Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~19 травня 20023 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача Управління Пенсійного фонду України в м.Лубни та Лубенському районі про стягнення коштів, мотивуючи свій позов тим, що 03.09.2010 року рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області був задоволений його позов про перерахунок пенсії та зобов`язано Управління Пенсійного фонду у м.Лубни провести перерахунок та виплату йому пенсії відповідно до ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком з урахуванням ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про Державний бюджет України», починаючи з 15.04.2010 року. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду у м.Лубни провести перерахунок та виплати йому додаткової пенсії відповідно до ст.50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з урахуванням ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про Державний бюджет України», починаючи з 15.04.2010 року. Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 12.07.2011 року дане рішення суду залишено без змін. У вказаній справі №2-2755/10 03.09.2010 року було видано виконавчий лист №2-2755/10, яким було зобов`язано Управління Пенсійного фонду у м.Лубни провести перерахунок та виплату пенсії відповідно до рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03.09.2010 року. Відповідно довідки Управління Пенсійного фонду України у м.Лубни №106 від 22.04.2013 року рішення суду було виконано та нараховано йому 91\~768 грн. 66 коп. згідно виконавчого листа. На сьогоднішній день рішення суду не виконано, кошти йому не сплачено. Вважає, що за період прострочення виконання рішення суду стягувач на підставі статті 625 ЦК України має право стягувати з боржника 3% річних та інфляційні втрати. Відповідно до статистичних даних за 2020 рік індекс інфляції складав 105 %, а сума боргу за рік збільшилась на 4\~588 грн. 43 коп. інфляційних втрат, 3% річних склало 2\~753 грн. 04 коп. Отже, сума боргу за 2020 рік збільшилась на 4\~588 грн. 43 коп. + 2\~753 грн. 04 коп. = 7\~341 грн. 47 коп. За 2021 рік індекс інфляції складав 110%, інфляційні втрати від суми боргу 9\~176 грн. 87 коп., 3% річних 2\~753 грн. 47 коп. = 11\~930 грн. 34 коп. За 2022 рік індекс інфляції складав 126,6%, інфляційні втрати від суми боргу 24\~410 грн. 46 коп. +3% річних 2\~753 грн. 47 коп. = 27\~163 грн. 93 коп. Тобто за останні три роки сума боргу відповідача зросла на 46\~435 грн. 74 коп. і загальна сума боргу відповідача склала на 2023 рік 138\~204 грн. 04 коп., які просив стягнути з відповідача на його користь. \~ \~ \~ \~Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01.06.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] до Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про стягнення коштів та відкрито провадження у справі (а.с.26). \~ \~ \~ \~14.06.2023 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області надійшов до суду Відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Головного управління у повному обсязі. Розгляд справи просили проводити без участі представника управління (а.с.34-36), \~ \~ \~ \~Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29.06.2023 року закрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про стягнення коштів в частині позовних вимог до Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України (а.с.47). \~ \~ \~ \~Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29.06.2023 року цивільну справу за позовом [PERSON] до Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про стягнення коштів передано для розгляду до Київського районного суду м.Полтави (а.с.50). \~ \~ \~ \~Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 24.07.2023 року відкрито провадження за позовною заявою [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про стягнення коштів. Призначено судове засідання на 11 вересня 2023 року на 10 годину (а.с.56). \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Представник Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області Кока Т.В. надала суду клопотання, в якому просила суд розгляд справи проводити без участі представника управління. При розгляді справи просила врахувати відзив на позовну заяву за №1600-0803-7/43332 від 07.06.2023 року, що подавався Головним управлінням до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області та міститься в матеріалах цивільної справи №539/2088/23. \~ \~ \~ \~Суд вважає можливим слухати справу у відсутності представника Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області Коки Т.В. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши позивача [PERSON] , вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області як одержувач пенсії 2 групи інвалідності згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». \~ \~ \~ \~В провадженні Лубенського міськрайонного суду Полтавської області знаходилась цивільна справа за позовом [PERSON] до Управління Пенсійного фонду України в м.Лубни про перерахунок пенсії. \~ \~ \~ \~Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області позов [PERSON] до Управління Пенсійного фонду України в м.Лубни про перерахунок пенсії було задоволено. Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в м.Лубни неправомірними. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду у м.Лубни провести перерахунок та виплату пенсії [PERSON] відповідно до ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком з урахуванням ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про Державний бюджет України», починаючи з 15.04.2010 року. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду у м.Лубни провести перерахунок та виплату додаткової пенсії [PERSON] відповідно до ст.50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з урахуванням ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про Державний бюджет України», починаючи з 15.04.2010 року (а.с.3). Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 12.07.2011 року апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Лубни відхилено. Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03.09.2010 року залишено без змін (а.с.4). На виконання рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03.09.2010 року судом було видано виконавчий лист (а.с.5). Відповідно до довідки Управління Пенсійного фонду України у м.Лубни №106 від 22.04.2013 року рішення суду було виконано та нараховано [PERSON] 91\~768 грн. 66 коп. згідно виконавчого листа (а.с.6). Позивач просив суд на виконання вимог статті 625 ЦК України стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних за останні три роки в сумі 46\~435 грн. 74 коп. і стягнути з відповідача загальну суму боргу, яка була нарахована Управлінням Пенсійного фонду України у м.Лубни в сумі 91\~768 грн. 66 коп., а всього станом на 2023 рік 138\~204 грн. 04 коп. Але суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що фінансування витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету. Статтею 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності в зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Механізм виконання рішень про стягнення коштів з державного або місцевого бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначений постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 року №440 «Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішеннями судів, виконання яких гарантується державою». Прийняті органами виконавчої служби виконавчі документи та рішення суду передаються органам, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів для погашення заборгованості за ними. Крім того, суд звертає увагу, що стаття 625 ЦК України, на яку посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог, встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. За частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналіз частини другої статті 625 ЦК України дає підстави для висновку, що відповідальність за порушення грошового зобов`язання встановлена статтею 625 ЦК України, передбачає насамперед наявність договірних правовідносин, тобто положення даної статті поширюються на порушення грошового зобов`язання. При цьому ч.5 ст.11 ЦК України, в якій йдеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами правовідносин, які регулюються нормами іншого законодавства. Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати». В судовому засіданні встановлено і дану обставину не заперечував позивач по справі, що рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03.09.2010 року Управління Пенсійного фонду України в м.Лубни зобов`язано вчинити дії, а саме провести перерахунок та виплату позивачу основної та додаткової пенсії. Оскільки в судовому рішенні суд не визначає конкретної суми, вираженої у грошових одиницях, яка підлягає стягненню, таке зобов`язання не є грошовим. Тому безпідставним є посилання [PERSON] на статтю 625 ЦК України, як на підставу для сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних від простроченої суми. Крім того, в постанові від 16.01.2019 року по справі №452/3296/16-ц Верховний Суд дійшов висновку, що несплачена позивачеві сума пенсії, що підлягає стягненню за рішенням суду, не може вважатися майновою шкодою в розумінні статті 1166 ЦК України, а є сумою нарахованої пенсії, яка підлягає виплаті в порядку виконання постанови суду. В даному випадку згідно Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 року №440. Також Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача, заявлених на підставі статті 625 ЦК України в рішенні від 20.02.2019 року у справі №642/6005/17. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є безпідставними та задоволенню не підлягають. Враховуючи, що позивач є інвалідом 2 групи, судові витрати необхідно віднести за рахунок держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed