Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-11 00:00:00

У березні 2023 року [PERSON] звернувся до Чечельницького районного суду Вінницької області, із зазначеним позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Чечельницька селищна рада Гайсинського району Вінницької області, посилаючись на те, що з відповідачкою у справі він до 2006 року перебував в зареєстрованому шлюбі, але 21 березня 2006 року шлюб між ними був розірваний. Зазначав, що в 2009 році вони з відповідачкою стали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу. В період спільного проживання у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . У вересні 2017 року вони з відповідачкою вирішили переїхати проживати в с. Верхняки, Староконстянтинівського району Хмельницької області, у зв`язку з чим за дорученням відповідачки він зняв її та доньку з місця реєстрації, але коли він з донькою повернулися до місця проживання у м. Біляївка, відповідачку дома не застали. Через деякий час він зустрівся з відповідачкою, яка його повідомила про те, що вона проживає з іншим чоловіком, який не дозволяє їй забрати доньку до себе. Отже з вересня 2017 року вони з відповідачкою разом не проживають. Донька на протязі шести років продовжує проживати разом з ним та знаходиться на його утриманні. Мати дитини участі в утриманні та вихованні дитини не приймає. Отже відповідачка ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє жодної заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом її здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не створює умов для отримання дитиною освіти, та взагалі з нею не спілкується. Стверджував, що дитина повністю знаходиться на його вихованні та утриманні. Посилаючись на викладені обставини, позивач просив суд позбавити відповідачку [PERSON] , [INFO] ,батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Чечельницького районного суду Вінницької області від 07 квітня 2023 року цивільну справу було передано до Малиновського районного суду м. Одеси за підсудністю (а.с. 24). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями Малиновського районного суду м. Одеси від 05 травня 2023 року, справу було передано на розгляд судді Сегеді О.М. Справа отримана суддею 08 травня 2023 року. Ухвалою суду від 08 травня 2023 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання, залучено до участі у справі в якості третьої особі, яка не заявляє самостійних вимог- орган опіки та піклування Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області (а.с. 31-32). Ухвалою суду від 10 липня 2023 року підготовче провадження у справі було закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 46). Позивач в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи був повідомлений відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 42, 56). Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час і місце слухання справи була повідомлена відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 41, 55). Представники Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області, органу опіки та піклування Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області, в судове засідання не з`явилися, про час і місце слухання справи були повідомлені відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, надали клопотання про підтримання позовних вимог та просили суд розглянути справу за їх відсутністю. Раніше орган опіки та піклування Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області надав висновок органу опіки та піклування від 28 лютого 2023 року про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до дочки [PERSON] , [INFO] (а.с. 17, 18-19, 43, 44, 51, 52, 53). У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивачки, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зважаючи на вимоги закону, щодо розумності строку розгляду цивільних справ, суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними у ній доказами. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини. За положеннями ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 6). З змісту позову вбачається, що сторони до 2006 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який 21 березня 2006 року був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 5). Встановлено, що сторони з 2009 року по вересень 2017 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. З матеріалів справи вбачається, що з вересня 2017 року сторони проживають окремо. Судом встановлено, що з вересня 2017 року малолітня [PERSON] , [INFO] проживає разом з батьком за адресою: [ADDRESS] , та знаходиться на його утриманні (а.с. 7, 11). Встановлено, що відповідачка надала згоду на проживання доньки разом з батьком за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується нотаріально посвідченою заявою [PERSON] від 01 лютого 2022 року (а.с. 12). Рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 19 вересня 2022 року з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі частини її заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 березня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8-10). З матеріалів справи вбачається, що відповідачка не піклується про доньку, не проявляє жодної заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом її здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не займається її навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не створює умов для отримання дитиною освіти, та взагалі з нею не спілкується. Отже відповідачка вихованням доньки не займається, матеріально її не забезпечує. Дитина повністю знаходиться на вихованні та утриманні батька. До висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до дочки [PERSON] , [INFO] , прийшов орган опіки та піклування Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області, який дав відповідний висновок від 28 лютого 2023 року №26 (а.с. 17, 18-19). Таким чином, в процесі судового розгляду встановлено, що відповідачка [PERSON] , [INFO] , участі у вихованні та утриманні малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , матеріальної допомоги не надає, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не займається її навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує, не приймає необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що свідчить про ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків. Доказів, що спростовують зазначене відповідачкою суду не надано. У відповідності до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За положеннями ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. ч. 2 та 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 16 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки, свідомого нехтування своїми обов`язками. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 квітня 2019 року у справі №300/908/17 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В судовому засіданні встановлено, що ка з дитиною не спілкується і матеріальну допомогу на її утримання не надає. Дитина ні спілкується з батьком. За таких обставин, суд вважає необхідним позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки судом достовірно встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приймаючи участі у вихованні та утриманні доньки. Таким чином, позивач обґрунтовано звернувся до суду з даним позовом, оскільки позовні вимоги відповідають інтересам малолітньої дитини. Відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається у разі задоволення позову - на відповідача. Судовий збір по справі становить 1073,60 грн., який повністю сплачено позивачем при зверненні до суду (а.с 1).

Outcome: approved