Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-12 00:00:00

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 16.05.2018 року в розмірі 91777 грн 78 коп. станом на 04 квітня 2023 року, а також понесені ним судові витрати на оплату судового збору в сумі 2684 грн 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 16 травня 2018 року. Поставивши свій підпис у Анкеті-заяві, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Крім того, підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив факт ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг, та наказом банку про їх затвердження. Таким чином, відповідач отримав доступ до всіх без виключення послуг банку, зокрема, й щодо послуг з кредитування. Так, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який в наступному було збільшено до 75000 грн. Згідно з досягнутою домовленістю за Договором про надання банківських послуг (надалі Договір) відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідач належним чином не виконував умови Договору, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 04 квітня 2023 року становить 91777 грн 78 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 77557 грн 12 коп.; заборгованість за простроченими відсотками 14220 грн 66 коп. Враховуючи наведене, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Ухвалою суду від 20 червня 2023 року справу прийнято до провадження та вирішено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у ній матеріалами; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення йому даної ухвали подати відзив на позовну заяву, а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до ч. 5 ст.\~279\~Цивільного процесуального\~кодексу України (далі - ЦПК України) за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також зазначено строки подання такого клопотання. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням, яке знаходиться в матеріалах справи, своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався. Будь-яких клопотань на адресу суду від відповідача не надходило. Згідно з ч. 8 ст.\~178\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 16 травня 2018 року з метою отримання банківських послуг [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до якої погодив, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», складає між ним та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» договір. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 16.05.2018 між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] станом на 31.08.2019, розрахунку заборгованості за договором №б/н від 16.05.2018 між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] станом на 04.04.2023, загальна заборгованість за наданим кредитом складає 91777 грн 78 коп. З Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , вбачається, що 16.05.2018 був встановлений кредитний ліміт 1500,00 грн; 20.09.2018 відбулося збільшення кредитного ліміту до 10000,00 гривень; 18.02.2020 кредитний ліміт збільшився до 15000,00 грн; 22.03.2020, 14.12.2020 відбувалася зміна кредитного ліміту шляхом його зменшення до 0,00 грн; 22.11.2021 кредитний ліміт збільшився до 500,00 грн; 29.12.2021 кредитний ліміт збільшився до 75000,00 грн; 09.05.2022 відбувалася зміна кредитного ліміту шляхом його зменшення до 0,00 грн. Також представником банку до позовної заяви долучено копію документу без назви, яка містить інформацію та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткову інформацію та інші важливі правові аспекти по кредитній картці «Універсальна» та «Універсальна Голд»; довідку про видані відповідачу кредитні картки; витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»; витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»; Витяг із Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Спір виник внаслідок порушення відповідачем зобов`язань в частині повернення кредитних коштів і наявності/відсутності підстав для стягнення заявленої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Істотними умовами кредитного договору є розмір кредиту, розмір процентної ставки за користування кредитом, а також строк та порядок повернення кредиту у визначеному розмірі та сплати процентів за користування кредитом.\~\~ Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У позові АТ КБ «ПРИВАТБАНК» посилалося на те, що між ним та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою процентів за користування кредитом. На підтвердження погодження умов кредитування АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надало суду копію анкети-заяви відповідача [PERSON] про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт, витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розрахунок заборгованості, довідку про видані кредитні картки, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, копію паспорта відповідача. Разом з тим, надані позивачем документи не підтверджують погодження сторонами істотних умов договору кредитування, а тому підстави вважати, що кредитний договір між сторонами був укладений відсутні. Як вбачається з матеріалів справи, а ні витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», а ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідача [PERSON] . Підписана відповідачем анкета-заява містить лише його анкетні дані та контактну інформацію, даних про умови кредитування така заява не містить. В заяві відсутні будь-які умови, які є істотними для кредитного зобов`язання, зокрема: відсутня умова про надання позивачем тієї чи іншої суми, про обов`язок повернення цих коштів відповідачем, відсутні дані про вид договору, реквізити розрахункових рахунків, номер платіжної карти, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, не зазначена процентна ставка. Також в ній відсутня відмітка про те яку саме картку просить видати відповідач. 03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом АТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа № 342/180/17). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Відтак, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не доведено погодження з відповідачем усіх істотних умов кредитного договору. Розрахунок заборгованості та надані суду довідки про видані кредитні картки та зміну умов кредитування також не є документами, які можуть засвідчити погодження сторонами умов щодо розміру та сплати процентів. Так, Розрахунок заборгованості, наданий позивачем не містить даних про вид договору, реквізитів розрахункових рахунків чи виду та номеру платіжної картки, на якому (якій) виникла заборгованість, даних про наявність на день підписання анкети-заяви кредитного ліміту, підпису відповідальних осіб та не скріплений печаткою банку, а відтак взагалі не може бути належним та допустимим доказом у справі. Крім того,\~Розрахунок заборгованості\~не є\~первинним обліковим\~бухгалтерським документом\~в розумінні\~положень \~Закону України\~«Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та відповідно не може підтверджувати існування тих чи інших операцій. Виписок із особового рахунку відповідача про рух коштів на ньому суду не надано. Додана до позову роздруківка витягу з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містить будь-яких позначок, які б вказували на ознайомлення відповідача із саме цими за змістом Умовами та Правилами надання банківських послуг в ПриватБанку, не засвідченні належним чином та не містять підпису боржника. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (16.05.2018) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (15.05.2023), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17-ц. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у вищезазначеній постанові вказала, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Також, Велика Палата Верховного Суду в даному рішенні зауважила, що, з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Таким чином, суд не приймає як належний та допустимий доказ існування між банком та відповідачем [PERSON] кредитних відносин із чітко визначеними істотними умовами договору додані до позовної заяви Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. До позову також додано копію витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна». Разом з тим, цей витяг має чотири різних види тарифів та не має будь-яких позначок, які б вказували, який саме вид тарифу був обраний відповідачем та чи взагалі відповідач ознайомився саме із цими тарифами. Витяг не містить підпису відповідача та відповідної дати, тому не може бути взятий судом до уваги, як належний та допустимий доказ отримання [PERSON] кредитних коштів. Таким чином, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх наявними доказами, суд констатує недоведеність позивачем обставин наявності перед ним у відповідача кредитних зобов`язань за договором №б/н від 16.05.2018 на умовах, зазначених позивачем. Статтею 13 ЦПК України закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства. Частиною 1 вказаної статті визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» обґрунтовані наявними договірними зобов`язаннями із [PERSON] , а до позовної заяви не долучено належних та допустимих доказів погодження сторонами всіх істотних умов договору, суд дійшов висновку про відмову в позові.

Outcome: dismissed