Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-19 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною заявою. В обґрунтування заяви зазначено, що заявник є сином [PERSON] , [INFO] . [INFO] матір заявника померла. На час смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . На випадок смерті залишила заповіт, яким заповіла заявнику все належне їй майно. Він є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] . Спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині немає. Спадщину заявник фактично прийняв, оскільки фактично постійно проживав разом зі своєю матір`ю до дня смерті. Заявник звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої матері, оскільки він не зміг підтвердити факт постійного проживання його матері разом з ним на час її смерті, також нотаріус попередила його, що є розбіжність у зазначенні прізвища матері у свідоцтві про його народження та у свідоцтві про смерть. Встановлення даного юридичного факту необхідно заявнику для оформлення спадщини за заповітом тому заявник звернувся до суду. Ухвалою судді Галицького районного суду від 17 серпня 2023 року відкрито провадження по справі в порядку окремого провадження, та справа призначена до розгляду по суті. У судове засідання учасники справи не з`явилась. Заявник - [PERSON] через канцелярію суду подав заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі (а.с.28). Заінтересована особа: Галицька міська рада скерувала на адресу суду заяву, в якій просила проводити розгляд вказаної справи у відсутності представника Галицької міської ради та проти задоволення заявлених вимог не заперечують (а.с.26). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до ст.ст. 13, 82 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Так, судом встановлено, що [INFO] померла мати заявника - [PERSON] . Однак в документах, що підтверджують їх родинні зв`язки, допущені помилки, а саме в свідоцтві про смерть прізвище матері зазначено як « [PERSON] », а у свідоцтві про народження заявника прізвище матері зазначено як « [PERSON] » (а.с.8,10). Відповідно до Рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 23.06.2011 р. встановлено факт, що [PERSON] є дружиною [PERSON] , який помер [INFO] та визнано за [PERSON] , [INFO] право власності на спадкове нерухоме майно - житловий будинок та господарські споруди, інвентаризаційною вартістю 159401 грн., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Згідно Витягу про державну реєстрацію прав - власником домоволодіння на підставі рішення суду є [PERSON] (а.с.12). Заповітом посвідченим Виконавчим комітетом Демешківської сільської ради Галицького району ві 06.10.2009 року, номер за реєстром 36, [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] . Відповідно до довідки виданої Демешківським старостинським округом №5 Галицької міської ради заповіт від імені [PERSON] не змінювався і не скасовувався (а.с.7,15). Постановою державного нотаріуса Кіщук Л.В. заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з неподанням підтвердження проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та неможливістю встановити родинний зв`язок спадкоємця зі спадкодавцем (а.с.13). Відповідно до Довідки виданої Демешківським старостинським округом №5 Галицької міської ради про те, що на момент смерті [PERSON] , яка померла [INFO] проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею за вище вказаною адресою проживав [PERSON] [INFO] (а.с.14). Відповідно до Довідки виданої Демешківським старостинським округом №5 Галицької міської ради про те, що [PERSON] , яка померла [INFO] доводиться [PERSON] , [INFO] матір`ю (а.с.16). Відповідно до Довідки виданої Демешківським старостинським округом №5 Галицької міської ради про те, що [PERSON] , яка померла [INFO] записана матір`ю у свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] та є однією і тією ж особою (а.с.17). Згідно Акту про фактичне проживання особи без реєстрації від 01.04.2023 року [PERSON] , яка померла [INFO] проживала за адресою: [ADDRESS] , разом із нею з 2015 року постійно проживав за вище вказаною адресою - її син [PERSON] , без реєстрації місця проживання (а.с.15). Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади від 15.08.23 [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.20). Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином з наданих суду доказів вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є матір`ю та сином. Частиною 2 ст. 256 ЦПК України визначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Саттями 2,3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою їх обмеження. З огляду на положення наведеної норми Закону, Верховний Суд у справі № 404/2163/16-ц від 04.07.2018 року виклав свою позицію, згідно якої: відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, вказавши, що відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені частиною третьою статті 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. Як зазначено у ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Таким чином особа, яка проживала разом із спадкодавцем на час його смерті без місця реєстрації має право у судовому порядку встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на момент його смерті. Аналогічна правова позиція викладена у Постановах Пленуму Верховного Суду України від 21.02.2018 року по цивільній справі №317/2329/15-ц та від 28.02.2018 року по цивільній справі № 633/344/16-ц. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України). Статтею 315 ЦПК України передбачено перелік справ про встановлення фактів, які розглядаються судом, зокрема згідно з ч. 2 вказаної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно вимог п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Абзацом 2 вказаного пункту Постанови визначено, що наведений у ст. 273 ЦПК (на даний час ст. 315 ЦПК) перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , та те, що [PERSON] , [INFO] на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавицею - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується наданими та дослідженими доказами, а тому суд вважає вимоги викладені в заяві обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved