у позовній заяві позивачка просила визначити конкретний грошовий вираз майнових прав засновника у розмірі 266201 грн. із вказівкою про те, що ця сума дорівнює 100% статутного капіталу. Для визначення грошового виразу та відповідності таких майнових прав 100% статутного капіталу у суду відсутні підстави, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про те, що вказані позивачем 6 транспортних засобів є єдиним майном цього фермерського господарства. Крім того, у позовній заяві не обґрунтовано належним чином, як визначення 100% статутного (складеного) капіталу впливає на реалізацію спадкових прав позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved