Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-18 00:00:00

Позивач ФОП\~ [PERSON] звернулася\~до відповідача\~ [PERSON] з позовом про стягнення збитків в порядку регресу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між [PERSON] та ПАТ «Державний ощадний банк України» укладено кредитний договір № 2_041 від 07.02.2018. Відповідно до умов Кредитного договору Банк надав відповідачеві кредит у сумі 49680,00 грн. зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17,99% річних, з кінцевим строком повернення до 05.02.2021, а позичальник (відповідач) зобов`язаний належним чином використати та повернути в передбачений Кредитним договором строк кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі. Відповідно до договору добровільного страхування кредитів № 18.215040.1601-0286 від 01.12.2018, укладеного між АТ «Ощадбанк» та ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.», останнє прийняло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку, передбаченого умовами Договору страхування, виплатити АТ «Ощадбанк» страхове відшкодування. Страховим випадком за Договором страхування є факт первинного (першого у часі) виникнення збитків у страхувальника АТ «Ощадбанк» внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальниками понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором, з будь-яких причин. З 26.02.2020 відповідач не виконував своїх зобов`язань за Кредитним договором, внаслідок чого в нього виникла заборгованість по тіло кредиту в сумі 13 926,23 грн., процентам за користування кредитом в сумі 841,25 грн., а всього 14767,48 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань перед АТ «Ощадбанк», повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитами понад шістдесят календарних днів, настав страховий випадок. За результатами розгляду заяви про настання страхового випадку, яку отримано від АТ «Ощадбанк», ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» складено страховий акт та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування. Платіжним дорученням №7459 від 26.05.2020 ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» виплатио АТ «Ощадбанк» страхове відшкодування за зобов`язанням відповідача в сумі 11767,48 грн. На підставі ст. 993 ЦКУ та ст. 27 Закону України «Про Страхування» до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» перейшло право вимоги до відповідача на виплачену суму. Між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір № 01-05 про відступ права вимоги (цесії) від 20.05.2021. Відповідно до вищезгаданого договору первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває право вимоги первісного кредитора за укладеними договорами добровільного страху кредитів. Перелік боржників, до яких новий кредитор має права вимоги на визначену суму, зазначені в Реєстрі прав вимог. З метою досудового врегулювання спору, позивачем надіслано відповідачу претензію (повідомлення) №10012.04.20-1 від 16.07.2021. Однак, відповідачем не відшкодовано фактичних витрат в порядку регресу. Просить стягнути з відповідача на її користь 11767,48 грн. фактичних витрат в порядку регресу та 5473,60 грн. судових витрат, які складаються з судового збору та витрат з надання професійної правничої допомоги. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві зазначив можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити . Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання, не з`явилася у судове засідання без повідомлення причин, правом на подання відзиву не скористалася. У зв`язку з тим, що представник позивача не заперечував проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 07.02.2018 між [PERSON] та ПАТ «Державний ощадний банк України» укладено кредитний договір № 2_041. Відповідно до умов кредитного договору Банк надав відповідачеві кредит у сумі 49680,00 грн. зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17,99% річних, з кінцевим строком повернення до 05.02.2021, а позичальник зобов`язаний повернути в передбачені кредитним договором строк кредит та сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі. Відповідно до договору добровільного страхування кредитів № 18.215040.1601-0286 від 01.12.2018, укладеного між АТ «Ощадбанк» та ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.», останнє приймає на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку, передбаченого умовами Договору страхування, виплатити ПАТ «Державний ощадний банк України» страхове відшкодування. Страховим випадком за Договором страхування є факт первинного (першого у часі) виникнення збитків у страхувальника внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальниками понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором, з будь-яких причин. Як вказав позивач та не спростував відповідач, відповідач не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого, в нього виникла заборгованість в розмірі 14767,48 грн. Факт користування відповідачем кредитними коштами підтверджується випискою по рахунку. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань перед ПАТ «Державний ощадний банк України» з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитами понад шістдесят календарних днів, настав страховий випадок. За результатами розгляду заяви про настання страхового випадку, яку отримано від ПАТ «Державний ощадний банк України», ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» складено страховий акт та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування. Платіжним дорученням № 11977 від 22.11.2019 ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» виплатило ПАТ «Державний ощадний банк України» страхове відшкодування по зобов`язання відповідача в сумі 11767,48 грн. Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. На підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» перейшло право вимоги до відповідача на виплачену суму. Між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» (первісний кредитор) та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (новий кредитор) укладено договір № 01-05 про відступлення права вимоги (цесії) від 20.05.2021. Відповідно до вищезгаданого договору первісний кредитор передав (відступив) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набув права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами добровільного страхування кредитів (п. 2.1, пп. 1.1.3). З метою досудового врегулювання спору, позивачем надіслано відповідачу претензію (повідомлення) № 10012.04.20-1 від 16.07.2021 про відшкодування фактичних витрат в порядку регресу, що підтверджується фіскальним чеком , яка залишилася без задоволення. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). За приписами статей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статей 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. Статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно вимог ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. За приписами статей 979, 980 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відповідно до ч. 1 ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З матеріалів справи вбачається, що у даному випадку мав місце страховий випадок, а саме неналежне виконання кредитних зобов`язань перед ПАТ «Державний Ощадний банк України» за договором про споживчий кредит № 2_041 від 07.02.2018, внаслідок чого за відповідачем виникла заборгованість у розмірі 11767,48 грн., яка була відшкодована страховиком ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» відповідно до договору добровільного страхування кредитів № 18.215040.1601-0286 від 01.12.2018. Беручи до уваги, що ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» здійснило страхову виплату, а в подальшому до фізичної особи-підприємця [PERSON] перейшло право вимоги щодо відшкодування фактичних витрат страхового випадку, вона набула право зворотної вимоги до відповідача в розмірі виплаченого відшкодування. Враховуючи викладене, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволенні позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Представник позивача адвокат Бартосевич Б.В. ставить питання про стягнення з відповідача понесених судових витрат з оплати професійної правничої допомоги в розмірі 4400,00 грн. Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи правнича допомога позивачу у справі надавалась адвокатом Бартосевич Б.В. Підставами для надання позивачу правничої допомоги адвокатом Бартосевич Б.В. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ №5370) є Договір №5 про надання професійної правової від 20.05.2021 та ордер серії АА №1248622 від 10.4.2023. Відповідно до акту №4/04-Б приймання-передачі послуг професійної правової допомоги від 05.01.2023 [PERSON] надав [PERSON] професійну правничу (правову) допомогу на суму в розмірі 4400,00 грн., яка складається з наступного: ознайомлення із суттю правових питань - 1200,00 грн; підготовка оформлення та відправлення боржнику претензій та комплекту документів 1000,00 грн.; підготовка, офомлення та подача до суду позовної заяви (два пакети) 2200,00 грн. Досліджуючи надані позивачем докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про їх обґрунтованість , а тому вважає необхідним стягнути з відповідча на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4400,00 грн. На підставі ст.\~141\~ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн..

Outcome: approved